Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

У лютому 2021 року ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у загальному розмірі 21661 грн 43 коп. Позовні вимоги мотивовані тим, що ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» обслуговує будинок [ADDRESS] на підставі рішення правління АТ ХК «Київміськбуд» № 84/0/5-09 від 1 грудня 2009 року «Про передачу житлового будинку з вбудованими приміщеннями на баланс, обслуговування і експлуатацію ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» і акту приймання-передачі житлового будинку від 1 вересня 2010 року та надає його співвласникам житлово-комунальні послуги. [PERSON] є власником квартири № 193 у вказаному будинку на підставі свідоцтва про право власності від 13 серпня 2010 року. 28 липня 2010 року між позивачем та [PERSON] укладено комплексний договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, надання комунальних послуг та додаткових послуг. Відповідач своєчасно не вносять плату за отримані послуги, в результаті чого утворилась заборгованість, яка за період з травня 2018 року по лютий 2021 року складає 17209 грн 60 коп.При цьому вказує, що відповідач як боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на підставі положень статті 625 ЦК України зобов`язаний сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової в сумі 2983 грн 06 коп. та трьох відсотків річних в сумі 1468 грн 77 коп. У добровільному порядку заборгованість не погашає, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним витрати на оплату судового збору у сумі 2270 грн. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 5 березня 2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи у судове засідання. 5 квітня 2021 року до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву у якому [PERSON] просив відмовити у задоволені позову ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» у повному обсязі. Вказав, що не погоджується з вимогами позивача в повному обсязі, оскільки він не є одноособовим споживачем житлово-комунальних послуг в квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] , а також через невизначеність тарифу та вартості послуг управителя багатоквартирного будинку, а також відсутності підстав для застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 625 ЦК України, оскільки індексація грошових доходів населення не перевищувала 103 %. 19 квітня 2021 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив у якій ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» зазначило, що посилання відповідача на те, що він є необноособовим власником вказаної квартири № 193 , а відповідно і споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються позивачем за адресою її місцезнаходження, не підтвердженні належними доказами, а тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та штрафні санкції розраховані позивачем відповідно до норм чинного законодавства. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24 травня 2021 року залучено до участі у справі, в якості співвідповідача [PERSON] . 2 червня 2021 року позивач надав суду уточнену редакцію позовної заяви, у якій просив стягнути з [PERSON] 8604 грн 80 коп. заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги, 381 грн 79 коп. 3% річних від простроченої суми та 868 грн 86 коп. індекс інфляції, а всього 9855 грн 55 коп., та стягнути з [PERSON] 8604 грн 80 коп. заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги, 381 грн 79 коп. 3% річних від простроченої суми та 868 грн 86 коп. індекс інфляції, а всього 9855 грн 55 коп.. Також позивач просив здійснити розподіл судових витрат. 30 червня 2021 року від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву про стягнення заборгованості за оплату житло-комунальних послуг у якому просила не притягувати її відповідачем у даній справі та залишити відповідачем по справі виключно [PERSON] . Вважає викладені у позовній заяві вимоги до неї необгрунтованими, незаконними і такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на те, що позивачем не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження свого статусу у правовідносинах з відповідачем [PERSON] між позивачем та відповідачем не укладався договір на надання житлово-комунальних послуг. Крім того, до правовідносин, які виникли між сторонами не може бути застосована ст. 360 ЦК України, на яку посилається позивач при поділі заборгованості, яка утворилась за житлово-комунальні послуги, оскільки квартира [ADDRESS] , належить відповідачам на праві спільної сумісної власності, а не на праві спільної часткової власності. Крім того вказує, що вимушено проживає у вказаній квартирі, оскільки не має іншого житло, а її матеріальне становище не дозволяє винаймати житло. Справа неодноразово відкладалася за клопотаннями учасників справи. У судове засідання призначене на 26 жовтня 2021 року до суду з`явилися представник позивача [PERSON] , відповідачі [PERSON] та [PERSON] . У судовому засіданні [PERSON] подав клопотання про залишення позову без розгляду на підставі п. 2 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. Судом у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено, оскільки в матеріалах справи наявні документи, зокрема довіреність на [PERSON] , яка від імені товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» підписувала позовну заяву (а.с. 32). Крім того, [PERSON] в судовому засідання заявлені клопотання про витребування доказів. Протокольною ухвалою суду у задоволенні клопотань було відмовлено. Оскільки [PERSON] у відзиві на позову заяву не погоджувався з періодом нарахування позивачем йому заборгованості з травня 2018 року по лютий 2021 року, та вказував на те, що попереднім рішенням Дарницького районного суду м. Києва за травень 2018 року заборгованість вже було стягнуто, то за судовим запитом від 25 жовтня 2021 року суду для огляду було надано справу № 753/12970/18 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» до [PERSON] про стягнення суми заборгованості за житлово-комунальні послуги. [PERSON] , вважаючи дії судді щодо витребування для огляду справи для з`ясування дійсного періоду нарахування заборгованості такими, що викликають сумнів у її упередженості, просив оголосити перерву для написання заяви про відвід судді. 26 жовтня 2021 року судом було оголошено перерву до 17 листопада 2021 року. У судовому засіданні 17 листопада 2021 року представник позивача підтримала позовні вимоги, викладені в уточненій редакції позовної заяви та просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи від нього до суду не надходило. Відповідач [PERSON] проти задоволення позовних вимог не заперечувала, зазначила, що квартира відповідачам належить на праві спільної сумісної власності, вона зверталася до [PERSON] з проханням відчужити її, у вказаній квартирі вона не проживає. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності від 13 серпня 2010 року (а.с.19). ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» є обслуговуючою організацією будинку [ADDRESS] згідно рішення правління АТ ХК «Київміськбуд» № 84/0/5-09 від 1 грудня 2009 року «Про передачу житлового будинку з вбудованими приміщеннями на баланс, обслуговування і експлуатацію ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» і акту приймання-передачі житлового будинку від 1 вересня 2010 року та виконує функцію утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, надання житлово-комунальних послуг. 28 липня 2010 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено комплексний договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, надання комунальних послуг та додаткових послуг (а.с. 21-23). Відповідно до п. 1 Договору предметом цього договору є забезпечення підприємством обслуговування та поточного ремонту житлового будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] , а співвласником - забезпечення своєчасної оплати цих послуг у строк та на умовах, передбачених договором. Також судом встановлено, що вказана квартира була придбана під час перебування [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Вказане не заперечувалось відповідачами у судовому засіданні, а тому відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. Частиною першою ст. 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Статтею 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Статтею 151 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. За приписом статті 162 ЖК Української РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Згідно пунктів 5, 10 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦКУ передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Разом з тим, з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачі не належним чином виконують свої зобов`язання перед позивачем з оплати спожитих житлово-комунальних послуг, в результаті чого (з урахуванням уточнених позовних вимог) за період з травня 2018 року по лютий 2021 рокуутворилась заборгованість у розмірі 17209 грн 60 коп. Крім того, суд стягуючи заборгованість і за травень 2018 року, виходить з того, що згідно розрахунку заборгованості, який наявний в матеріалах справи № 753/12970/18 сума заборгованості була нарахована за період з лютого 2015 року по квітень 2018 року у розмірі 10945 грн 23 коп. з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних, яку стягнуто згідно заочного рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 березня 2019 року. Відповіді до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Інфляційна складова боргу відповідно до розрахунку ціни вимоги становить 1737 грн 92 коп. Доводи [PERSON] щодо безпідставного нараховування індексу інфляції з посиланням на ч. 1 ст. 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення", відповідно до якої індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коди величина індексу споживчих цін перевищує поріг індексації, який установлюється у розмірі 103 відсотка суд відхиляє, оскільки відповідач неправильно застосовує норми вказаного Закону. Поняття "індексації грошових доходів населення" та "індекс споживчих цін", (який є тотожним поняттю індексу інфляції), є різними показниками. До даних правовідносин позивач правильно застосував поняття індексу інфляції, яка передбачена ст. 625 ЦК України і нарахував її розмір. Крім того, згідно із ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Розмір 3% річних з простроченої суми відповідно до розрахунку ціни вимоги становить 763 грн 58 коп. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідачем, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих йому житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг. Оскільки відповідачі не виконує свій обов`язок по оплаті спожитих житлово-комунальних послуг, то суд приходить до висновку про солідарне стягнення з них на користь позивача сума заборгованості у розмірі 17209 грн 60 коп., а також інфляційні втрати у розмірі 1737 грн 92 коп. та три відсотки річних у розмірі 763 грн 58 коп. а всього 19711 грн 10 коп. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2270,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial