Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу. На підтвердження своїх позовних вимог позивач посилається на наступне. 07.02.2014 року відповідачі по справі власноручно написали йому розписки про те, що зобов"язуються в строк до 21.03.2014 року повернути йому борг в розмірі 2 000 грн. наступним чином: до 21.02.2014 року - 1 000 грн., до 21.03.2014 року - 1 000 грн. На теперішній час відповідачі гроші йому не повернули, в зв"язку з чим він вимушений звернутись до суду з позовом. На момент складення розписки [PERSON] була неповнолітньою, в зв"язку з чим відповідальність за неї несе її мати [PERSON] За таких обставин вважає, що сума боргу повинна бути стягнена примусово, оскільки відповідачі добровільно виконати своє боргове зобов"язання не бажають. В судове засідання позивач не прибув, надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, позов підтримав і просив стягнути з відповідачів суму боргу та судові витрати. Відповідачі в судове засідання не прибули, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином судовими повістками з поштовими повідомленнями. Про причини неявки до суду суд не повідомили, заперечень на позов не надали. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідачів, відповідно до ст.169 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно зі ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 1049 ЦК України регламентовано, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.527 ЦК України, боржник зобов"язаний виконати свій обов"язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов"язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як встановлено в судовому засіданні, 07.02.2014 року відповідачі по справі власноручно написали позивачу розписки про те, що зобов"язуються в строк до 21.03.2014 року повернути йому борг в розмірі 2 000 грн. наступним чином: до 21.02.2014 року - 1 000 грн., до 21.03.2014 року - 1 000 грн. (а.с.4-5). На теперішній час відповідачі гроші позивачу не повернули, в зв"язку з чим суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів солідарно й судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved