Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Позивачка звернулася у Виноградівський районний суд із цією позовною заявою до відповідача з тих підстав, що з відповідачем вони перебували у незареєстрованому шлюбі, на даний час сторони проживають окремо, оскільки з 30.07.2012р. вони припинили спільно проживати із-за протиправної та аморальної поведінки відповідача. Від даного шлюбу у них народилась одна донька [PERSON] [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Заявлені вимоги мотивовані тим, що відповідач, будучи здоровою та молодою по віку людиною, ухиляється від утримання дитини і протягом останіх 6-ти місяців ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надає, добровільно надавати допомогу не бажає, а позивачці самій важко утримувати дитини, тим паче витрати на її збільшуються, а тому позивачка просить стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі на утримання дочки в розмірі по 1.500,00 грн. на дитину щомісячно до досягнення нею повноліття. Позивачка в судове засідання з»явилася, скориставшись своїми процесуальними правами в порядку ст.31 ЦПК України уточнила свої вимоги, зокрема, оскільки відповідач має постійне місце роботи, тому вона просить стягувати з нього аліменти у розмірі 1\\3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% розміру мінімального прожиткового мінімуму на дитину, а тому уточнені вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві та просила суд їх повністю задоволити; представник відповідача не заперечував проти задоволення уточнених вимог позивачки, оскільки відповідач працює водієм вантажного автомобіля у приватного підприємця [PERSON], де отримує зарплатню в розмірі 1.378,00 грн. щомісячно. Отже, заслухавши позивачку та представників сторін, вивчивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв"язку, суд знаходить приходить до наступного. Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов»язків. Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. У відповідності до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні на підставі достовірних доказів встановлено, що сторони перебували у незареєстрованому шлюбі, з 30.07.2012р. вони припинили спільно проживати, від даного шлюбу у них народилась донька [PERSON] [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Встановлено, що відповідач ухиляється від утримання дитини, зокрема, протягом останіх 6-ти місяців ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надає, добровільно надавати допомогу не бажає, а позивачці самій важко утримувати дитини, тим паче витрати на її збільшуються, а тому позивачка просить стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі на утримання дочки в розмірі по 1.500,00 грн. на дитину щомісячно Правовідносини між сторонами випливають із аліментних зобов"язань батьків щодо утримання дітей і врегульовані нормами главою 15 Сімейного кодексу України. Зокрема, згідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов"язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду, як випливає із змісту ст.181 ч.3 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів (ч.ч.1-2 ст.182 цього-ж Кодексу), суд має враховувати стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, а також інші обставини, що мають істотне значення для справи. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Зокрема, якщо суд встановить, що той з батьків, з кого стягуються аліменти, є інвалідом 1,11,111 групи, він повинен враховувати цю обставину для зменшення їх розміру. Крім цього, закон виходить з того, що суд має також враховувати наявність у платника аліментів інших дітей, батьків, яких згідно з нормами, закріпленими СК України, він зобов»язаний утримувати. Відповідач, як встановлено у суді, аліменти на утримання дитини не платить, іншої матеріальної допомоги позивачці не надає. Разом з тим, як вбачається з Довідки про доходи відповідач працює у приватного підприємця [PERSON] водієм вантажного автомобіля, де отримує щомісячну стабільну зарплату, зокрема, що місячно по 1.378,00 грн. Обґрунтовуючи свої вимоги у позові позивачка вказала, що їй на даний час важко утримувати самій дитину, крім того витрати на її утримання збільшуються, а відтак вона просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі по 1.500,00 грн. на кожну дитину в місяць. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ж до ч.1 ст.182 зазначеного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини справи, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст.7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Судом встановлено, що сторони по справі є батьками [PERSON] [INFO] (а.с.4), дитина знаходиться на утриманні позивачки, що стверджується обставинами позову, які сторонами не оспорюються. Вирішуючи даний спір між сторонами суд виходить з того, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, суд розглядає цивільну справу на підставі поданих сторонами належних і допустимих доказів, якими обгрунтовуються їх вимоги і заперечення, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, особа на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета спору (ст.ст.10,11,5-60 ЦПК України). Особа вправі вимагати судового захисту саме її порушеного права (ст.ст.2,11-15,30 ЦК України, ст.ст.3,4 ЦПК України). Між тим, ч.3 ст.181 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК України) і виплачуються щомісячно. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу . Частиною першою ст.184 СК України передбачено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На зазначені норми закону і посилалась позивачка, обґрунтовуючи свої вимоги про стягнення з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі, зазначаючи у позові, що відповідач ніде не працює, однак він є працездатного віку і може працювати, проте в суді встановлено, що відповідач має постійне місце роботи, а саме- працює у приватного підприємця [PERSON] водієм вантажного автомобіля \\а.с.19\\, де отримує щомісячну стабільну зарплату, зокрема, по 1.378,00 грн. щомісячно. Отже, встановлені у судовому засіданні обставини виключають можливість при вирішенні даного спору застосувати норми ст.184 СК України, оскільки відповідач має постійне місце роботи, його дохід не є мінливим, нерегулярним, або частину доходу він отримує у твердій грошовій сумі, у зв'язку з чим суд визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу), відповідно до ст.183 цього Кодексу. За встановлених обставин, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з визначенням розміру аліментів не в твердій грошовій сумі, а у частці від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Так, відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2016р.» прожитковий мінімум дітей віком до 6-ти років визначений у розмірі 1.378,00 грн. При цьому суд виходить з того, що відповідно до ст.57 ЦПК України доказами у цивільній справі є будь-які фактичні дані, в тому числі і висновок експерта (ст.66 цього Кодексу), на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд, відповідно до положень ст.121 цього Кодексу, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, крім цього, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності. Судові витрат на підставі ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до вимог ст.ст.180,181,182,192 СК України та

Outcome: approved