Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до ТзОВ "ЕкономКомфорт», просить стягнути з відповідача 7564,74 гривень у відшкодування майнової шкоди, яка була завдана їй неправомірними діями відповідача при укладенні з нею нікчемних договорів за №01235/13 про надання позики та №01235 про надання інформаційних послуг від 19.04.2013 року. Позивач покликається на те, що їй знадобились кошти тому вона вирішила отримати кредит. Прочитавши в засобах масової інформації рекламне оголошення в якому пропонувалися вигідні умови отримання позики під низький відсоток з мінімальним пакетом документів, звернулась до офісу ТзОВ "ЕкономКомфорт" у м. Рівне з метою отримання позики в розмірі 50000,00 грн. Під час спілкування із продавцем-консультантом товариства позивачку запевнили, що вона може отримати необхідну суму під низький відсоток. Також продавець-консультант натякнула на те, що позивачка може понести певні витрати, у зв"язку з отриманням позики. Вона не надала позивачу можливість ознайомитись з договором до його підписання, пояснюючи це тим, що робота з договором буде проводитись під час його підписання в тому випадку, якщо керівництво товариства прийме позитивне рішення щодо надання їй кредиту. Представник товариства постійно відволікала увагу позивача від вивчення документів, мотивуючи це відсутністю часу і великою кількістю бажаючих отримати подібні послуги. Про те, що з підписанням договору про надання товариством позики позивачкою доведеться підписати і договір про надання інформаційних послуг їй взагалі не було роз"яснено продавцем-консультантом. Цей договір був поданий позивачці до підписання в комплекті із значною кількістю інших паперів. 19.04.2013 року були укладені договори про надання позики і про надання інформаційних послуг. Необхідність підписання договору про надання інформаційних послуг, представник товариства пояснила тим, що наслідком надання таких послуг, а відповідно і їх оплати, стане отримання позивачкою кредиту. Однак, а ні після оплати позивачем першого внеску, а ні після неоднаразової оплати щомісячних платежів на рахунок товариства, позивач не отримала позики. Після детального вивчення підписаних нею договорів позивач зрозуміла, що відповідач ввів її в оману, не роз"яснивши перед підписанням договорів, що йдеться не про отримання грошей в кредит, а про участь у програмі, за якою вона можливо колись отримає позику, яка по суті своїй є пірамідальною схемою. Позивачка вказує на те, що відповідач навмисно ввів її в оману щодо обставин, які мають істотне значення, що свідчить про нечесну підприємницьку практику, яка забороняється Законом України "Про захист прав споживачів". Від представника позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності №4 від 13.02.2014 року надійшло клопотання про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Крім того, від представника позивача на адресу суду надійшло додаткове обгрунтування позовних вимог, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомляв, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, позивач не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. За таких обставин суд ухвалив розглянути справу у відсутність відповідача згідно ст. 169, 225 Цивільного процесуального кодексу України з ухваленням заочного рішення по справі. Директор товариства "ЕкономКмфорт" Сорочук О.В. надав суду заперечення на позов, не визнаючи позовних вимог просить в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що порядок отримання коштів учасником чітко визначений у Додатку №2 до договору. Позивач за весь час участі у програмі, жодного разу не звернувся з вимогою роз"яснити чи уточнити умови Договору, цим саме з ним погодився. Відповідач вказує на те, що згідно договору адміністратор (товариство "ЕкономКомфорт") надає грошові кошти учаснику (позивачеві) лише після отримання останнім Свідоцтва на Товар. Порядок участі в розподілі Свідоцтв на отримання Свідоцтва на товар, на підставі якого Адміністратор надає відповідну суму позики, передбачені ст.5 Додатку №2 до Договору. Вказаний розділ Договору передбачає право учасника взяти участь у Розподілі Свідоцтв після завчасного надіслання до центрального офісу Адміністратора відповідної правильно заповненої заявки, в якій має бути вказано кількість сплачених та запропонованих платежів. Оскільки [PERSON] жодного разу не брала участі в Розподілі свідоцтв, відповідач не мав підстав для надання їй грошових коштів у позику. Також позивачка не зверталася до відповідача з будь-якими скаргами чи претензіями на дії чи бездіяльність представника відповідача під час укладення та виконання умов цих договорів. Тому посилання позивачки на те, що договір укладений внаслідок обману є безпідставним. Крім того, позивач мав право відповідно до умов договору в односторонньому порядку протягом п"яти днів від дня його укладення розірвати договір. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] у зазначений строк не надала виконавцю заяви про його розірвання. Таким чином сплачені грошові кошти по зазначеному договорі не підлягають поверненню відповідно до ст.653 ЦК України. Грошові кошти були сплачені позивачем на виконання договору про надання інформаційно-консультаційних послуг, про що сторонами було підписано відповідний акт приймання-передачі наданих послуг, в якому позивач підтвердила належність виконання всіх умов зазначеного договору зі сторони відповідповідача. Оскільки позивачкою не надано жодних доказів, які б підтвердили факт обману при підписанні договорів, вимога позивача є безпідставною і не підлягає задоволенню. У відповідності до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 19.04.2013 року між продавцем-консультантом товариства з обмеженою відповідальністю "ЕкономКомфорт" та позивачкою [PERSON] було укладено договір №01235/13. Відповідно до якого Адміністратор за згодою іншої сторони - Учасника, зобов"язується за плату вчинити від імені та рахунок останнього певні юридичні дії, спрямовані на придбання товару, визначеного в додатку № 1 до договору, а саме, як вбачається з вказаного додатку, отримати 50000,00 грн. на будівництво. Вказаним додатком визначено також кількість платежів - 90 та розмір платежу - 720,56 грн. Зазначено і розмір товарного платежу - 3.5%. Як вбачається з другого договору під тим же номером №01235 сторони дійшли згоди, що оплата наданих послуг є договірною, виражається у процентному відношенні у розмірі 3.5% від вартості Товару, визначеного в Додатку № 1 і становить 1750,00 грн. Як вбачається з квитанції №3/3 від 19.04.2013 року [PERSON] сплатила 1750,00 грн. Крім того позивачем було сплачено кошти згідно Договору1 (про надання позики), що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями на загальну суму 5814,74 грн. Суд приходить до висновку, що договори, укладені між [PERSON] та ТзОВ "ЕкономКомфорт" передбачали не отримання позивачкою кредиту, а участь у програмі, в якій за рахунок коштів групи клієнтів здійснювалась передача права одному з учасників групи права на придбання Товару (отримання кредиту). Таким чином, реалізація права учасника системи фактично поставлена в залежність від наслідків дій інших учасників системи, з якими, зокрема, позивачка безпосередньо у будь-які правовідносини не вступала і між ними ніяких прав і обов"язків не виникало. Таке може свідчити про порушення з боку відповідача принципу добросовісності та існування дисбалансу договірних прав і обов"язків на шкоду [PERSON], введення її в оману, наявність ознак пірамідальної схеми і нечесної підприємницької практики. Як вбачається з ч.1, п.7 ч.3, ч.6 ст.19 Закону України "Про захист прав споживачів" нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність ), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики є недійсними. Відповідно до ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Та в цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається, на користь споживача підлягають стягненню сплачені за договором кошти згідно зі ст.216 ЦК України. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягає до задоволення. Суду надані письмові докази понесених збитків [PERSON] при укладанні договорів, а саме оплата 1750,00 грн. щодо надання інформаційних, консультаційних, розяснювальних та довідкових послуг з питань діяльності та подальшої участі у Програмі "ЕкономКомфорт" та послуги щодо забезпечення дбайливого оформлення договору про надання позики та сплата платежів на виконання Договору 1 про надання позики на загальну суму 5814,74 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved