Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, посилаючись на те, що [INFO] року, року помер його батько [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке на даний час позивач не може успадкувати у зв'язку з тим, що існують розбіжності в прізвищах заявника та спадкодавця. Так, у свідоцтві про смерть батька його прізвище зазначено "[PERSON]", тоді як відповідно до паспортних даних заявника його прізвище "[PERSON]", а за свідоцтвом про народження заявника на російській мові зазначено - "[PERSON]", як і призвище його батьків у зазначеному свідоцтві. У зв'язку з наведеними розбіжностями, заявник просить встановити факт, що він є рідним сином померлого [INFO] року [PERSON]. В судове засідання заявник разом зі своїм представником [PERSON], що діє на підставі довіреності, заяву підтримали повністю. Представник Новоукраїнської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Свідок [PERSON] в судовому засіданні посвідчив, що добре знає родину заявника, так як проживає по сусідству та заявник [PERSON] є рідним сином [PERSON], та йому відомо що у них мають місце розбіжності у написанні прізвища. Свідок [PERSON] в судовому засіданні посвідчила, що добре знає родину заявника та що у них мають місце розбіжності у написанні прізвища. Заслухавши пояснення заявника та його представника, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні встановлено наступні обставини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. В ході розгляду справи встановлено, що згідно даних паспорта заявник - [PERSON], [INFO] (а.с.8). Згідно свідоцтва про народження заявника, яке видане повторно 15 серпня 1983 року Серії [NUMBER], його прізвище на російській мові вказано "[PERSON]", в графі прізвище, ім'я та по батькові батька - " [PERSON]" та матері - " [PERSON]" (а.с. 12). В свідоцтві про смерть Серії [NUMBER], видане 27 січня 2016 року, вказано, що [PERSON] помер [INFO] року (а.с.11). В свідоцтві про одруження Серії [NUMBER] на російській мові вказано, що 30 січня 1960 року одружились [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище - «[PERSON]» (а.с. 14). Крім того, судом встановлено, що померлому - [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка [NUMBER] площею 4,62 га, яка розташована території Помічнянської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] (а.с.19). Згідно акту депутатської перевірки від 27.07.2016 року, депутатом Помічнянської сільської Ради Новоукраїнського району Кіровоградської області [PERSON] було проведено перевірку факту спільного проживання спадкодавця [PERSON] та його спадкоємців: дружини [PERSON] та сина [PERSON]. Шляхом опитування жителів села (сусідів) та вивчення документів встановлено, що 30.01.1960 року [PERSON] одружився з [PERSON], останній було присвоєно прізвище [PERSON]. В подальшому в зазначеному шлюбові [INFO] року народився син [PERSON]. При видачі свідоитва по народження було зроблено технічну помилку, а саме прізвище вказано як [PERSON], так само помилково прізвища батьків вказано [PERSON] та [PERSON]. Надалі на підставі зазначеного свідоцтва про народжена було видано паспорт громадянина України на ім'я [PERSON], [INFO]. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони є сусідами заявника, мали гарні сімейні стосунки, померлий дійсно є рідним батьком заявника, разом не проживали, але мали взаємні родинні права та обов'язки. Згідно із ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Статтею 256 ЦПК України визначено які категорії справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, підлягають розгляду в порядку окремого провадження. Пунктом 6 ч.1 вказаної статті передбачено встановлення факту належності особі правовстановлюючих документів. За змістом ч.2 цієї статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, ніж передбачені частиною першою статті, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 234 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов'язується з подальшим вирішенням спору про право; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред'явлення він звертався до відповідних органів за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у статті 256 ЦПК України. Так, виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов'язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте, не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому, в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій № 43 від 29 серпня 2016 року, державний нотаріус Шевченко Н.Г. відмовила заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки в свідоцтві про смерть зазначено прізвище померлого "[PERSON], у свідоцтві про народження "[PERSON] прізвище батька вказано "[PERSON], а в паспорті заявника - [PERSON] (а.с.22). Встановлені в ході розгляду справи відмінності прізвища батька та прізвища заявника унеможливлюють реалізацію ним права на оформлення спадщини. Факт про те, що заявник доводиться рідним сином [PERSON], який помер [INFO] року підтверджується, особистими документами заявника та показами свідків. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року „Про судову практику в справах про встановлення фактів" роз'яснено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до дослідженої в судовому засіданні спадкової справи, інші особи, а члени родини в тому числі і мати заявника відмовилися від прийняття спадщини. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що померлий [INFO] року [PERSON] є рідним батьком заявника [PERSON], [INFO], уродженця с.Помічна Новоукраїнського району Кіровоградської області, що підтверджується зібраними по справі доказами, а тому суд приходить до висновку, що заява є обгрунтованою, в зв'язку з чим, підлягає задоволенню, оскільки без встановлення такого юридичного факту заявник позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після померлого спадкодавця.

Outcome: approved