Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

Позивач, акціонерне товариство Комерційний Банк "ПриватБанк", звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 03.12.2013 року в розмірі 135048 грн. 01 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 2102 грн. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що [PERSON] , з метою отримання банківських послуг, 03.12.2013 року підписала заяву № б/н , згідно якої підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до договору [PERSON] отримала грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту, який у подальшому збільшився до 5000 грн. 00 коп. Відповідач не виконувала належним чином зобов`язань за кредитним договором, в результаті чого станом на 19 травня 2020 року виникла заборгованість - 147148 грн. 91 коп., яка складається з наступного: 19124 грн. 18 коп. - заборгованість за кредитом; 6873 грн. 84 коп. - заборгованість по процентам на користування кредитом; 121150 грн. 89 коп. - нарахована пеня. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором позивач просить стягнути з відповідача частину суми заборгованості 135048 грн. 01 коп., яка складається з 19124 грн. 18 коп. заборговановсті за кредитом, 6873 грн. 84 коп. заборговановсті по процентам на користування кредитом, 109049 грн. 99 коп. заборгованості за пенею з 03.12.2013 року по 30.09.2019 року. У судове засідання представник позивача Гребенюк О. С. не з`явився, проте в заяві до суду справу просить розглянути за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте подала заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає, справу просить розглянути за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, з врахуванням неявки сторін в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. [PERSON] звернулася до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 03.12.2013 року. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ "ПриватБанк", які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі, про що свідчить її підпис. Позивач відкрив відповідачеві кредитний рахунок та встановив початковий кредитний ліміт у розмірі 500 грн. 00 коп., який у подальшому збільшився до 5000 грн. 00 коп., що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Таким чином, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язалася повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме, щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором, проте в порушення умов договору зобов`язання за вказаним договором не виконала, не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 19 травня 2020 року у відповідача виникла заборгованість - 147148 грн. 91 коп., яка складається з наступного: 19124 грн. 18 коп. - заборгованість за кредитом; 6873 грн. 84 коп. - заборгованість по процентам на користування кредитом; 121150 грн. 89 коп. - нарахована пеня, що підтверджується розрахунком, наданим позивачем. Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 509 ЦК України в силу зобов`язання одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги той факт, що відповідач користувалася наданими банком коштами, проте не виконала зобов`язань за кредитним договором № б/н від 03.12.2013 року щодо своєчасного повернення позивачеві наданих грошових коштів зі сплатою відповідних відсотків за користування кредитом, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, в сумі 55998 грн. 02 коп. В задоволенні решти суми позову банку суд відмовляє, виходячи з наступного. Згідно із ч. 3 ст. 549 ЦК пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Розмір заборгованості та розмір неустойки, їх співмірність, обставини, які дають суду право застосувати або не застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України, є фактичними обставинами справи, встановлення яких судом є обов`язковою умовою при розгляді справи та ухваленні судового рішення у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно з Рішенням КСУ №7-рп/2013 від 11.07.2013 року передбачається, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ст. 3, ч.3 ст. 509 та ч. 1, 2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Передбачається, що наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Конституційний суд зауважує, що захист від цих зловживань має базуватись на положеннях законодавства, зокрема ч. 3 ст. 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК, з урахуванням положень ст. 3 ЦК щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 5 ст.12 ЦПК щодо обов`язку суду сприяти сторонам в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Беручи до уваги, що розмір нарахованої пені 121150 грн. 89 коп. (118350 грн. 89 коп. нарахована пеня за прострочене зобов`язання+ 2800 грн. 00 коп. заборгованість за нарахованою пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.) значно перевищує розмір збитків - 19124 грн. 18 коп. (заборгованість за простроченим тілом кредиту) та 6873 грн. 84 коп. (заборгованість по процентам на користування кредитом), суд застосовує положення ч. 3 ст. 551 ЦК України до вимог про стягнення пені, та вважає за можливе зменшити пеню, яка підлягає стягненню з відповідача, до 30000 грн. 00 коп., відмовивши в стягненні решти нарахованої пені. При цьому суд ураховує положення статей 3 та 509 ЦК України, якими визначено засади справедливості, добросовісності та розумності як для цивільного судочинства в цілому, так і для зобов`язання зокрема. Заборгованість за пенею, яку позивач просить стягнути з відповідача 109049 грн. 99 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача, нарахована за період з 03.12.2013 року по 30.09.2019 року, проте питання про застосовування позовної давності в один рік до вимог про стягнення пені відповідно до частини другої статті 258 ЦК України судом при розгляді даного спору не вирішувалось за відсутністю заяви сторони у спорі про застосування спливу позовної давності. У порядку ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених позовних вимог суд стягує з [PERSON] на користь акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 871 грн. 60 коп. в повернення судового збору.

Outcome: partial