Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], 3/особи: [PERSON], приватний нотаріус Лацановська Світлана Михайлівна, про визнання недійсним договору дарування житлового будинку та земельної ділянки, мотивуючи тим, що відповідачка є його мамою, між ними 25 лютого 2016 року було укладено договір дарування житлового будинку під номером [NUMBER] з господарськими будівлями і спорудами та присадибної земельної ділянки, площею 0,1797га, розташованих в с.Прибужжя, Доманівського району, Миколаївської області, належних йому на праві приватної власності на підставі свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих органом державної реєстрації прав Доманівського РУЮ Миколаївської області 25.12.2015 року. Вказує, що погодивася переоформити будинок і земельну ділянку відповідачці за умови, що батько на нього оформить автомобіль "Вольксваген", на якому він буде заробляти кошти на утримання своєї сім"ї, яку має намір утворити. Після укладення договору дарування відповідачка просила почекати, тягнула час та обіцяла, що умовить батька переоформити на сина автомобіль. При укладенні договору дарування вважав, що виконав свою частину домовленості і вправі очікувати виконання домовленості від батьків, щодо оформлення на нього автомобіля, однак помилявся щодо правових наслідків договору, оскільки не має достатнього життєвого досвіду, у зв"язку з чим не міг знати, що його права порушуються. Приводом для такої підозри стало те, що у будинку зразу ж прописали його неповнолітню сестру і батька, після чого автомобіль відмовились переоформити на нього. Оскільки він довіряв батькам, які переконували, що договір дарування укладено в його інтересах, щоб у разі розірвання шлюбу він не втратив житловий будинок, проте, він вказує, що була інша домовленність, яку позивач повністю виконав, а батьки не виконали своєї обіцянки, та позивач помилявся відносно істотних умов укладеного договору. Вважає, що батьки розуміли, що порушують його права, лише після укладання договору дарування весною 2016року він переконався, що батьки не мали наміру переоформити на нього автомобіль. Окрім спірного будинку у нього немає іншого житла. Зазначає, що цей договір дарування фактично є договором міни будинку на автомобіль та вчинений під впливом помилки, його волевиявлення не є вільним та не відповідає його внутрішній волі. Просить суд визнати недійсним договір дарування житлового будинку з надвірними будівлями і земельної ділянки, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер [NUMBER], розташованих по [ADDRESS], укладений сторонами та посвідчений приватним нотаріусом Лацановською С.М. за реєстраційним №94. В судове засідання позивач з'явився, позов підтримав повністю з підстав, зазначених у позовній заяві, наполягає на визнанні недійсним спірного договору та стягненні судових витрат. Відповідачка [PERSON] в судове засідання з"явилась, проти задоволення позову не заперечувала та підтвердила, що була домовленність про переоформлення автомобіля на сина після оформлення на неї спірного житлового будинку, але внаслідок зміни обставин за браком коштів сім"я не змогла придбати собі інший автомобіль, тому чоловік не переоформив на сина автомобіль "Вольсваген". 3/особа [PERSON] проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що у сім"ї змінились обставини, погіршився фінансовий стан, тому не переоформив на сина автомобіль, який використовує у своїй підприємницькій діяльності. 3/особа приватний нотаріус Лацановська С.М. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову посилаючись на те, що сторони при укладанні вказаного договору дарування не заявляли про намір оформити договір міни будинку на автомобіль та ніяких перешкод для посвідчення такого правочину не було. Саме дарувальник цікавився та збирав документи для посвідчення договору дарування, сторони були особисто присутні і підписували договір дарування будинку і земельної ділянки, після роз"яснення їм чинного законодавства. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог з наступних підстав. Як встановлено судом, житловий будинок в [ADDRESS] позивачеві належав на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого органом державної реєстрації прав Доманівського районного управління юстиції Миколаївської області 25.12.2015р. Згідно нотаріально посвідченого 25.02.2016 року приватним нотаріусом Доманівського районного нотаріального округу Лацановською С.М. і зареєстрованого в реєстрі за № 94, договору дарування, вказаний житловий будинок і присадибна земельна ділянка були подаровані [PERSON] - [PERSON]. Частина 1 ст.626 ЦК визначає договір як домовленість двох або більше сторін спрямована на встановлення змісту або припинення цивільних прав або обов"язків. Відповідно до ст.717 ЦК за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає другій стороні (обдарованому) безоплатно майно у власність. Договір, що встановлює обов'язок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь-яку дію майнового або немайнового характеру, не є договором дарування. Виходячи із змісту ст.ст. 203, 717 ЦК договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови. Така правова позиція закріплена також у постанові Верховного Суду України у справі № 6-69цс 14 від 18.06.2014 р. про визнання договору дарування недійсним, правовим висновком якої є: відсутність у особи під час укладення договору дарування волевиявлення на безоплатну передачу майна у власність обдарованого й передача його за умови вчинення дарувальника будь-якого майнового або немайнового характеру, всупереч вимогам ст.717 ЦК, є підставою для визнання договору дарування недійсним на підставі ч.3 ст.203 та ст.229 ЦК України. Позивач [PERSON] звернувся з позовом про визнання недійсним зазначеного договору дарування, посилаючись, що помилявся у природі правового договору і діяв під впливом помилки, оскільки мав на меті укласти інший договір, так як була домовленість, що відповідачка, отримавши житловий будинок, разом з батьком позивача переоформлять легковий автомобіль "Вольксваген" на сина. Відповідно до 229 ЦК, правочин може бути визнано недійсним, якщо особа, яка вчинила правочин, помилялася щодо обставин, які мають істотне значення. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом. Договір є видом правочину, тому до нього застосовуються як загальні, так і спеціальні характерні для цього виду правочину норми ЦК України. Якщо одна із сторін уклала угоду внаслідок помилки, що має істотне значення, то така угода за позовом сторони, що діяла під впливом помилки, може бути визнана судом недійсною. Під помилкою у даному випадку слід розуміти таке неправильне сприйняття стороною суб"єкта, предмета чи інших істотних умов угоди, що вплинуло на її волевиявлення при відсутності якого за обставинами справи можна вважати, що угода не була б укладеною. Позивач [PERSON] наголошував у судовому засіданні, що не маючи життєвого досвіду, повністю довіряв своїм батькам, у зв»язку з чим не допускав, що його права порушуються, лише весною поточного року переконався, що підписуючи договір дарування будинку не розумів природи цього правочину та зробив помилку, так як не міг розуміти наслідків вчиненого та не знав, що можна було оформити замість оспорюваного договору дарування, - один договір міни будинку на легковий автомобіль. Це сталося внаслідок неправильного уявлення позивачем про наслідки та обставини, які мали місце і мали істотне значення для нього. Як роз"яснив Пленум Верховного Суду України у п.19 постанови від 16.11.2009р. №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними", - правочин вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним. За таких обставин, суд визнає доведеним факт помилки з боку позивача [PERSON] при укладанні ним договору дарування житлового будинку в [ADDRESS], а тому відповідно до ч.1 ст.229 ЦК вказаний договір слід визнати недійсним з моменту його вчинення 26.02.2016 року як це визначено ст.236 ЦК України.

Outcome: approved