Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог: 03.09.2020 року позивач звернулась до суду з позовом, підстави якого у ході розгляду справи змінила, з урахуванням яких просить визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Годзь Євгена Івановича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 47908464 від 23.07.2019 року, яким внесено до Державного реєстру речових права на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно запис про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1878368218101 (номер запису про право власності 32512778 від 18.07.2019р.) за товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію прав власності 32512778 про реєстрацію за товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» права власності на квартиру [ADDRESS] та поновити запис про право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] (том І а. с. 108-111). В обґрунтування позову позивач посилається на те, що звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідного застереження в іпотечному договорі) є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог, а тому такий спосіб стягнення підпадає під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відповідно до положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»,тимчасова заборона примусового стягнення на майно, яке виступає як забезпечення виконання зобов`язань за кредитом в іноземній валюті, діє з урахуванням приписів Закону України «Про іпотеку» та забороняє звернення стягнення на предмет іпотеки, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті у будь-який спосіб. Позивач зазначає, що на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути здійснено стягнення шляхом реєстрації права власності на іпотечне майно за іпотекодержателем без згоди іпотекодавця на його відчуження. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою судді від 08.09.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 20.10.2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов не визнає та просить відмовити в його задоволенні. Заперечення проти позову відповідач обґрунтовує тим, що абз. 4 пп. 12.03.1 Договору іпотеки, який був укладений 04.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] , в розумінні змісту ст. 37 Закону України «Про іпотеку», передбачено, що право іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки на підставі положень п. 1.2.3 цього договору, є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензій іпотекодавця. Посилаючись на положення ст.ст. 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку», представник відповідача вказує, що застереження в договорі іпотеки щодо позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки також є договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Представник відповідача у відзиві вказує, що вважає безпідставним посилання позивача на порушення приписів Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки іпотекодавець надала беззаперечну згоду на задоволення вимог іпотекодержателя в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку», що передбачено абз. 4 пп. 12.03.1 Договору іпотеки. Після того, як 01.08.2018 року [PERSON] отримала повідомлення-вимогу від ТОВ «Кредитні ініціативи», жодних заперечень до банку не надходило. Представник відповідача зазначає, що підстави для застосування норм Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» за вказаним договором іпотеки відсутні, оскільки стягнення на предмет іпотеки було звернуто у позасудовому порядку відповідно до умов іпотечного застереження, добровільно погодженого сторонами при укладанні договору іпотеки. Представник відповідача ипосилається на відсутність у діях державного реєстратора (відповідача) будь-яких порушень чинного законодавства України, оскільки його дії відповідали положенням Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно. У підготовчому судовому засіданні ухвалою суду від 18.11.2020 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано у Державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Годзь Євгена Івановича і з Департаменту реєстрації Житомирської міської ради належним чином завірену копію реєстраційної справи про реєстрацію за ТОВ «Кредитні ініціативи`права власності на квартиру [ADDRESS] . 08.12.2020 року представник позивача Рябчун О.Д. подала до суду заяву про зміну підстави позову, яка була прийнята судом в підготовчому судовому засіданні 27.01.2021 року. 09.12.2020 року з Департаменту реєстрації Житомирської міської ради до суду надійшли документи, витребувані ухвалою суду від 18.11.2020 року. Ухвалою суду від 27.01.2021 року, яка постановлена у судовому засіданні без виходу до нарадчої кімнати і занесена до протоколу судового засідання, підготовче судове засідання закрито та справа призначена до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позов підтримувала з урахуванням заяви про зміну предмету позову. Додатково пояснила, що позивач та її неповнолітні сестри є спадкоємцем першої черги після смерті [INFO] їх матері [PERSON] . Позивачу стало відомо про те, що право власності на квартиру, в якій вона постійно проживає разом із неповнолітніми сестрами, зареєстровано за ТОВ «Кредитні ініціативи» лише після смерті матері, яка протягом тривалого часу хворіла на онкологічне захворювання, у зв`язку з чим була позбавлена можливості сплачувати кредитні кошти та вирішувати питання, пов`язані зі зверненням стягнення на предмет іпотеки. Представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» адвокат Михніцький Г.Ю. у судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Додатково вказував, що з урахуванням змін, внесених до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень», позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав, у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи Служби у справах дітей Житомирської міської ради Сергійко А.С. у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та при ухвалені рішення просила виходити з найвищих інтересів дітей померлої [PERSON] . Відповідач державний реєстратор Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Годзь Є.І. та третя особа [PERSON] у судові засідання не з`являлись, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомляли, розгляд справи проведено в їх відсутність на підставі ст. 223 ЦПК України. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Відповідно до статті 1 Закону України«Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За правилами частини першої статті 35 Закону України«Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно з частиною 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Стаття 36 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, яка діяла на час укладення договору іпотеки) передбачала, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, який підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений у будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Після внесення Законом України «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» змін до статті 36 Закону України «Про іпотеку» її нормами передбачено, зокрема, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Положеннями статті 37 Закону України «Про іпотеку» (у редакції, чинній на час укладення договору іпотеки) визначено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Із внесенням змін до цієї норми згідно із Законом України від 25 грудня 2008 року № 800-VI «Про запобігання впливу світової фінансової кризи на розвиток будівельної галузі та житлового будівництва» норми статті 37 Закону України «Про іпотеку» передбачають, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. 07 червня 2014 року набув чинності Закон України № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», підпунктом 1 пункту 1 якого передбачено, що не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. Пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено, що протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що відповідно до копій свідоцтв про народження, батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (т. 1 а.с. 14-16). 04.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №0501/0808/71-169, за умовами якого остання отримала кредит в сумі 75 тисяч доларів США під 11,9 % річних із кінцевою датою погашення згідно графіка 03.08.2033 року. Кредитні кошти призначені для здійснення позичальником розрахунків по Договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладеного 04.08.2008 року(т. 1 а.с. 4-7). Кредитний договір є споживчим і спору з цього приводу немає. В забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір від 04.08.2008 року, який посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. та зареєстрований в реєстрі за №14385, за умовами якого, в іпотеку передано квартиру за адресою: [ADDRESS] , укладеного 04.08.2008 року, вартість якої за Договором купівлі-продажу становила 363383,00 грн.(т. 1 а.с. 8-9). 28.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладено Договір факторингу №15, за умовами якого до ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» перейшло право вимоги, в тому числі, і по кредитному договору №0501/0808/71-169 від 04.08.2008 року, який укладено між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] (т. 1 а.с. 205-222). 28.11.2012 р. між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ПАТ «Сведбанк» укладено нотаріально посвідчений договір про відступлення прав за іпотечними договорами, відповідно до умов якого, до ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» перейшло право вимоги за договором іпотеки, який був укладений 04.08.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] (т. 1 а.с. 185-189). 28.11.2012 року між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу та нотаріально посвідчений договір про передачу прав за іпотечним договором, згідно якого до ТОВ «Кредитні ініціативи» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №0501/0808/71-169 від 04.08.2008 року та договором іпотеки від 04.08.2008 року (т. 1 а.с. 180-184, 190-204) . 15.03.2018 року ТОВ «Кредитні ініціативи» направило на адресу [PERSON] повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням (т. 1 а.с. 62). З копії матеріалів реєстраційної справи №1878368218101, які надані Департаментом реєстрації Житомирської міської ради відповідно до ухвали суду від 18.11.2020 року, вбачається, що 18.07.2019 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернувся до державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Годзь Є.І. із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, а саме про виникнення права власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 140). Для вчинення нотаріальної дії державному реєстратору були надані наступні документи: договір про передачу прав за іпотечними договорами, який укладено 28.11.2012 року між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи»; договір про відступлення прав вимоги за іпотечними договорами від 28.11.2012 року, який укладений між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс»; договір факторингу, який укладено 28.11.2012 року між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи»; кредитний договір №0501/0808/71-169 від 04.08.2008 року, який укладено між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] та договір про внесення змін до кредитного договору; повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням від 15.03.2018 року; рекомендоване повідомлення про вручення 01.08.2018 року [PERSON] поштового відправлення; дублікат іпотечного договору від 04.08.2008 року, який укладений між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] ; договір про внесення змін та доповнень до іпотечного договору (т. 1 а.с. 141-168). 23.07.2019 року державний реєстратор Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Годзь Є.І. прийняв рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та вирішив провести державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , за суб`єктом: ТОВ «Кредитні ініціативи» (т. 1 а.с. 173), що підтверджується також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, згідно якого право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстроване за ТОВ «Кредитні ініціативи» (т. 1 а.с. 174) [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (т. 1 а.с. 17). Згідно довідки № 422/02-14 від 04.02.2021 року, виданої завідувачем Житомирської державної нотаріальної контори, спадкоємцями до майна померлої [INFO] [PERSON] є її діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (том ІІ а.с. 39). Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового засідання, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Закон України «Про іпотеку» прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 12 укладеного між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] іпотечного договору від 04.08.2008 року передбачено, що за вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя: за рішенням суду (пп. 12.1); у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса (пп. 12.2); згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким вважається застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, викладене у пп. 12.3.1 та 12.3.2 цього пункту договору (пп. 12.3). У пп. 12.3.1 цього договору сторони погодили, що задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст. 37. Закону України «Про іпотеку». […] Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки (т. 1 а.с. 59-60). Отже, підписавши іпотечне застереження, сторони визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель, та не свідчить про надання іпотекодавцем безумовної згоди на задоволення вимог іпотекодержателя шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Стягнення є примусовою дією іпотекодержателя, направленою до іпотекодавця з метою задоволення своїх вимог. При цьому до прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» право іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки (як у судовому, так і в позасудовому порядку) залежало не від наявності згоди іпотекодавця, а від наявності факту невиконання боржником умов кредитного договору. Водночас, Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» ввів тимчасовий мораторій на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження. Щодо посилання представника відповідача на те, що [PERSON] фактично надала згоду на застосування позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). У відзиві на позовну заяву представник відповідача посилається на те, що на виконання вимог ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», 15.03.2018 року ТОВ «Кредитні ініціативи» направило на адресу [PERSON] повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням. Після того, як 01.08.2018 року [PERSON] отримала повідомлення-вимогу від ТОВ «Кредитні ініціативи», жодних заперечень до банку не надходило. Суд критично розцінює такі доводи, оскільки повідомлення ТОВ «Кредитні ініціативи» про звернення стягнення на предмет іпотеки датоване 15.03.2018 року. Згідно наданої копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, [PERSON] отримала лист від ТОВ «Кредитні ініціативи» 01.08.2018 року. Оскільки від дати, яка зазначена у повідомленні відповідача, до дати отримання листа [PERSON] минуло більше чотирьох місяців, відсутні підстави однозначно стверджувати, що [PERSON] отримала саме повідомлення ТОВ «Кредитні ініціативи» про звернення стягнення на предмет іпотеки від 15.03.2018 року та що її належним чином попереджено про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Отже, при прийнятті рішення про державну реєстрацію прав, державний реєстратор належним чином не перевірив відповідність поданих документів положенням пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У зв`язку з наведеним, суд не бере до уваги також і твердження представника відповідача про те, що [PERSON] не висловлено заперечень щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки достовірних даних про отримання нею саме повідомлення відповідача від 15.03.2018 року, матеріали справи не містять. Крім того, відсутність таких заперечень само собою не означає, що [PERSON] надала згоду на відчуження іпотекодержателем предмету іпотеки. Крім того, згідно довідок, які видані ОСББ «Домбровського, 45» від 05.11.2019 року та від 03.09.2020 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано постійне місце проживання наступних осіб: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 11, 12). Як зазначено у позові, [PERSON] та її діти не мали та не мають іншого житла, окрім спірної квартири. Доказів протилежного матеріали справи не містять. Таким чином, у зв`язку із дією Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», іпотекодержатель не мав права набувати у власність майно іпотекодавця, у чому державний реєстратор не пересвідчився та прийняв протиправне рішення про реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ТОВ «Кредитні ініціативи», тому рішення Державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Годзь Є.І. про державну реєстрацію права власності на квартиру, що розташована за адресою - [ADDRESS] , за ТОВ «Кредитні ініціативи», підлягає скасуванню. Аналогічний висновок щодо застосування положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» міститься у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 20 листопада 2019 року у справі № 802/1340/18-а; від 19 травня 2020 року у справі № 644/3116/18-ц. Також, суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 21.07.2016 року у справі № 295/14425/14 задоволено позов ТОВ «Кредитні ініціативи» звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] , на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0501/0808/71-169 від 04.08.2008 року, яка станом на 01.05.2014 складала 1 460 331,60 грн шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», зазначивши початкову ціну предмету іпотеки в сумі 870 244,00 грн, виконання рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки відстрочено на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року; виселено відповідачів з квартири без надання іншого жилого приміщення. Рішення суду в апеляційному порядку не оскаржувалось і набрало законної сили. Разом з тим, в пункті 12 укладеного між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] іпотечного договору від 04.08.2008 року, про що зазначено вище, передбачено, що за вибором іпотекодержателя застосовується один із способів звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернувшись до суду з позовом про звернення з стягнення на предмет іпотеки ТОВ «Кредитні ініціативи» вже реалізувало своє право на звернення стягнення. Таким чином, зі встановлених судом обставин вбачається, що з огляду на те, що на підставі рішення суду від 21.07.2016 року відстрочено його виконання в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року, позивач повторно вирішив скористатись правом на звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку, що не відповідає п. 12 вказаного вище договору, оскільки позивач вже використав право на звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку. Вимога позивача про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно запису про реєстрацію права власності на спірну квартиру задоволенню не підлягає з огляду на наступне. У частині другій статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції, чинній до 16.01.2020, яка діяла на час прийняття оспорюваного рішення державного реєстратора) було унормовано порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування. Зокрема, за змістом зазначеної норми, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набрав чинності з 16.01.2020, статтю 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" викладено у новій редакції. Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції, чинній з 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. З огляду на викладене, способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. Таким чином, вимога про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно запису про реєстрацію права власності не відповідає передбаченим законодавством способам захисту прав, отже задоволенню не підлягають. Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 20.08.2020 року у справі № 916/2464/19 та від 18.11.2020 року у справі № 154/883/19. Відповідно до приписів частини третьої статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції, чинній з 16.01.2020) ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Позивач вимог про визнання та припинення речових прав на квартиру не заявляла. За правилами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В частинах, 1, 2 статті 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Одночасно зі скасуванням рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності за ТОВ «Кредитні ініціативи», з урахуванням обов`язкових до застосування приписів ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", беручи до уваги норми ст. 16 ЦК України, ст. 5 ЦПК України, суд вважає за необхідне застосувати спосіб захисту порушеного права позивача, окрім іншого, шляхом припинення права власності ТОВ «Кредитні ініціативи» на квартиру [ADDRESS] . Суд вважає, що застосування такого способу захисту права не є виходом за межі позовних вимог, оскільки ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав), тобто є таким, що визначене законом, а відтак може бути застосовано судом самостійно на підставі ст. 16 ЦК України та ст. 5 ЦПК України. Водночас, суд вважає за неможливе одночасно вирішити питання про реєстрацію права власності на спірну квартиру за позивачем з огляду на наступне. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , було зареєстрована за [PERSON] (т. 1 а.с. 171), яка [INFO] померла (т. 1 а.с. 17), що унеможливлює ухвалення рішення про визнання за нею права власності. Спадкоємцями [PERSON] є її доньки [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] (т. 2 а.с. 39). Визнання речових прав судом одночасно із скасуванням рішення державного реєстратора про реєстрацію речових прав за п. 3 ч. 3 ст. 26Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" можливе лише за наявності таких зареєстрованих прав. З огляду на те, що за позивачем не були зареєстровані речові права на квартиру [ADDRESS] , у суду відсутні правові підстави визнати за нею будь-які речові права. Крім того, суд звертає увагу, що позивач не є єдиною спадкоємецею після смерті матері. Не заслуговують на увагу доводи представника відповідача про необхідність відмовити в задоволенні позову на підставі того, що одночасно з вимогою про скасування рішення про державну реєстрацію права власності позивачем не заявлено вимогу про визнання права власності, з огляду на те, що під час розгляду справи судом встановлено наявність підстав для скасування рішення державного реєстратора як такого, що прийнято з порушенням вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав позивача, а також у зв`язку з тим, що відсутні правові підстави для визнання за позивачем права власності. Разом з тим, з огляду на те, що суд дійшов висновку про скасування рішення державного реєстратора і про припинення права власності ТОВ «Кредитні ініціативи» на спірну квартиру, відсутність правових підстав для одночасного визнання права власності на неї за позивачем, з метою застосування ефективного механізму реалізації судового рішення, оскільки запис про державну реєстрацію права власності за ТОВ "Кредитні інціативи" було внесено відповідно до положень Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" в редакції, яка діяла до 16.01.2020 року, а тому в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутній запис про реєстрацію права власності на квартиру за попереднім власником,

Outcome: approved