Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

До Бобринецького районного суду звернувся позивач товариство з обмеженою відповідальністю "Таврія" з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з відповідача в порядку регресу шкоди, в розмірі 40732 грн. 20 коп., спричиненої ним внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позов обґрунтований тим, що відповідач, перебуваючи з позивачем у трудових відносинах, 25.05.2011 року, керуючи транспортним засобом ГАЗ 5201 державний № [NUMBER], що належить товариству, допустив дорожньо-транспортну пригоду, та спричинив механічні пошкодження транспортному засобу, що належало ТОВ "Транс-Вест-Експедиція". Шкода вказаному товариству в розмірі 40732 грн. 20 коп. була відшкодована позивачем, тому на даний час в порядку регресу заявлений позов до винної особи, тобто відповідача про стягнення виплаченого відшкодування. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, пояснивши, що розмір матеріальної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортної пригоди, встановлена судовим рішенням, а саме рішенням Господарського суду м. Києва від 29.01.2013 року у справі за позовом ТОВ "Транс-Вест-Сервіс", яким стягнуто з ТОВ "Таврія" на його користь 40732 грн. 20 коп. Рішення суду виконане в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Пояснив, що дійсно 25.05.2011 року керував транспортним засобом ГАЗ 5201 державний № [NUMBER], що належить позивачу, не заперечив події дорожньо-транспортної пригоди за участю вказаного автомобіля та автомобіля MERSEDES-BENZ, державний № [NUMBER], а також своєї вини у дорожньо-транспортній пригоді, однак заперечив перебування з товариством у трудових відносинах, вказавши, що у вказаний день працював у товаристві за усною домовленістю з керівником, а запис у трудову книжку та заява про прийняття та звільнення з роботи була написана вже після цих подій під тиском керівника товариства з тим, щоб примусити його відшкодувати пошкодження автомобілів. Зазначив також, що перед виїздом ним перевірявся технічний стан транспортного засобу, технічних несправностей не було. Заяв, скарг на неправомірні дії керівника товариства, не надавав. Заслухавши в судовому засіданні сторони та дослідивши докази, судом відзначається наступне. [PERSON] у період з 20.05.2011 року по 29.05.2011 року відповідно до записів у трудовій книжці №№ 33, 34 перебував у трудових відносинах з товариством з обмеженою відповідальністю "Таврія" на посаді водія. 25.05.2011 року на дорозі Олександрівка-Миколаїв - Дубравка відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів ГАЗ 5201 державний № [NUMBER], який належить товариству з обмеженою відповідальністю "Таврія" під керуванням [PERSON] та автомобіля MERSEDES-BENZ, державний № [NUMBER] з автопричепом державний № [NUMBER], які належать товариству з обмеженою відповідальністю "Транс-Вест-Експедиція". 15.06.2011 року Бобринецьким районним судом під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП встановлено факт порушення з боку [PERSON] правил дорожнього руху щодо надання переваги в русі транспортному засобу. Постановою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 15.06.2011 року [PERSON] визнано винним в порушенні правил дорожнього руху та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили. Рішенням Господарського суду м. Києва від 29.01.2013 року у справі за позовом ТОВ "Транс-Вест-Сервіс" стягнуто з ТОВ "Таврія" на його користь 40732 грн. 20 коп. завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталося 25.05.2011 р., шкоди, оскільки у відповідності із ст. 1172 ЦК України, юридична особа відшкодовує шкоду, завдану її працівником під час виконання ним трудових обов'язків. Вказане рішення набрало законної сили та відповідно до постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Бобринецького районного управління юстиції від 02.10.2013, виконавче провадження з примусового виконання щодо стягнення з ТОВ "Таврія" на користь ТОВ "Транс-Вест-Експрес" 40732 грн. 20 коп. закінчено у зв'язку з виконанням. Статтею 1191 ч.1 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу)до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до положень Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участи у справі, виникає спір (ст. 60 ЦПК України). Обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). Оцінка доказів проводиться судом відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України. У відповідності із ст. 61 ч. 3 ЦПК України, обставини, встановлені судовими рішеннями у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, суд вважає доведеним належними доказами ті обставини, на які посилається позивач в обґрунтування позовних вимог, а саме перебування сторін у трудових правовідносинах, що підтверджується записами у трудовій книжці, які відповідачем у встановленому порядку не ос порені, подію дорожньо-транспортної пригоди під керуванням відповідачем транспортним засобом та вину відповідача, що підтверджена постановою суду про притягнення особи до адміністративної відповідальності, розмір спричиненої шкоди транспортному засобу підтверджено рішенням господарського суду м. Києва, факт виплаченого відшкодування - постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження. Разом з тим, відповідачем при запереченні позовних вимог, не надано доказів, які б спростовували ці обставини, в тому числі не перебування його та позивача у трудових відносинах, розмір відшкодування, вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. З урахуванням викладеного, суд вважає, що заявлений цивільний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved