Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

У грудні 2009 року позивач звернулась до суду з позовом де вказує, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який на теперішній час розірваний. Від цього шлюбу мають одну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Після припинення шлюбних відносин відповідач ніякої допомоги на утримання дитини не надає, участі в її вихованні не приймає. Тому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходів починаючи зі дня звернення її до суду і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 07 жовтня 2009 року позовні вимоги [PERSON], були задоволені у повному обсязі і з [PERSON] на її користь були стягнені аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 29 лютого 2016 року зазначене заочне рішення було скасоване. У серпні 2016 року позивач збільшили розмір своїх позовних вимог і просила також стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини, а саме - додаткові витрати на оздоровлення та лікування доньки у розмірі 2907 грн.50 коп. Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала і просила задовольнити у повному обсязі, надала суду пояснення аналогічні викладеним в позові. Вподальшому в судове засідання не з"явилася, надала суду письмову заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримала і просила задовольнити у повному обсязі. Проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Відповідач та його представник у судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав частково, пояснивши, що до вересня 2015 року він мешкав однією родиною з позивачем, матеріально забезпечував доньку, оплачував усі необхідні витрати, пов"язані з її навчанням. В подальшому у судові засідання не з"явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомили. Тому суд, у відповідності з вимогамист.224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність, постановивши по справі заочне рішення. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Заслухавши пояснення сторін, свідків, наданих у попередніх судових засіданнях, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст.184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоровя когось із них. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на теперішній час розірвано. Від цього шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], батьком в свідоцтві про народження якої записаний відповідач (а.с.3). Суд не приймає до уваги доводи відповідача стосовно того, що до серпня 2015 року вони разом з позивачем мешкали однією сім"єю та він надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, оскільки батьки зобов'язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. Обов'язок по утриманню зберігається і тоді, коли дитина народилася у шлюбі, який пізніше було визнано недійсним, а також і у випадку позбавлення батьківських прав батьків. Таким чином, проживання батьків неповнолітньої дитини, на утримання якої стягуються аліменти, однією сім"єю не позбавляє одного з батьків права на стягнення аліментів на утримання дитини в судовому порядку. Також судом не приймаються до уваги копії чеків, наданих відповідачем та його представником на придбання різноманітних товарів для дитини, оскільки з цих чеків не вбачається що саме відповідачем здійснювалися ці витрати. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, суд, враховує матеріальний стан та стан здоров"я як дитини так і відповідача, який, працює, інших неповнолітніх або непрацездатних утриманців не має, і вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходів, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності з вимогами ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. З наданих позивачем чеків вбачається, що нею були понесені додаткові витрати, у зв"язку з хворобою доньки у розмірі 2907 грн.50 коп., які підлягають стягненню з відповідача. Оскільки при зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., у відповідності зіст.88 ЦПК України, підлягає стягненню на користь держави з відповідача. На підставі ст.ст.84, 180, 181, 182, 183, 184, 185, 191 СК України,

Outcome: approved