Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-28 00:00:00

31.07.2014 р. до Підгаєцького районного суду з позовною заявою про визнання угоди дійсною та визнання права власності звернувся [PERSON] до Сепціалізоване ДП «Укспецюст» Тернопільська філія Сепціалізованого ДП «Укрспецюст», відділ ДВС Підгаєцького районного управління юстиції в Тернопільській області Свої вимоги позивач мотивував тим, що 30.05.2007 р. Тернопільською філією Сепціалізованого ДП «Укрспецюст» проведені прилюдні торги з реалізації майна, яке належало ТзОВ «Завалівське», а саме: одноповерхового нежитлового будинку- приміщення будівлі «[INFO]» загальною площею 560 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] Позивач був учасником прилюдних торгів та є їх переможцем, оскільки запропонував найбільшу суму - 28300 грн., котра була сплачена ним 24.05.2007 р. та 07.06.2007 р., що підтверджено Протоколом № 7200033 від 30.05.2007 р. про проведення прилюдних торгів з реалізації майна Відповідно до ч.4 ст.656 ЦПК України до договору купівлі-продажу на публічних торгах застосовуються загальні положення про купівлю-продаж. Вважає, що з її боку усі істотні умови договору купівлі-продажу виконані, оскільки він у повному обсязі сплатив грошові кошти за придбане майно - нежитловий будинок- приміщення будівлі «[INFO]» загальною площею 560 кв.м., що по [ADDRESS] та є власником цього майна. Однак нотаріусом позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. Відмова нотаріуса у вчинення нотаріальної дії унеможливлює для позивачки встановлення та визнання її права власності на придбане з прилюдних торгів нерухоме майно нотаріальним шляхом, порушує її право власності. Просить суд винести рішення, котрим визнати дійсною угоду купівлі-продажу з прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, яке належало ТзОВ «Завалівське» та було описане та реалізоване в порядку виконав та складається із двоповерхового житлового будинку, загальною площею 560 кв.м., розташованих за адресою: [ADDRESS] яка відбулась 07 квітня 2009 року між Тернопільською філією Сепціалізованого ДП «Укрспецюст» та ним, а також визнати за ним право власності на дане нерухоме майно. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві та уточненні до них. Представник відповідача Сепціалізоване ДП «Укспецюст» Тернопільська філія Сепціалізованого ДП «Укрспецюст» до суду не з*явились, не повідомив суд про причини своєї неявки, та суд вважає за можливе розглядати справу у їх відсутності. Представник відповідача щодо предмету спору - В ДВС Підгаєцького РУЮ до судового засідання не з'явився, однак від останнього надійшло письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи у її відсутність. Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача та третьої особи на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Спеціалізована організація ТОВ "Укрспецторг Групп" керується в своїй діяльності Порядком реалізації арештованого майна, але в частині, що не протирічить діючому законодавству. Стаття 62 Закону України "Про виконавче провадження" Судовим розглядом встановлено, що Відділ ДВС Підгаєцького районного управління юстиції уклав договір про надання послуг по організації і проведенню аукціону з реалізації арештованого рухомого майна з Сепціалізованим ДП «Укспецюст» в особі Тернопільської філії Сепціалізованого ДП «Укрспецюст», стосовно об*єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , яким на той час володів ТзОВ «Завалівське», хоча право власності за ТзОВ «Завалівське» не зареєстроване у реєстрі прав власності на нерухоме майно. Відповідно до положень ст.62 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Рухоме майно, вартість якого неперевищує сто п'ятдесят неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, товари побутового вжитку, а також інше рухоме майно (у разі якщо стягувач не заперечує проти цього) реалізується на комісійних умовах. Нерухоме майно, транспортні засоби, повітряні, морські та річкові судна реалізуються виключно на прилюдних торгах (аукціонах). Майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними статтею 58 цього Закону. Згідно Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15.07.1999 року №42/5: Право власності на майно переходить до переможця аукціону після повного розрахунку за придбане майно. Згідно протоколу № 7200033 від 30.05.2007 року проведення прилюдних торгів з реалізації майна, яке належить ТзОВ «Завалівське», що в с. Завалів Підгаєцького району, Тернопільською філією Сепціалізованого ДП «Укрспецюст» , переможцем торгів є [PERSON], яким сплачені кошти у розмірі 28300 грн., що підтверджено Протокол проведення аукціону та копії квитанцій про оплату( а.с.7-9) Що стосується оплати за придбачене майно, то відповідно до п.6.1 зазначеного вище Порядку реалізації арештованого майна на підставі копії затвердженого протоколу переможці аукціону протягом семи банківських днів з дня затвердження протоколу, не враховуючи дня проведення аукціону, здійснюють розрахунок за придбані на аукціоні товари. Відповідно до п. 8.2 зазначеного Порядку аукціон вважається таким, що не відбувся, у разі відсутності покупців або наявності тільки одного покупця, несплати в установлений термін переможцем аукціону належної суми за придбане майно». Аукціон було проведено 30 травня 2007 року, що підтверджується копією протоколу проведення аукціону та реалізації нерухомого майна , ціна продажу складала 28 300 грн. розмір коштів 26892 грн. ( за вирахуванням гарантійного внеску 1408 грн. ) переможець повинен сплатити до 13 червня 2007 року включно, як зазначено в протоколі. За таких обставин, суд не вбачає порушень при проведенні аукціону з продажу нерухомого майна,, що давало б суду підстави для визнання результатів аукціону недійсним. Суд приймає до уваги. ту обставину, що протокол проведення прилюдних торгів по реалізації нерухомого майна від 30.05.2007 р. року відповідає п.4.14 Тимчасового положення, оскільки останній був складений за результатами проведення прилюдних торгів, підписаний ліцитатором, переможцем прилюдних торгів та затверджений керівником спеціалізованої організації (а.с.7). Виходячи із викладеного суд приходить до висновку, що на підставі даного протоколу. Відділ ДВС Підгаєцького районного управління юстиції повинен був в 2007 році надати позивачу акту про реалізацію нерухомого майна., та цей акт є підставою для видачі нотаріусом покупцеві свідоцтва про придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів., що відповідає вимогам ст.72 ЗУ «Про нотаріат» та п.п.244,245,249 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03.03.2004 р. Так, дійсно, відносини, які виникають з приводу придбання майна на аукціоні (з прилюдних торгів), є договірними відносинами з купівлі-продажу з певною специфікою, визначеною законом. Суд, погоджується із твердженням позивача, що договір купівлі-продажу нежитлового приміщення « [INFO]» оформлений у вигляді протоколу проведення прилюдних торгів відповідає вимогам ст.ст.655, 656 ЦК України, а відтак підлягає до визнання його дійсним, оскільки згідно з Положенням про порядок проведення аукціонів (публічних торгів) з реалізації заставленого майна, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 грудня 1997 р. №1448; Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 р. № 68/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 р. за № 745/4038; Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15 липня 1999 р. № 42/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 липня 1999 р. за № 480/3773, договір купівлі-продажу не укладається. Діюче законодавство передбачає певний специфічний порядок оформлення результатів прилюдних торгів, а саме: складання державним виконавцем або організатором аукціону акта про проведені прилюдні торги (аукціон), затвердження його начальником відповідного органу державної виконавчої служби або судом, який прийняв рішення про звернення стягнення на заставлене майно, або нотаріусом, що вчинив виконавчий напис. На підставі зазначеного акта нотаріус видає переможцю свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів. Підставою для вчинення цієї нотаріальної дії є звернення до нотаріуса набувача майна та подання документів, які безспірно підтверджують факт набуття права власності на це майно внаслідок проведення прилюдних торів (аукціону). Видача свідоцтва є посвідченням факту про належність переможцю на праві власності майна, яке придбане з прилюдних торгів (аукціону). Свідоцтво, видане на нерухоме майно, відповідно до ст.182 ЦК підлягає державній реєстрації. Як вбачається, між положеннями Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 15.07.1999 р. № 42/5, та нормами Закону України "Про виконавче провадження", які регулюють порядок і спосіб реалізації майна, на яке звернено стягнення, є суперечності. Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то судом, відповідно до ст. 8 ч. 4 ЦПК України застосовуються норми, що мають вищу юридичну силу. Враховуючи наведене та виходячи із загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, при вирішенні даного спору пріоритетними є норми Закону України "Про виконавче провадження", які й підлягають застосуванню в даному випадку. Так, прилюдні торги за своєю юридичною природою - це продаж майна, на яке звернено стягнення і яке підлягає реалізації. Власником цього майна стає покупець, котрий запропонував за нього у ході торгів найвищу ціну. Таким чином, під час проведення прилюдних торгів укладається угода про передачу майна у власність, сторонами якої є покупець-учасник прилюдних торгів, котрим може бути фізична чи юридична особа, і продавець-відділ ДВС в особі спеціалізованої організації, що організовує та проводить ці прилюдні торги за договором із державною виконавчою службою. Враховуючи, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами 1-3 та 6 ст.203 ЦК України (ч.1 ст.215 ЦК України). Такий висновок зроблений Верховним Судом України у справі № 6-116цс12. Проте за весь цей період ніхто не предявлялв вимог про визнання протоколу проведення прилюдних торгів з реалізації майна недійсним. Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає, або зобов*язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцю), а покупець зобов*язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Як встановлено в судовому засіданні, позивач у повному обсязі сплатив грошові кошти за придбане нерухоме майно, що підтверджено квитанціями, а тому виконав зі свого боку усі істотні умови договору купівлі-продажу. Згідно ст. 203 ч. 1, ч. 2, ч. 3, ч. 4, ч. 5, ст. 204 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Оскільки, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів. Суд вважає, що спеціалізована організація, в особі Тернопільської філії Сепціалізованого ДП «Укрспецюст», яка здійснювала реалізацію арештованого майна шляхом проведення аукціону, правомірно проводила прилюдні торги. Крім того, ніким не було оскаржено дії державного виконавця щодо арешту нерухомого майна, і реалізації арештованого майна - на прилюдних торгах (доказів протилежного суду не надано), що свідчить про згоду з такими діями держвиконавця. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що під час проведення реалізації арештованого рухомого майна не було допущено порушення норм Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку реалізації арештованого майна (в частині, що не протирічить Закону України «Про виконавче провадження») Згідно ст. 220 ч. 2 ЦК України, якщо сторони домовились про всі умови договору, що підтверджено письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, суд може визнати такий договор дійсним. Оцінивши наявні в справі докази, суд приходить до висновку, що підстав передбачених ст..ст.203,215 ЦК України, для визнання даного договору купівлі-продажу недійсним судом не встановлено. На підставі вказаної норми закону, вищевказаний договор слід визнати дійсним. Суд приймає до уваги, надані позивачем фотографії спірного об'єкта, на яких відображено первинний стан будівлі в момент придбання та після проведення технічної реконструкції, та відновлення будівлі, які свідчать проте, що з часу придбання будівлі її технічний стан значно покращено та приведено у відповідності до будівельних норм до можливості використання за призначенням. Відповідно до вимог ст. 328 ч. 1 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, у тому числі за угодами, тому за позивачкою слід визнати право власності на вказане нерухоме майно. Відповідно до ч.2, 3 ст. 10 ЦПК України, сторони, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Окрім того, суд враховує, що відповідно до ч.2 ст.388 ЦК України майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень, а [PERSON], як переможець прилюдних торгів, є добросовісним набувачем майна, яке у встановленому законом порядку було реалізовано на публічних торгах (аукціоні), і його право власності в даному спорі жодним із відповідачів не оспорювалось. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає за необхідне визнати договір купівлі-продажу одноповерхового нежитлового будинку- [INFO], загальною площею 560 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS], укладений між Тернопільською філією СДП «Укрспецюст» Міністерства юстиції України та [PERSON], 30.05.2007 року дійсним та визнання за ним права власності на спірний нерухомий об'єкт , оскільки, договір купівлі-продажу посвідчує за ним право власності на зазначене майно. Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання угоди по результаті прилюдних торгів дійсною та визнання права власності на нерухоме майно знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають. задоволенню . На підставі викладеного та

Outcome: approved