Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Любешівська районна державна адміністрація звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його дітей [PERSON], [PERSON] та стягнути з нього аліменти на утримання дітей у розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги мотивує тим, що батьками неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], шлюб між якими розірвано 16.06.2009 року. Мама дітей [PERSON] на даний час відбуває покарання у виді 5 років позбавлення волі в Дніпродзержинській виправній колонії № 34 управління Державної пенітенціарної служби України. Батько - [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS], однак там не проживає, місце перебування його невідоме, участі у виховання, навчанні та утриманні дітей не приймає. За час проживання на території Малоглушанської сільської ради Любешівського району за характеризував себе з посередньої сторони як такий, що не бере участі у вихованні дітей, матеріально не забезпечує їх з 2011 року. В позовній заяві вказано, що згідно характеристик загальноосвітньої школи І-ІІІ ст. с. Мала Глуша Любешівського району бабуся [PERSON] дбає про неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], які є учнями даного навчального закладу, а тому з метою їх соціального захисту вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно них та стягнути з останнього аліменти на утримання дітей. В судовому засіданні представник позивача Токар А.В. уточнив позовні вимоги, а саме просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його дітей [PERSON], [PERSON] та стягнути з нього аліменти на утримання дітей у визначеному законодавством мінімальному розмірі для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, про що свідчать висвітлене в засобах масової інформації - в газеті „Волинь-Нова", судове оголошення. Про причини своєї неявки суд не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, взявши до уваги думку прокурора, допитавши свідка та дослідивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Відносно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов"язанні піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов"язків є підставою покладання на них відповідальності, встановленої законом. Зокрема ст. 164 СК України передбачає, що мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав у разі ухилення від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що відповідач у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], що підтверджується відповідно їх свідоцтвами про народження серії [NUMBER], виданого 22.10.1998 року та серії [NUMBER], виданого 01.11.1999 року. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 16.06.2009 року. В суді встановлено, що матір неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] вироком Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 16.12.2009 року визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, яке на даний час вона відбуває в Дніпродзержинській виправній колонії № 34 управління Державної пенітенціарної служби України. Згідно довідок № 137 та № 138 від 30 жовтня 2013 року та характеристик загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів с. Мала Глуша Любешівського району неповнолітні [PERSON] та [PERSON] є учнями 9-го та 8-го класів відповідно даного навчального закладу, їх вихованням займається бабуся [PERSON], оскільки мама перебуває в місцях позбавлення волі, а місце знаходження батька невідоме. Вказано, що батько вихованням дітей не займається, не цікавиться їх навчанням у школі, станом здоров"я, матеріально не забезпечує їх, не відвідує батьківські збори. В суді встановлено, що батько неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] з 2010 року не проживає в [ADDRESS] і на даний час місце перебування його невідоме. За час проживання на території Малоглушанської сільської ради Любешівського району відповідач зарекомендував себе з посередньої сторони, станом здоров"я своїх дітей, які проживають в бабусі [PERSON], не цікавиться, тривалий час не бере участі у їх вихованні, матеріально не забезпечує, що підтверджується характеристикою Малоглушанської сільської ради Любешівського району № 38 від 17.01.2014 року та показами свідка [PERSON], даними в суді. Дану обставину ствердили в суді опитані неповнолітні [PERSON] та [PERSON] Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Любешівської райдержадміністрації № 252/31/2-14 від 05.02.2014 року, позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітніх дітей за неналежне виконання батьківських обов"язків є доцільним. Отже, з огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] неналежно виконує свої батьківські обов"язки по вихованню сина [PERSON] та дочки [PERSON], а саме: не цікавиться життям та навчанням дітей, не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, не займається їх вихованням. Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, враховуючи думки дітей, суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для позбавлення відповідача батьківських прав на дітей. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів, то вони також підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України кошти на утримання дитини (аліменти) можуть бути присуджені за рішенням суду у частці від доходу особи, зобов'язаної утримувати дитину або у твердій грошовій сумі. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому, обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно зі ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України, аліменти можуть бути присуджені судом у твердій грошовій сумі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено, що діти з 2010 року проживають зі своєю Бабусею [PERSON], яка фактично опікується дітьми, здійснює за ними догляд, забезпечує їх матеріальні потреби. Відповідач ніякої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, місце знаходження та місце роботи його невідоме. Відповідно до вимог ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням зазначених обставин, інтересів неповнолітніх дітей, виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у ст. 7 СК України, а також те, що аліменти, спрямовані на утримання дітей, повинні бути достатніми і, разом з тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов'язання, суд приходить до висновку про визначення аліментів на дітей, які підлягають стягненню з відповідача, у твердій грошовій сумі у розмірі по 385,80 грн на кожну дитину. При цьому застосуванню не підлягають положення ч. 2 ст. 182 СК України, оскільки мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України, а у даній справі суд визначає розмір аліментів саме в порядку ст. 184 СК України у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто у даному випадку аліменти необхідно стягнути з 17.02.2014 року. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 367 ЦПК рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід звернути до негайного виконання. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 88 ЦПК України з урахуванням положень Закону України „Про судовий збір", зокрема, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Outcome: approved