Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-09 00:00:00

Відповідно до укладеного договору № б/н від 23.12.2008 року [PERSON] (далі - Відповідач) отримала кредит у розмірі 400.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач зазначає, щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2.п3.3. Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Як зазначає позивач, відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/ pages/70/, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Копії Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою додані до позовної заяви. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbanlc.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 "Правил користування платіжною карткою". Одночасно пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Як зазначив позивач, що розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9. Умов та правил надання банківських послуг і п.5.8 Правил користування платіжною карткою Відповідно до п. 6.3 до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно п. 6.6 Умов надання банківських послуг, - У разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку , виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Відповідач станом на 18.03.2018 року має заборгованість - 54913.08 грн., яка складається з наступного: 409.28 грн. - заборгованість за кредитом; 46758.07грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4892.73грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 250 грн. - штраф (фіксована частина). 2603.00 грн. - штраф (процентна складова). Розрахунок суми заборгованості додається. (Розрахунок заборгованості відображено з моменту надання та отримання кредитної послуги.) На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" Позивач позов подав за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання Відповідача, а саме до Веселівського районного суду Запорізької обл., так як останнім відомим ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" місцем реєстрації Відповідача, є: 72201, Запорізька обл., смт. Веселе, вул. Хмельницького, буд. 1, кв. 32.а саме16.04.2018 року. Посилаючись на договір законодавчу базу, ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, ч.1 ст. 598, 599, 610, ч.2 ст. 615, 629, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст. 3,15, 107,110 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 5,14 Закону України "Про захист персональних даних", ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", - просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. В судові засідання представник позивача не зявлявся, надав суду письмові пояснення щодо заперечень відповідача, просить суд розглянути зазначену справу без участі представника позивача, та стягнути заборгованість в повному обсязі. Представник відповідача, заперечив проти заявленого позову, надав письмові пояснення та розрахунки де зазначив, що даний позов відповідач визнає частково і в обґрунтування цього навів наступне: Відповідно до свідоцтва про шлюб видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянськ реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області відповідачем було змінено прізвище з [PERSON] на Лукяненко. З нарахованими процентами за користування кредитом не погоджується з наступних підстав: Відповідачем було подано заяву про застосування строків позовної давності щодо нарахованих відсотків за користування кредитом, які були нараховані до 16 квітня 2015 року. Відповідно до наданої позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 23.12.2008 року, укладеного між ПриватБанком та клієнтом [PERSON], станом на 18.03.2018 року (надалі розрахунок), який наявний в матеріалах цивільної справи вбачається, що базова процентна ставка станом на 16 квітня 2015 року складає 43,2% річних (3,6 % у місяць). Ураховуючи, що нею було подано заяву про застосування строків позовної давності щодо нарахованих відсотків за користування кредитом, які були нараховані до вересня 2014 року. вважає що заборгованість необхідно відраховувати з 16 квітня 2015 року. Заборгованість по тілу кредиту становить 409 грн. 28 коп., з 16.04.2015 року по 18.03.2018 року (1067 днів) діяла процентна ставка 3,6% у місяць Розрахунок процентів за карткою відбувається за кожен день використання кредитних коштів за формулою, передбаченою Умовами та Правилами, крім того формула по розрахунку нарахування відсотків розміщена на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» за посиланням https://privatbank.ua/0670 (зазначений доказ є публічно доступний та наявний у позивача): Тіло кредиту * кількість днів у періоді * місячну процентну ставку * 12 місяців /360 днів у році / 100% Відповідно до розділу ІІ правил користування карткою п. 5.5 Умов та Правил встановлено, що відсотки нараховуються із розрахунку 360 календарних днів у році. 12 постійна величина (кількість місяців у році) 409 грн. 28 коп. (сума заборгованості по кредиту) Х 1067 днів (кількість днів використання коштів за щомісячною відсотковою ставкою 3,6%) Х 3,6 - величина відсоткової ставки за тарифами в цей період) Х 12 місяців / 360 / 100 = 524 грн. 04 коп. Загальна заборгованість по процентам за користування кредитом складає: 524 (пятсот двадцять чотири) грн. 04 коп. Вважає що, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом підлягають частковому задоволенню, лише в сумі 524 (пятсот двадцять чотири) грн. 04 коп. Заборгованість по пені. Як вбачається з матеріалів цивільної справи позивач просить стягнути з неї пеню починаючи з 01 серпня 2013 року по 18 березня 2018 року, та відповідно до матеріалів справи позивач звернувся до суду лише 16.04 2018 року. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачем до канцелярії суду було подано заяву, щодо застосування строків позовної давності до вимог позивача щодо стягнення з неї заборгованості по пені та комісії. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як вбачається з розрахунку який міститься в матеріалах цивільної справи, сума пені яка нараховується за один місяць складає 100 грн. Як вбачається з матеріалів цивільної справи розрахунок заборгованості складений станом на 18.03.2018 року до суду позивач звернувся лише 16 квітня 2018 року, отже період в межах одного року до дня предявлення позову до суду складає 11 місяців. Відповідач надав наступний розрахунок - 100 грн. Х 11 місяців = 1100 грн. Заборгованість за пенею та комісією, яка підлягає стягненню складає 1100 грн. В розрахунку заборгованості за кредитом, який додано позивачем до позовної заяви зазначено, що відповідачем начебто у 2013-2015 роках були здійснені, а саме: 19.12.2013 року - 333 грн. 78 коп.; 20.01.2014 року - 11 грн. 24 коп.; 10.08.2015 року - 96 грн. 03 коп. що є-начебто підставою для переривання строку позовної давності. Позивач вважає що зазначені платежі було здійснено в автоматичному режимі без її на то згоди, вона особисто ніяких платежів за цей період не робила, що не є підставою для переривання строку позовної давності. В іншій частині заборгованості за пенею та комісією просить відмовити. Відповідач зазначає ,що в позові позивач просить стягнути з відповідача крім пені у розмірі 4892 грн. 73 коп. ще штраф (фіксована частина) 250 грн. та штраф (процентна складова) 2603 грн. 00 коп. Враховуючи, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме правопорушення (правова позиція Верховного суду України викладена у постанові від 21.10.2015 року справа № 6-2003цс15). Вважає, що позивачем заявлені позовні вимоги щодо стягнення пені то позовні вимоги щодо стягнення штрафів які не підлягають задоволенню. Понесені судові витрати на момент подання відзиву відсутні. Відповідач зазначила,що враховуючи те, що проценти за користування кредитом підлягають лише частковому задоволенню та відповідачем заявлено клопотання, щодо застосування строку позовної давності, вважає, загальна сума, яка підлягає стягненню складає: 409 грн. 28 коп. заборгованість за тілом кредиту; 524 грн. 04 коп. заборгованості за процентами; 1100 грн. пеня. Отже загальна сума яка підлягає стягненню становить 2033 грн. 32 коп.; Посилаючись на ч. 1 ст. 141 ЦПК України трактує, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено позовні вимоги на 54913 грн. 08 коп. загальна сума яка підлягає стягненню 2033 грн. 22 коп. що є 3,7 % від заявленої суми позову. Позивачем було понесено судові витрати у розмірі 1762 грн. 00 коп. Підлягає стягненню з відповідача судовий збір у розмірі 3,7 % від сплаченого позивачем пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що дорівнює 65 грн. 19 коп. Просить позовні вимоги задовольнити частково. стягнувши: 409 грн. 28 коп. заборгованості за кредитом, 524 грн. 04 коп. заборгованості по процентам за користування кредитом, 1100 грн. заборгованість за пенею та комісією. У задоволенні інших позовних вимог відмовити. Суд , вислухавши думку та доводи представника відповідача, дослідивши надані письмові пояснення (відповідь) на заперечення представника позивача, матеріали справи, прийшов до наступного: Сторонами не заперечується, що відповідно до укладеного договору № б/н від 23.12.2008 року [PERSON](далі - Відповідач) отримала кредит у розмірі 400.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору Позовна заява від позивача надійшла до Веселівського районного суду Запорізької області 16.04.2018 року Відповідно до Договору та змісту зазначених правових норм, що у випадку неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів процентів та за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. До також самого правового висновку дійшов І Верховний суд України в постанові «Про стягнення заборгованості за кредитним договором» від 06.11.2013 року у справі № 6-116цс 13, а також у постанові від 09.11.2016 року у справі № 6-1457цс16. Відповідно до ст. 256 Цивільного Кодексу України (надалі - ЦК України) позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (ст. 257 ЦК України). Пунктом 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). При цьому початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності повязаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою правомочною особою. У разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу.( Постанова Верховного суду України ві18 червня 2014 року.) Так, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). В розрахунку заборгованості за кредитом, який додано позивачем до позовної заяви зазначено, що Позивачем у 2013-2015 роках були здійснені платежі, а саме: 19.12.2013 року - 333 грн. 78 коп.; 20.01.2014 року - 11 грн. 24 коп.; 10.08.2015 року - 96 грн. 03 коп. що це є підставою для переривання строку позовної давності. Позивач вважає що зазначені платежі було здійснено в автоматичному режимі без її на то згоди, та запевнила суд що, особисто ніяких платежів за цей період вона не робила, що це не є підставою для переривання строку позовної давності. Позичав доказів сплати заборгованості відповідачем суду не надав. Суд підтримує позицію відповідача. Як зазначив в правовій позиції Верховний суд України викладеної в постанові від 08.11.2017 року по справі № 6-2891цс16 за змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Відповідно до частин першої, третьої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку; після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобовязання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Вчинення боржником дій з виконання зобов'язання вважається таким, що перериває перебіг позовної давності лише за умови, якщо такі дії здійснено самим боржником або за його згодою чи дорученням уповноваженою на це особою. Не можуть вважатися добровільним погашенням боргу, що перериває перебіг позовної давності, будь-які дії кредитора, спрямовані на погашення заборгованості, зокрема списання коштів з рахунків боржника без волевиявлення останнього, або без його схвалення. Отже платежі від 19.12.2013 року - 333 грн. 78 коп.; 20.01.2014 року - 11 грн. 24 коп.; 10.08.2015 року - 96 грн. 03 коп. не переривають строк позовної давності оскільки відповідачем вони не здійснювались, та згоду на їх проведення відповідач не давала, оскільки в заяві про видачу кредиту не зазначено з якої картки банк має право автоматично здійснювати списання коштів. . Відповідно до заяви про видачу кредиту, яка містись в матеріалах справи кредитну карту відповідачу було видано 23.12.2008 року строк дії картки 4 роки. Отже строк на який відповідачу було видано кредит становить до 2014 року. Останній платіж за кредитом [PERSON] було зроблено 23.04.2013 року, більше кредитною карткою вона взагалі не користувалась. Відповідно до правової позиції ВСУ викладеної в постанові від 24.09.2014 року по справі № 6-103цс14. У разі неналежного виконання позичальником зобовязання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу, а строк погашення кредиту в повному обсязі - останнім днем місяця, указаного на картці. Новий договір з банком відповідач не укладала, та після закінчення строку дії картки нового кредиту банк [PERSON]М не надавав та грошові кошти з картки вона не знімала, та взагалі нею не користувалась. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме правопорушення (правова позиція Верховного суду України викладена у постанові від 21,10.2015 року справа № 6-2003цс15). Суд вважає що, зазначені позовні вимоги щодо стягнення штрафів взагалі не підлягають задоволенню. Понесені судові витрати на момент подання відзиву - відсутні. Документи, які надані відповідачем та долучені до справи це: інформація щодо номеру кредитної картки та строку її дії; - виписка по рахунку кредитної картки щодо руху коштів з зазначенням інформації щодо зняття коштів та зарахування коштів на погашення кредиту, а саме у який спосіб вони були внесені (через касу банку або було банком здійснено автоматичне списання коштів з інших належних їй карток). - інформація щодо всіх наявних у відповідача карток імітованих позивачем на її імя; Дослідивши відповідь на заперечення де позивач зазначає, що відповідно до п. 1.1.7.31 Умов та правил строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років, зазначене посилання позивача є хибним оскільки матеріали справи не місять додаткової угоди до кредитного договору про збільшення позовної давності за наданим кредитом підписану позивачем та позичальником. Умови та правила, які містяться в матеріалах цивільної справи, в яких установлено збільшену позовну давність, не містять підпису позичальника, а відтак ці Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору та відповідною письмовою угодою сторін про збільшення позовної давності. Аналогічна правова позиція зазначена судовою палатою у цивільних справах Верховного Суду України у постанові від 1 липня 2015 року по справі N 6-757цс15. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Статтею 549 ЦК України встановлено, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, який є обовязковим для застосування за правилами ст. 360-7 ЦПК України. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 15, 16, 256, 258, 261, 267, 551, 549, 1054, 1056-1 ЦК України,

Outcome: partial