Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

Позивач звернулася із позовом про стягнення з відповідача заподіяної їй в результаті дорожньо-транспортної пригоди ушкодженням здоров"я моральної шкоди в сумі 50 000 грн. Вимоги мотивує тим, що 18.06.2012 року близько 19 год. 45 хв. на пр. Відрадному у м. Києві відбулася ДТП за участі автомобілів ВАЗ-2107, д.н.з. [NUMBER], у якому вона знаходилася, як пасажир, під керуванням відповідача, автомобіля марки Мітсубіші Аутлендер, д.н.з. [NUMBER], від керуванням водія [PERSON], та автомобіля марки Сусару Аутбек, д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Внаслідок зіткнення автомобілів вона та водій [PERSON] отримали тілесні ушкодження середньої тяжкості. Дорожньо-транспортна пригода трапилася через порушення [PERSON] пунктів 1.5, 2.3 п.б, 12.3, 12.4, 13.1 Правил дорожнього руху України, який допустив неуважність до дорожньої обстановки, не обрав безпечну швидкість руху, щоб мати змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах, не зменшив швидкості руху для безпечної зупинки транспортного засобу, або об"їзду перешкоди, при цьому рухався із перевищенням дозволеної швидкості у населеному пункті, не дотримуючись безпечної дистанції не врахував, що автомобіль, який рухався попереду розпочне зупинку перед нерегульованим пішохідним переходом для надання переваги руху пішоходу, внаслідок чого й відбулося зіткнення. Вказані обставини встановлені вироком Солом"янського районного суду м. Києва, яким відповідача визнано винним за ч. 1 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на два роки. Внаслідок ДТП вона отримала тілесні ушкодження, а саме: закриту черепно-мозкову травму у вигляді струсу головного мозку, переломи правої виличної кістки зі зміщенням уламків, вінцевого відростку нижньої щелепи, синця на повіках правого віка, закриту травму грудної клітини у вигляді перелому правої ключиці зі зміщенням уламків. Через отримані травми під час дорожньо-транспортної пригоди вона змушена була перенести дві медичні операції, чим протиправними діями відповідача заподіяно їй моральної шкоди. Моральна шкода полягає у фізичних болях та стражданнях, яких вона зазнала через ушкодження здоров"я. На даний час вона не одужала, перенесла операцію на правій ключиці та має перенести ще дві операції, що дає підстави побоюватися, що ліва її рука вже не буде функціонувати як до аварії. Також вона отримала перелом правої виличної кістки зі зміщенням уламків, що призвело до спотворення обличчя, оскільки працює з людьми, що завдає їй додаткових великих моральних страждань, через що вимушена переховувати свою частину обличчя. Також при ДТП вона отримала струс головного мозку, через що постійно відчуває головний біль, у неї періодично виникає блювота, не може перебувати на сонці. В неї було порушено нормальний життєвий зв"язок через неможливість продовження активного громадського життя, порушені стосунки з оточуючими людьми, оскільки багато часу витрачала на відновлення свого здоров"я. Також вона не могла тривалий час спілкуватися з людьми, так як їй здавалося, що на неї дивляться з жалістю і приниженням через ушкодження обличчя. Після отриманих травм під час ДТП змушена була звернутися за медичною допомогою до невропатолога, травматолога, щелепно-лицевого хірурга та офтальмолога, що призвело до моральних страждань. Заподіяну їй відповідачем моральну шкоду оцінює у розмірі 50 000 грн. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] підтримали позов та викладені у ньому обставини. Позивач додатково пояснила, що на другий день після ДТП їй зробили операцію на ключиці, при цьому вставляли пластину; через тиждень робили операцію на обличчі з вставлянням титанових пластин. В подальшому перенесла чергову операцію по видаленню платини з ключиці, також ще вимушена буде перенести операцію на обличчі. Відповідач весь цей час жодного разу з нею не спілкувався, будь-якого зв"язку не підтримує, станом її здоров"я не цікавився, матеріальної допомоги не надавав. Судом до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, було залучено Страхову компанію відповідача "Кредо", якою за повідомленням позивача частково було відшкодовано їй понесені на лікування витрати (а.с. 32). Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, у зв'язку з чим суд з урахуванням думки позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та представника третьої особи та ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, згідно положень ст. 169 ч. 4, 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Як убачається вироку Солом"янського районного суду м. Києва від 14 жовтня 2013 року, постановленому у кримінальному провадженні № 1-кп/760/457/13 відносно [PERSON], яким відповідача визнано винуватим за ч. 1 ст. 286 КК України і призначено покарання у виді 2 років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки та на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування основного призначеного покарання з іспитовим строком на 2 роки, [PERSON] 18 червня 2012 року близько 19 год. 45 хв., керуючи автомобілем марки ВАЗ-2107, д.н.з. [NUMBER], на пр. Відрадному у м. Києві зі сторони бул. І.Лепсе в напрямку вул. Г.Севастополя, під"їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого навпроти будинку № 75 по пр-ту Відрадному у м. Києві, грубо порушуючи та ігноруючи вимоги п. п. 1.5, 2.3 п.б, 12.3, 12.4, 13.1 Правил дорожнього руху України, проявив неуважність до дорожньої обстановки, не обрав безпечну швидкість руху, щоб мати змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах, не зменшив швидкості руху для безпечної зупинки транспортного засобу, або об"їзду перешкоди, при цьому рухався з перевищенням дозволеної швидкості у населеному пункті, не дотримуючись безпечної дистанції та не врахував, що автомобіль, який рухався попереду розпочне зупинку перед нерегульованим пішохідним переходом для надання переваги руху пішоходу, внаслідок чого й відбулося зіткнення з автомобілем марки Мітсубіші Аутлендер, д.н.з. [NUMBER], від керуванням водія [PERSON], та з автомобілем марки Сусару Аутбек, д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Внаслідок зіткнення автомобілів пасажир автомобіля ВАЗ-2107 [PERSON] отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження (а.с. 5-7). Відповідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов"язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У вищевказаному вироку суду зазначено, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 273/е від 14.03.2013 року встановлено, що у [PERSON] виявлено тілесні ушкодження у вигляді: закритої черепно-мозкової травми у вигляді струсу головного мозку, переломів правої виличної кістки зі зміщенням уламків, вінцевого відростка нижньої щелепи, синця на повіках правого ока, закрита травма грудної клітини у вигляді перелому правої ключиці зі зміщенням уламків, які відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров"я на строк понад 21 добу. Згідно ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов"язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст. 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За викладених обставин суд вважає, що позивачу у зв"язку з дорожньо-транспортною пригодою відповідачем було заподіяно моральну шкоду. Згідно виписок із медичних карток стаціонарної хворої № 842/396 та № 270, [PERSON] знаходилася на стаціонарному лікуванні у відділенні політравми торакальної хірургії Київської міської клінічної лікарні № 17 з 18.06.2012 року по 02.07.2012 року з діагнозом політравма ЗЧМТ, струс головного мозку, перелом вилочно-орбітального комплексу зправа зі зміщенням, ЗТГ, забій грудної клітини, закритий уламковий перелом правої ключиці в/3 зі зміщенням, параорбітальна гематома зправа, забій мк. тк. голови, кінцівок та з 22.02.2013 року по 25.02.2013 р. з діагнозом консолідований перелом правої ключиці з наявністю м/ф; проведені операції: 18.06.2012 р. МОС правої ключиці пластинкою та гвинтами, 22.02.2013 р. та 23.06.2012 р. - МОС виличної кістки (а.с. 8, 9). Також згідно записів у медичній картці, позивач після ДТП зверталася до невропатолога, ортопеда, окуліста, хірурга зі скаргами на стан здоров"я (а.с. 10-16). Як роз"яснено п. п. 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року від № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодження здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вислухавши пояснення позивача, враховуючи суть позовних вимог, наслідки дорожньо-транспортної пригоди, характер та тривалість моральних і фізичних страждань, пережитий психічний стрес під час скоєння ДТП, при якому завдано позивачу тілесних ушкоджень, у зв"язку з якими [PERSON] зазнала фізичного болю, тривалий час лікувалася, перенесла операції, що призвело до негативних змін та порушення її нормальних життєвих зв"язків, витрачання часу на звернення до лікарів, за юридичною допомогою, до суду, а також виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди, а саме стягнути з відповідача 25 000 грн. моральної шкоди. З огляду на обставини справи, беручи до уваги принципи, які повинні враховуватись при стягненні моральної шкоди, суд вважає, що розмір моральної шкоди, який вказаний позивачем - 50 000 грн., є завищеним. Розмір відшкодування має бути адекватним нанесеній моральній шкоді, при цьому, відшкодування моральної шкоди не може бути засобом отримання доходу. Отже, суд вважає, що грошова сума у розмірі 25 000 грн. є відповідною і достатньою грошовою компенсацією за завдану позивачу моральну шкоду. І, як зазначається у рішеннях Європейського суду з прав людини від 25 липня 2001 року у справі "Перна проти Італії", від 09 лютого 2007 року "Білуха проти України", - в окремих випадках визнання судом порушення саме по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану особі. В спростування зазначеного будь-яких доказів з боку відповідача суду не надано. Враховуючи викладене, вимоги підлягають задоволенню частково. Також із відповідача, відповідно ст. 88 ЦПК України, слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 250 грн.

Outcome: partial