Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

27.09.2016р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, просила суд постановити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку(доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.09.2016 року, до досягнення дитиною [PERSON] повноліття;стягувати з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], 28.10. [INFO], яка потребує матеріальної допомоги у звязку з навчанням у Львівському інституті економіки і туризму, щомісячно, в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу), починаючи з 27.09. 2016 року до досягнення нею двадцяти трьох років. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 19 січня 2013 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у місті Донецьку за актовим записом №8. Від спільного шлюбу з відповідачем у них народилися син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Внаслідок воєнних дій в м.Донецьку, позивачка разом з дітьми змушена переїхати до Львова. Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25.11.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Зазначає, що після розірвання шлюбу донька та син залишились проживати разом з нею, та є на її повному утриманні, оскільки син є неповнолітнім та навчається в школі, а донька хоча повнолітня, проте є студентом 3 курсу денної форми навчання Львівського інституту екноміки та туризму. Крім того, позивачк зобов'язана щороку сплачувати за навчання доньки. Діти потребують додаткових витрат повязаних з їхнім навчанням та розвитком.Одразу після переїзду позивачки з дітьми та навіть після розірвання шлюбу, відповідач частково продовжував фінансово допомагати їх спільним дітям, однак літом 2016 року повідомив, що в подальшому відмовляється від надання будь-якої допомоги дітям. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, давши пояснення аналогічні тим, що викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду письмові заперечення, в яких просив суд вимогу позивачки про стягнення аліментів на повнолітню доньку [PERSON] залишити без задоволення, та винести рішення про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та зменшити їх розмір з урахуванням тих обставин, що на його утримання на даний час знаходиться малолітній син [PERSON], [INFO], дружина [PERSON], [INFO], яка не працює та знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3-х річного віку та непрацездатна матір [PERSON], [INFO], яка не отримує пенсію. Згідно вимог ст. 169 ЦПК України суд ваажає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення позивача, ознайомившись з письмовими пояснення відповідача, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів. Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами наступне. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Сторони по справі колишнє подружжя. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 25 листопада 2015 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 19 січня 2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану Калінінського районного управління юстиції у місті Донецьку за актовим записом №8(а.с.8). Як вбачається з копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], батьками дітей є [PERSON] та [PERSON] сторони по справі(а.с.9,10). Судом безспірно встановлено, що [PERSON],[INFO], та [PERSON],[INFO],проживають з позивачкою та перебувають на її матеріальному утриманні (а.с.54). Згідно довідки від 03.11.2016 року виданої Управлінням Верховного Комісара ООН у справах біженців, відповідач по справі [PERSON] перебуває у трудових відносинах з Представництвом Управління Верховного Комісара ООН у справах біженців в Україні на посаді водія на підставі Контракту( а.с.32,34). Відповідно до довідки №1356 від 21.11.2016 року [PERSON] навчається на 3-курсі у Львівському інституті економіки і туризму, термін начання з 01.09.2015 року по 30.06.2018 року(а.с.33). Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, а розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України кожен з батьків повинен утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обовязок не залежить від матеріального становища батьків. Отже, обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері так і батька. В судовому засіданні встановлено, що діти проживає разом з позивачкою та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач проживає окремо та матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Згідно із ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст.198 СК України батьки зобов"язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку,сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Суд критично оцінює заперечення відповідача щодо позовних вимог позивачки, можливість його утримувати дітей , які проживають окремо від нього, наявність у нього інших дітей та осіб, які перебувають на його утриманні,їх доходи, та матеріальне становище позивачки. В судовому засіданні встановлено,що повнолітня дитина сторін [PERSON] на даний час навчається на 3-му курсі денної форми навчання Львівського інституту економіки і туризму, закінчує навчання у червня 2018 р., стипендії не отримує. Відповідно до ст.ст.199, 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов"язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допоомгу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку,сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку(доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. У п.20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3"Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства,материнства та стягнення аліментів" Верховний Суд України роз"яснив,що обов"язок батьків утримувати повнолітніх дочку,сина,які продовжують навчатися після досягнення повноліття(незалежно від форми навчання),виникає за обов"язкової сукупності таких юридичних фактів:досягнення дочкою,сином віку,який перевищує 18,але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звя"зку з цим у матеріальній допомозі. За змістом ст.199 СК України обов2язок утримувати повнолітню дочку,яка продовжує навчання покладено на обох батьків. Суд вважає за необхідне визначити щомісячний розмір аліментів, який відповідач зобовязаний сплачувати на утримання дітей. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне та сімейне становище сторін,також виходить із затвердженого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. Поскільки позивач при подачі позову про стягнення аліментів звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про судовий збір», а тому із відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1102,40 грн.

Outcome: approved