Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідачів про визнання недійсним Договір іпотеки № 2530U85 від 09 жовтня 2006 року, який укладений між [PERSON], [PERSON] і [PERSON], з однієї сторони та акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», від імені якого діяла Кіровоградська філія АКБ «ТАС-Комерцбанк», з іншої, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк». Та згідно Договору про передачу прав вимог залучений як співвідповідач ТОВ «Кредитні ініціативи». В обгрунтування позову зазначено, що 09 жовтня 2006 року між акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» та [PERSON] Анатолієвичем було укладено кредитний договір за № 030/10.06/88-183 К. В якості забезпечення виконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором, між відповідачем [PERSON] та [PERSON], з однієї сторони, та Банком, з іншої, був укладений договір іпотеки № 2530М85 від 09 жовтня 2006 року , за яким в іпотеку передавалося нерухоме майно - квартира [ADDRESS] яка належить на праві власності відповідачам [PERSON], [PERSON] та [PERSON] 29 березня 2011 року відповідачем [PERSON] та Банком було укладено договори про внесення змін і доповнень № 1 до Кредитного договору та договір про внесення змін і доповнень № 1 до Договору іпотеки. Стверджується , що відповідачі [PERSON] та [PERSON], є його батьками. В квартирі що є предметом Договору іпотеки сім'я постійно проживає з моменту придбання квартири за договором купівлі - продажу з 1998 року, про що свідчать відмітки про прописки в паспортах батьків. Відповідне Свідоцтво про право власності на квартиру отримали 21 вересня 2006 року. На момент укладення договору іпотеки він як малолітня дитина проживав з батьками у вищезазначеній квартирі, яка була і є єдиним помешканням сім'ї. Вважає, що він як дитина мав і має право користування житловою квартирою [ADDRESS] . В квартирі постійно зареєстровані та проживають: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. З моменту народження до набуття повноліття перебував на обліку в дитячій поліклініці Кіровського району м. Кіровограда, що підтверджується копією медичної картки та копією епікризів на підлітка, в яких зазначено місце проживання [ADDRESS] станом на 2000 - 2007 роки. З грудня 2004 року по серпень 2012 року був учнем загальноосвітньої школи , яка розташована за адресою: м. Кіровоград, вул. Космонавта Попова, 11 А, а тому просить задовольнити позов повністю. [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, зазначив, що малолітній син на час укладення договору іпотеки проживав з ними і укладеним договором було порушено права дитини. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] та уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Омега Банк» в судове засідання не з»явилися , суду надали заяви про розгляд справи у їх відсутність без висловлення своєї позиції щодо позову ( а.с. 52 т.1, а.с. 34,35 т.2). Представник ТОВ «Кредитні ініціативи» надала суду заперечення проти позову та просить відмовити в задоволенні позову , зазначивши, що позивач на даний час є повнолітньою дитиною і жодним чином не порушено його прав користування житлом на час до його повноліття, оскільки він проживав і проживає по даний час у вказаному житлі. Стверджує, що право користування не пов»язане з правом розпорядження майном власниками, позов є необґрунтованим і задоволенню не підлягає повністю. Від третіх осіб служби у справах дітей та приватного нотаріуса до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність без висловлення позиції щодо позову ( а.с. 149 т.1, а.с. 29 т.2). Відповідно до ст.. 169 ЦПК України , суд вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Судом встановлено наступні фіакти . 09.10.2006 року між Акціонерним комерційним банком "ТАС-Комерцбанк", правонаступником якого є ПАТ " Сведбанк ", та [PERSON] укладено договір № 030/10.06/88-183 К, відповідно до якого позичальнику було надано кредит в сумі 30000,00 доларів США на строк з 09.10.2006 року по 08.10.2016 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14,00 % за весь строк фактичного користування кредитом. На забезпечення виконання основного договору , згідно договору іпотеки від 09.10.2006 року №2530/185 було передано квартиру [ADDRESS] . В подальшому вносились зміни та доповнення до кредитного договору щодо зміни його умов та продовжено було його дію - до 09.10.2020 року зі збільшенням суми кредиту до 31393,70 доларів США. 28.11.2012 року між Публічним акціонерним товариством "Сведбанк", який є правонаступником Акціонерного комерційного банку "ТАС-Комерцбанк", та Факторинговою компанією "Вектор Плюс" укладено Договір факторингу. Відповідно до п. 2.1, 2.2. Договору Банк відступає Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з Боржниками, право на вимогу якої належить Банку на підставі Документації. 28.11.12 року між ТОВ «ФК»Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи укладено Договір факторингу» згідно якого останій звертався до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки . 16.10.13 року позов було задоволено частково. Дане рішення Постановою Верховного Суду України частково скасоване в частині виселення та залишено без змін в частині звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS] ( а.с. 74-8- т. 1). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням по цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч. 1-3, 5, ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки та особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовитися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, як зазначено ч. 6 ст. 203 ЦК України, у протилежному випадку такий правочин є нікчемним. Зазначена позиція висловлена в п. 44 Постанови Пленуму ВССУ від 30 березня 2012 року , зазначено, що суди мають виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладання договору іпотеки. Будь - які дії , вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування. Суд з»ясував , що власниками спірної квартири є відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] , при укладанні договору вони досягли згоди з усіх його істотних умов та не існувало будь-яких умов, які могли бути істотними та необхідними за змістом цього Договору ( п.14). Згідно матеріалів нотаріальної справи, на час укладання спірного договору іпотеки, неповнолітній [PERSON] у спірній квартирі зареєстрований не був ( а.с. 100 т.1). Дослідивши матеріали справи , заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку , що на час укладення договору відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] було надано неправдиву довідку про склад сім»ї без зазначення малолітньої особи , яка на той час мала бути зареєстрована за місцем проживання своїх батьків. При цьому, на час звернення до суду з позовом позивач є повнолітньою особою, як малолітня особа проживав і продовжує проживати у вказаній квартирі , що є предметом іпотечного договору , тож твердження про порушення права користування житлом малолітньої чи неповнолітньої особи є безпідставним , правові підстави, передбачені законом для визнання правочину недійсним відсутні, а позов необґрунтований та такий , що не підлягає задоволенню повністю. Згідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Судові витрати залишити по фактичному їх понесенню сторонами. На підставі вищевикладеного ,

Outcome: dismissed