Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Турчинівської сільської ради. про визнання за ним права власності на земельну ділянку площею 1,3859 га, що розташована на території Турчинівської сільської ради, Чуднівського району, Житомирської області, яка належала заповідачці позивача [PERSON], яка померла [INFO] року, і після смерті якої відкрилась спадщина, яку позивач прийняв згідно заповіту в установленому законом порядку, подавши заяву в нотаріальну контору, але не може оформити право власності на земельні ділянки, так як у Державному акті на право власності на земельну ділянку зроблена помилка у написанні кадастрових номерів земельних ділянок, в зв"язку з чим він змушений звернутись в суд із позовною заявою як єдиний спадкоємець покійної. У судове засідання сторони не з"явилися, в зв"язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. [PERSON], яка померла [INFO] року, за життя набула право власності на земельну ділянку площею 1,3859 га, що розташована на території Турчинівської сільської ради, але при видачі їй 17.12.2003 року Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого згідно розпорядження голови Чуднівської РДА від 04.03.2003 року за № 90 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів за № 41, були невірно вказані кадастровий номер земельної ділянки. Допущення вказаної помилки підтверджуються довідкою відділу Держземагенства у Чуднівському районі від 20.02.2014 року №03-365/07/03-14 , а відповідно до діючого законодавства будь-які виправлення в державних актах не допускаються, що й зумовило звернення позивача в суд. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1234 ЦК України позивачка є спадкоємцем щодо майна померлої згідно заповіту останньої, посвідченого Турчинівською сільською радою 12.04.1995 року за реєстром № 6. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, подавши заяву у нотаріальну контору, а спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ст. 1225 ЦК України та згідно п. 10 роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Після смерті своєї спадкодавиці позивач прийняв спадщину в установленому законом порядку відповідно до ст.ст. 1234, 1269 ЦК України, подавши відповідну заяву в нотаріальну контору, що підтверджується наявною у матеріалах справи постановою державного нотаріуса Чуднівської ДНК від 27.06.2014 року № 428/02-31, але в зв"язку із невірно вказаними кадастровими номерами у схемі земельних ділянок, що є складовою частиною Державного акта, це не дає позивачу можливості отримати нотаріальне свідоцтво, а тому його право власності на землю в порядку спадкування підлягає розгляду та, враховуючи подані ним належні докази, визнанню судом. Осіб, які оспорювали б право власності покійної, немає. Дані про зміну власника з дня видачі державного акту відсутні. Інші особи з дня смерті спадкодавиці на спадкове майно прав не заявляли. На підставі викладеного,

Outcome: approved