Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . З 2018 року відповідач ніколи не відвідував дитину, не виявляв бажання з нею зустрічатись та спілкуватись. Відповідач позбавив дочку будь-якої батьківської уваги, її вихованням не займається, ніколи не цікавиться здоров`ям дитини, морально та матеріально дитину не підтримує, аліменти не сплачує, не турбується про фізичний та духовний розвиток дитини. З урахуванням викладеного та посилаючись на положення ст. 164 СК України, просить позбавити відповідача батьківських прав. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити без її часті, позовні вимоги підтримала повністю, наполягала на їх задоволенні. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подав, жодних заяв чи клопотань не надіслав. Позовна заява і додані до неї документи, повістки надсилалися йому за місцем реєстрації та за останнім відомим місцем проживання. Також відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, однак до суду не прибув. Представник органу опіки та піклування Чорнобаївської районної державної адміністрації Голубович І.М. в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити без представника органу. Не заперечувала проти задоволення позову. Виходячи з приписів ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників та провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 01 жовтня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 6). Сторони по справі є батьками малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Позивач внаслідок укладення повторного шлюбу змінила прізвище на " [PERSON] ". Згідно довідки Франківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 23 травня 2019 року № 324 на утриманні позивача, яка зареєстрована в [ADDRESS] , перебувають неповнолітні діти: дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] (а.с. 17). Відповідно до довідки Франківської сільської ради Чорнобаївського району Черкаської області від 20 січня 2020 року № 28 відповідач зареєстрований, але не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). Відповідно до копії акту обстеження умов проживання малолітньої [PERSON] від 20 січня 2020 року встановлено, що дитина проживає з мамою (позивачем) за адресою: с. Хрестителеве Чорнобаївського району Черкаської області, умови проживання задовільні, в будинку для дитини є кімната, місце для навчання. В сім`ї створені всі необхідні умови для нормального розвитку та навчання дитини (а.с. 16). Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов"язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За положеннями ст.150 СК України, батьки зобов`зані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Невиконання та ухилення від покладених на батьків обов`язків щодо виховання дитини є підставою для позбавлення батьків батьківських прав як це передбачено ст.164 СК України. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у п.16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно висновку від 19 лютого 2020 року № 63/01/01-38 орган опіки та піклування Чорнобаївської районної державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] (а.с. 12-13). Вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав, судом також прийнято до уваги наступні обставини: позбавлення батьківських прав - є крайнім заходом; характер винної поведінки відповідача по відношенню до своєї дитини, що виражається у систематичному невиконанні батьківських обов`язків; його особу, мету позивача при поданні даного позову. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розхвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до вимог ст.164 СК України, позбавлення батьківських прав є способом захисту прав і інтересів дитини. Суд вважає встановленими ті обставини, що відповідач, будучи зобов`язаним за законом утримувати малолітню дитину, тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомо нехтуючи ними, вихованням не займається, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя. Враховуючи, що [PERSON] свідомо ухиляться від виконання батьківських обов`язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дитини, не турбується про її стан здоров`я, що свідчить про його небажання приймати участь в житті дитини, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення його батьківських прав щодо дочки [PERSON] . Згідно ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. А відтак, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 березня 2020 року (дата подачі позову до суду), і до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved