Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

[PERSON], звертаючись з позовом до суду, відповідно до заявлених позовних вимог просив усунути перешкоди у користуванні належним йому, [PERSON], житловим приміщенням - квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] зі сторони [PERSON] та [PERSON] шляхом примусового зняття їх з реєстраційного обліку, що є предметом позову. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, у разі неявки відповідачів просить ухвалити заочне рішення. Відповідачі - [PERSON] та [PERSON], в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином шляхом направлення судових викликів за адресою, вказаною у позовній заяві, про причини неявки суд не повідомили, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) не скористались. На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно з частиною 1 статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до статті 319 цього ж Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини першої ст. 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має право використовувати його для промислового виробництва. Судом встановлено, що 19 травня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір купівлі-продажу квартири, за умовами якого Продавець передав Покупцеві у власність квартиру за [ADDRESS] в місті Києві, а Покупець прийняв цю квартиру та сплатив за неї обумовлену грошову суму. (а.с.5-6) Таким чином, [PERSON] набув права власності на квартиру [ADDRESS], і це його право не оспорюється відповідачами в межах даного спору. Згідно відомостей, викладених у довідці Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Башта на Давидова 12" за №21 від 21 серпня 2014 року, станом на дату видачі довідки в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (попередня власниця квартири) та її син [PERSON]. (а.с.8) Згідно положень частин другої ст.386 Цивільного кодексу України власник, який має право передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинене нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В той же час, за нормою ст.158 Житлового кодексу України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. За вимог ст.169 Житлового кодексу України у разі припинення договору найму житлового приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов'язанні звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого житлового приміщення. Як роз'яснено у п.34 та п.35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №5 " Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Задовольняючи позов про захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, суд має право як заборонити відповідачу вчиняти певні дії, так і зобов'язати відповідача усунути наслідки порушення права позивача. Відсутність заперечень попереднього власника майна проти порушення права власності, не пов'язаних із позбавленням володіння, не може бути підставою для відмови в задоволенні позову нового власника про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Підстави для зняття з реєстрації місця проживання визначені у статті 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", якою передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання, серед іншого, здійснюється на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою). Як передбачено п.8 Договору купівлі-продажу квартири, квартира вільна, Продавець зобов'язується зняти з реєстрації всіх, зареєстрованих у цій квартирі осіб, до 02 червня 2014 року, а Покупець дає на це свою згоду. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що з моменту переходу права власності на спірну квартиру до нового власника у попереднього власника квартири [PERSON] та членів його сім'ї [PERSON], відповідачів по справі, припиняється право користування житловим приміщенням, оскільки договору житлового найму з власником квартири не укладали. Таким чином, виходячи з наведених правових норм, якщо права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тому суд вважає, що в розрізі даного спору позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав, в даному випадку усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку, оскільки після укладання договору купівлі-продажу квартири відповідачі добровільно виселились з квартири та забрали свої особисті речі, однак всупереч умов п.8 Договору купівлі-продажу квартири відповідачами не виконано зобов'язання щодо зняття з реєстраційного обліку, тому визначений позивачем спосіб захисту порушених прав не суперечить вимогам чинного законодавства. Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: approved