Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до слідчого Бершадського ВП ГУНП Тура Андрія Вікторовича, прокурора Бершадської місцевої прокуратури Джужука Максима Володимировича та керівника Бершадської місцевої прокуратури Гирби Володимира Михайловича про відшкодування шкоди завданої громадянину незаконними діями посадових осіб органів досудового слідства прокуратури і суду в розмірі 270429,00 грн. Позивач в своїх позовних вимогах посилається на те, що за його заявою про злочин прокуратурою 10.10.2018 року було внесено відомості до ЄРДР по кримінальному провадженні № 42018020190000059 та слідчим Бершадського ВП ГУНП Тур А.В. розпочато досудове слідство. Не дивлячись на його неодноразові скарги в усі правоохоронні органи Тур А.В. затягував досудове слідство, при протиправній бездіяльності прокурора Джужука М.В. 06.02.2019 року керівник Бершадської місцевої прокуратури повідомив, що кримінальне провадження закрито слідчим з чим прокуратура погоджується і підстав для скасування постанови не має. 05.04.2019 року Бершадським районним судом Вінницької області було скасовано постанову слідчого і направлено в прокуратуру для продовження слідства при тому дано вказівки судом. 28.08.2019 року позивач написав заяву про злочин міського голови Кольченка М.І. який не виконує рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 12.04.2019 року, яким зобов`язано міську раду вчинити дії. Керівник прокуратури ніяк не звертав уваги на його скарги. 09.09.2019 року, 17.10.2019 року та 16.01.2020 року Бершадським районним судом Вінницької області винесено ухвали, щодо протиправної бездіяльності Тура А.В. , але ніяких конкретних дій зі сторони прокуратури не відбулося, слідство продовжує затягуватися. Через таку протиправну бездіяльність слідчого Тура А.В., прокурорів Гирби В.М. та Джужука М.В. , він як власник ПСП "Війтівське" не має можливості реалізувати своє право на майно, яке йому виділено загальними зборами під кредиторську заборгованість 270 429 грн. Вина за це лежить на осіб вказаних в позовній заяві. Тому просить стягнути солідарно дану суму з керівника Бершадської місцевої прокуратури Гирби В.М. та Джужука М.В. і слідчого Бершадського ГУНП у Вінницькій області Тура А.В. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі по мотивах зазначених в позовній заяві та пояснив, що він є засновником ПСП "Війтівське", якому в свою чергу було передано майно для погашення кредиторської заборгованості незавершене будівництво магазину, яке протиправно намагаються заволодіти інші особи, у зв`язку з чим за його заявою відомості про вчинення злочину внесено в ЄРДР і проводиться досудове розслідування. При цьому посадові особи слідства і прокуратури неодноразово намагалися закрити дане кримінальне провадження, які були скасовані судом. Внаслідок неналежного виконання службових обов`язків, йому завдано шкоду на суму 270 429 грн., а саме вартість стягнутого боргу з ПСП "Війтівське", який стягується виконавчою службою в сумі 270 429 грн. Відповідач прокурор Бершадської місцевої прокуратури Джужук М.В. надав відзив на позовну заяву , в якому позовні вимоги не визнав, оскільки позивачем не надано жодних документів та не обгрунтовано позов, які саме збитки ним понесено внаслідок незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу досудового розслідування, прокуратури, а лише безпідставно зазначено, що у зв`язку із затягуванням досудового розслідування слідчим СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області Туром А.В., прокурором Бершадської місцевої прокуратури Джужуком М.В та керівником Бершадської місцевої прокуратури Гирбою В .М. позивач як власник ПСП "Війтівське" не має можливості реалізувати своє право на майно, тобто незавершене будівництво магазину в м. Бершадь, який йому було виділене загальними зборами під кредиторську заборгованість на суму 270 429 грн. Будь яких документів, які підтверджують право власності на вказане майно позивачем ні під час досудового розслідування, так і до позову не додано. Керівник Бершадської місцевої прокуратури Гирба В.М. та слідчий Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області Тур А.В. позовні вимоги не визнали, відзив на позов від 27.04.2020 року підтримують. Суд, вислухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванню обставин справи, прийшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] 09.10.2018 року звернувся із заявою до Бершадської місцевої прокуратури про злочин і прокуратурою було внесено відомості до ЄРДР 10.10.2018 року та розпочато досудове слідство по кримінальному провадженні № 42018020190000059, проведення якого було доручено заступнику начальника СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області Туру А.В. 06.02.2019 року на скаргу [PERSON] від 05.02.2019 року щодо досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42018020190000059 Бершадською місцевою прокуратурою було повідомлено, що за результатами досудового розслідування, слідчим 11.01.2019 року винесено постанову про закриття даного кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Прокурор який здійснював нагляд за додержанням законів у даному провадженні із вказаним рішенням слідчого погодився, підстав для його скасування на той час не встановлено. 05.04.2019 року Бершадським районним судом Вінницької області було задоволено скаргу представника ПСП "Війтівське" Рибака Л.М. та скасовано постанову заступника начальника СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області Тура А.В. про закриття кримінального провадження № 42018020190000059 внесеного до ЄРДР 10.10.2018 року і направлено до Бершадської місцевої прокуратури для продовження досудового розслідування. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 10.07.2019 року №126/3566/18 було задоволено частково скаргу [PERSON] . Ухвалу слідчого судді Бершадського районного суду Вінницької області від 20.06.2019 року, якою відмовлено в задоволенні скарги у кримінальному провадженні № 42018020190000059 на бездіяльність слідчого СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області Тура А.В. було скасовано та призначено новий розгляд в судді першої інстанції. 09.09.2019 року ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області у справі №126/3566/18 було задоволено частково скаргу [PERSON] на бездіяльність слідчого СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області Тура А.В. при проведенні досудового розслідування кримінального провадження № 42018020190000059 та зобов`язано заступника начальника слідчого СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області Тура А.В. виконати вказівки прокурора Бершадської місцевої прокуратури від 29.07.2019 року у даному кримінальному провадженні. Ухвалою Бершадського районного суду Вінницької області 17.10.2019 року у справі №126/3566/18 було задоволено частково скаргу [PERSON] на бездіяльність слідчого СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області Тура А.В. при проведенні досудового розслідування кримінального провадження № 42018020190000059 та зобов`язано заступника начальника слідчого СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області Тура А.В. виконати вказівки прокурора Бершадської місцевої прокуратури від 29.07.2019 року, від 16.08.2019 року, від 17.09.2019 року та ухвалу слідчого судді від 09.09.2019 року у даному кримінальному провадженні. 16.01.2020 року Бершадським районним судом Вінницької області винесено ухвалу по справі №126/3566/18 якою було задоволено скаргу [PERSON] на бездіяльність слідчого СВ Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області Тура А.В. при проведенні досудового розслідування кримінального провадження № 42018020190000059 від 10.10.2018 року. Згідно зі ст.56 Конституції кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державної влади. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом держвлади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені в ст.1176 ЦК. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках учинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч.1 ст.1176 ЦК, а саме - у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування ч.1 ст.1176 ЦК, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила ч.6 цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом держвлади, їх посадовими та службовими особами (ст.ст.1173, 1174 цього кодексу). У ст.1174 ЦК передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу держвлади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, АРК або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві шкоди, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вона заподіяна, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Для наявності підстав зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог ст.1174 ЦК потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу держвлади, наявність шкоди, протиправність дій її завдавача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач у цій справі повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування в розумінні стст.1166, 1174 ЦК. При цьому сам факт винесення слідчим суддею процесуальної ухвали, якою за результатами розгляду скарги позивача вчинити дії, чи скасувати постанову про закриття кримінального провадження, не тягне наслідок цивільно-правового характеру й не може бути доказом того, що бездіяльність відповідача заподіяла позивачу матеріальну шкоду. Судовий контроль на стадії досудового розслідування, унаслідок якого постановлені зазначені позивачем ухвали слідчих суддів, не є достатньою підставою для висновку про протиправність дій відповідача та притягнення його до цивільно-правової відповідальності. Крім того загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені нормами статей 1166 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі статті 1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна. З огляду на викладене суд виходить із недоведеності позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження наявності заподіяної йому шкоди відповідачами, причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями відповідачів, що на підставі ст.81 ЦПК є його процесуальним обов`язком. Отже, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту заподіяння йому матеріальної шкоди відповідачами, розмір якої ніяк не обґрунтований.

Outcome: dismissed