Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

У квітні 2015 позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», третя особа Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в 12.08.2011 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди застрахований у відповідача транспортний засіб JAGUAR X-TYPE д.н.з. [NUMBER], який належить позивачу отримав механічні пошкодження. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля була застрахована у Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», позивач звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування. Оскільки на дату звернення позивача до суду відповідач не здійснив виплати, позивач просить стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», згідно збільшених позовних вимог суму страхового відшкодування в примусовому порядку. Позивач та його представник в судовому засідання позов підтримали, з підстав викладених у ньому, просили задовольнити. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову. Заперечення подав у письмовому виді. Представник третьої особи підтримала позов, просила його задовольнити. Заслухавши думку сторін, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, 02 червня 2011 року між [PERSON] та ТзДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» укладено договір №АКВ/0001052 добровільного страхування наземного транспорту "АВТО-КАСКО" автомобіля JAGUAR X-TYPE, реєстраційний номер [NUMBER]. 12.08.2011 року застрахований транспортний засіб було пошкоджено в результаті дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль надано для огляду представникам відповідача та товариства з обмеженою відповідальністю "Експерт Центр-Тандем". За результатами огляду складено звіт про оцінку вартості майнової шкоди від 24.08.2011 року, за яким розмір майнової шкоди з урахуванням ПДВ становить 39 565,40 грн 10.11.2012 року відповідач звернувся до ПАТ "Ерсте Банк", як вигодонабувача, з проханням визначитися з отримувачем страхового відшкодування, на що банк листом №34.15.0-410 від 27.12.2011 року запропонував обов'язкове погодження із страхувальником спеціалізованої станції технічного обслуговування, вказавши, що наданий страховиком розрахунок є попереднім і неостаточним. 29.12.2011 року листом відповідач повідомив про намір здійснити виплату страхового відшкодування, проте пропозиція вказати конкретного отримувача суми страхового відшкодування без попереднього узгодження такої суми між сторонами призвела до виникнення спірної ситуації і, відповідно, унеможливила проведення робіт по відновленню автомобіля. 27.06.2014 року представник позивача звернувся до відповідача із заявою про ознайомлення з матеріалами страхової справи, після чого представник отримав відмову у виплаті страхового відшкодування Пунктом 1.12 передбачено, що єдиним Вигодонабувачем за даним Договором є АТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк». Страхувальник немає права змінювати особу вигодонабувача . Відповідно до 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 20 Закону України «Про страхування» № 85/96-ВР від 07 березня 1996 року (із змінами та доповненнями) встановлено обов'язок страхувальника при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Згідно ст. 990 ЦК України, ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника. Згідно зі ст. 985 ЦК України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов»язаний здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку. Зазначене положення міститься і в ст. 3 Закону України «Про страхування». За змістом наведених нормативних актів, третя особа (вигодонабувач) за договором страхування має право вимагати від страховика здійснення страхових виплат на свою користь, тобто наділяє вигодонабувача правами страхувальника, хоча і не покладає на нього обов»язків останнього. Відповідно до ч.2 ст.636 ЦК України виконання договору на користь третьої особи може вимагати, як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження доказів правомірності відмови у виплаті страхового відшкодування відповідачем не надано. За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в розмірі 53 331 грн. 32 коп. є доведеними та підлягають задоволенню. Також задоволенню підлягають вимоги позивача про стягнення 38 962,22 грн. інфляційних витрат, 5 965,80 грн. процентів за користування коштами (3% річних), виходячи з наступного. Відповідно до ст.20 Закону України "Про страхування" страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим, і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч.2 ст.625 ЦК України, зокрема, сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Проценти річних, так само як і інфляційні втрати на суму боргу, входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процентів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування отриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати з оплати судового збору в розмірі 777,1 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved