Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за комунальні послуги та квартплаті в сумі 2 369, 48 грн. та просив стягнути на його користь судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS]. Заборгованість за житлово-комунальні послуги виникла в результаті неповних оплат щомісячних нарахувань в період обслуговування цього будинку КП по УЖГ Дніпровського району м. Києва, що є порушенням вимог ст. 162 Житлового кодексу УРСР. За період часу з 01.12.2005 р. по 01.07.2013 р. заборгованість складає 2 369,48 грн. Позивач виконує функції з утримання будинку і прибудинкової території, надання житлово-комунальних послуг та проведення розрахунків з квартиронаймачами житлових приміщень будинку за надані житлово-комунальні послуги. Відповідачі щомісяця отримують рахунки на сплату житлово-комунальних послуг, але сплачують за них не в повному обсязі. Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу Української РСР плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами та вноситься у встановлені строки. Наймачі квартири, що належить їм на праві приватної власності, зобов'язані своєчасно вносить квартирну плату і плату за комунальні послуги. Стаття 160 Житлового кодексу України передбачає, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві власності, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Тобто, особа стає споживачем житлово-комунальних послуг за умови, якщо фактично користується (чи є намір користуватися) цими послугами. Обов'язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникають у споживачів з моменту користування цими послугами. Відповідачі мали змогу також відмовитися від отримання певних послуг по даній квартирі (відключення водопостачання холодної та гарячої води, водовідведення, теплопостачання, постачання газу, тощо), відповідно до ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", так як не в змозі за них сплачувати належним чином, але не скористалися цією можливістю. Згідно п.5 ч. 3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. У зв'язку з невиконанням відповідачами обов'язків по оплаті квартплати та плати за комунальні послуги, у них виникла заборгованість. З 1 липня 2003 року набрав чинності Закон України "Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію", яким встановлюється можливість реструктуризації існуючих боргів шляхом укладення відповідних договорів. Відповідачі 01.03.2013р. уклали з позивачем договір про реструктуризацію заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги, згідно Закону України "Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію" відповідно до якого зобов'язувалися оплачувати заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги, але умови укладеного договору не виконали. Закон не встановлює певний строк на укладання договору боржником про погашення боргу, що виник через несплату квартплати та плати за комунальні послуги, але ст. 4 Закону передбачає, що у разі не укладання відповідних договорів, також у разі неналежного їх виконання, заборгованість, яка виникла, стягується у судовому порядку. Згідно п.7 Правил користування житлових будинків і гуртожитків, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, обов'язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладаються на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Отже, відповідачі є солідарними боржниками перед позивачем щодо оплати наявної заборгованості, які допустили заборгованість та не виконали належним чином умови договору про реструктуризацію заборгованості. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 10.08.2013 року було відмовлено у видачі судового наказу на підставі п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, так як із заяви і поданих до неї документів вбачався спір про право, що і стало підставою для звернення позивача з позовом про стягнення заборгованості до суду. Представник позивача направив на адресу суду письмову заяву, в якій проти заочного рішення не заперечував, підтримав заявлені позовні вимоги і просив їх задовольнити. Відповідачі в судові засідання не з'явилися, про час та місце судових засідань повідомлені судом належним чином, що підтверджуються належними доказами і відповідає вимогам ст. 74 ЦПК України. Згідно ст. 224 ЦПК України, суд, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. За згодою позивача суд ухвалив про заочний розгляд справи, на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що співвласниками квартири [ADDRESS] є відповідачі. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Як убачається з довідки про нарахування та сплату квартплати, виданої ЖРЕО № 413 заборгованість відповідачів житлово-комунальним послугам станом на 01.07.2013 року складає 2 396 грн. 48 коп. Відповідачі 01.03.2013р. уклали з позивачем договір про реструктуризацію заборгованості по оплаті за житлово-комунальні послуги, згідно Закону України "Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію", відповідно до умов якого зобов'язувалися оплачувати заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги. Проте, як не спростовано відповідачами, умови укладеного договору вони не виконали. Стаття 4 Закону передбачає, що у разі не укладання відповідних договорів, також у разі неналежного їх виконання, заборгованість, яка виникла, стягується у судовому порядку. Враховуючи те, що надані позивачем докази підтверджують заборгованість відповідачів за користування житлом та комунальні послуги, факт неналежного виконання договору реструктуризації, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог і солідарне стягнення наявної заборгованості з відповідачів на користь позивача. Згідно з ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати по справі - зокрема, сплачено 243 грн. 60 коп. судового збору, який в рівних частках належить стягнути з відповідачів - по 81,20 грн. з кожного. З огляду на вищевикладене,

Outcome: approved