Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення, відповідно до якого просив суд зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди малолітньому [PERSON] та [PERSON] , як його законному представнику, у користування квартирою [ADDRESS] ; вселити малолітнього [PERSON] та [PERSON] , як його законного представника, до квартири [ADDRESS] ; стягнути витрати по сплаті судового збору. 23.05.2017 року до суду надійшов зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , який діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] , третя особа: ЖБК "Автотранспортник-5", П"ятнадцята Київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на частину квартири. Позовні вимоги мотивовані тим, що у грудні 1993 року [PERSON] разом із позивачем за зустрічним позовом за рахунок спільних коштів їх подружжя разом та в повному обсязі виплатили пайові внески за спірну квартиру, після чого [PERSON] стала її власником разом із своїм чоловіком, тобто позивачем за зустрічним позовом. Відповідно свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 10.06.2010 року виданого Відділом РАЦС Деснянського РУЮ у м. Києві, [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті серед майна, яке належало їй на праві власності за життя залишились квартира [ADDRESS] в ЖБК «Автотрансгюртник-5», яка складається з двох кімнат жилою площею 28,4 кв.м. [PERSON] заповіту не залишила, тому спадкоємцем першої черги за законом, після смерті спадкодавця став її чоловік - [PERSON] , [INFO] . Донька спадкодавця [PERSON] померла [INFO] , законним представником її неповнолітнього сина на даний час є його батько [PERSON] . Таким чином, [PERSON] після смерті [PERSON] має право на виділ своєї частки із спільної сумісної власності їх подружжя та успадкування частини частки спадкодавця у якості спадкоємця першої черги за законом. Разом із тим, неповнолітній онук спадкодавця [PERSON] [INFO] , законним представником якого є його батько [PERSON] , має право на успадкування лише частки належної спадкодавцю за правом представлення разом із іншими спадкоємцями першої черги за законом. Враховуючи викладене, позивач за зустрічним позовом змушений звернутись до суду з позовними вимогами про визнання за ним права власності на частку в спільному майні подружжя після смерті його дружини, тобто на ј частину квартири [ADDRESS] . На підставі викладеного, позивач за зустрічним позовом просить суд визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на частку в спільному майні подружжя після смерті його дружини [PERSON] , померлої [INFO] , а саме на Ѕ частину квартири [ADDRESS] в ЖБК «Автотранспортник-5», яка складається з двох кімнат жилою площею 28,4 кв.м.; визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на спадкове майно, а саме на ј частину квартири [ADDRESS] в ЖБК «Автотранспортник-5», яка складається з двох кімнат жилою площею 28,4 кв.м. в порядку успадкування спадкоємцем першої черги за законом після смерті його дружини [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23.05.2017 року прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , який діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] , третя особа: ЖБК "Автотранспортник-5", П"ятнадцята Київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на частину квартири до розгляду в одному провадженні у вищевказаній цивільній справі. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 24.05.2017 року задоволено заяву представника відповідача про витребування доказів. 26.07.2017 року від представника позивача до суду надійшла Заява про збільшення позовних вимог, яка мотивована тим, що позивач за первісним позовом є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Мати малолітнього сина та його дружина - [PERSON] померла [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про смерть. До смерті [PERSON] , позивач разом дружиною та з малолітнім сином, періодично проживали однією сім`єю за адресою реєстрації сина, а саме в квартирі [ADDRESS] та коли завгодно могли відвідувати цю квартиру, приходячи в гості до бабусі їх сина. Через рік після смерті [PERSON] , малолітній син позивача та він, як його батько та законний представник, не можуть потрапити до квартири [ADDRESS] , так як відповідач, чинить їм у цьому перешкоди. Відповідач за первісним позовом змінив замки вхідних дверях, позивач неодноразово приходив з сином та намагався потрапити до квартири, однак ключів не мав, а по-друге, відповідач здав в оренду квартиру та, на сьогоднішній день, в ній проживають молоді люди, які повідомили, що винаймають у [PERSON] квартиру. Дана квартира була особистою власністю померлої [PERSON] , оскільки придбана нею не за спільні кошти подружжя, а отримана в обмін на власне житло, яке належало їй до шлюбу з [PERSON] , кошти за неї виплачені особисто [PERSON] , а отже набуття нею квартири по обмінному ордеру не породжує права спільної сумісної власності на квартиру, яку вона отримала в обмін на свою квартиру [ADDRESS] . Позивач [PERSON] по зустрічному позову не надав належних та допустимих доказів того, що джерелом набуття квартири [ADDRESS] є спільні кошти подружжя. Згідно відповіді Київського БТІ від 12.12.2016 року право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстровано. На підставі викладеного, позивач просить суд зобов`язати [PERSON] не чинити перешкоди малолітньому [PERSON] та [PERSON] , як його законному представнику, у користування квартирою [ADDRESS] ; вселити малолітнього [PERSON] та [PERSON] , як його законного представника, до квартири [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] , 2004 року народження, в порядку спадкування після бабусі [PERSON] , померлої [INFO] за законом право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] ; стягнути витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13.09.2017 року провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] , який діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] , до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , БК "Автотранспортник-5", про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення та визнання права власності на частину спадкового майна, та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , який діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] , треті особи: ЖБК "Автотранспортник-5", П"ятнадцята Київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя та визнання права власності на частину спадкового майна - зупинено до набрання законної сили рішенням по цивільній справі за позовом [PERSON] до Головного територіального управління юстиції у м. Києві, треті особи: [PERSON] , який діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , [PERSON] , про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, що знаходиться на розгляді у Деснянському районному суді м. Києва. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 12.11.2019 року відновлено провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] , який діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] , до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , ЖБК "Автотранспортник-5", про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення та визнання права власності на частину спадкового майна, та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , який діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] , треті особи: ЖБК "Автотранспортник-5", П"ятнадцята Київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя та визнання права власності на частину спадкового майна. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 17.12.2019 року залучено до участі у даній справі як правонаступника відповідача [PERSON] його дружину [PERSON] 10.02.2020 року від представника позивача до суду надійшла Заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просить суд визнати за [PERSON] , 2004 року народження, в порядку спадкування після бабусі [PERSON] , померлої [INFO] за законом право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] ; стягнути витрати по сплаті судового збору. 06.03.2020 року від представника позивачки за зустрічним позовом до суду надійшла Заява про уточнення позовних вимог, яка мотивована тим, що за час зупинення провадження у справі позивач за зустрічним позовом [PERSON] помер [INFO] . Після відновлення провадження по справі, його законна дружина [PERSON] за її клопотанням була залучена судом у якості правонаступника померлого позивача за зустрічним позовом [PERSON] , яка надала суду підтверджуючі документи свого правонаступництва. Крім цього після смерті [PERSON] , відповідач за зустрічним позовом [PERSON] самовільно змінив замки від дверей спірної квартири та не надає доступу до спірної квартири [PERSON] , чим чинить їй перешкоди у користуванні її майном. У зв`язку з цим, правонаступник померлого позивача за зустрічним позовом [PERSON] його дружина [PERSON] вимушена звернутись до суду з вимогами усунути їй перешкоди у користуванні майном та вселення її в квартиру. На підставі викладеного, представник позивачки просить суд визнати за [PERSON] в порядку спадкування як за спадкоємницею першої черги за законом та правонаступницею [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на його частку в спільному майні подружжя після смерті його дружини [PERSON] , померлої [INFO] , а саме на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , яка складається з двох кімнат жилою площею 28,4 кв.м.; визнати за [PERSON] в порядку спадкування як за спадкоємницею першої черги за законом та правонаступницею [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на його частку у спадковому майні, а саме на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , яка складається з двох кімнат жилою площею 28,4 кв.м, в порядку успадкування спадкоємцем першої черги за законом після смерті його дружини [PERSON] , яка померла [INFO] ; усунути [PERSON] перешкоди у користуванні її майном, а саме 3/4 частиною [ADDRESS] наступним чином: вселити [PERSON] в квартиру [ADDRESS] ; зобов`язати Відповідача - [PERSON] , який діє в інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] , не чинити [PERSON] перешкоди у користуванні її майном, а саме 3/4 частиною [ADDRESS] ; судові витрати покласти на відповідача за зустрічним позовом. 13.07.2020 року від представника відповідача за зустрічним позовом до суду надійшов Відзив на позов. Заперечуючи проти задоволення позову, представник вказує про те, що ознайомившись з заявою про уточнення формулювання вимог позовної заяви у зв`язку з залученням правонаступника та збільшення позовних вимог, вважає, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в частині вимог визнання права власності на ѕ частини квартири в порядку спадкування, з вже раніше викладених у позовні заяві та відзиві на позовну зустрічну позовну заяву [PERSON] підстав.Щодо вимог [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою, шляхом вселення її до квартири та зобов`язання [PERSON] не чинити позивачці перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] , відповідач вважає їх передчасними, необгрунтованими та такими що не підлягають задоволенню, оскільки позивачка за зустрічним позовом на сьогоднішній день не є власником ѕ частини квартири. Крім того, позивачкою не надано жодного доказу того, що відповідач чинить перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] . У судовому засіданні позивач та представник позивача за первісним позовом повністю підтримали позовні вимоги первісного позову та просили їх задовольнити, у задоволенні зустрічних позовних вимог просили відмовити. Представник відповідачки проти основного позову заперечував, повністю підтримав зустрічний позов, просив його задовольнити. Третя особа - [PERSON] - на початку судового розгляду підтримала основний позов та заперечувала проти задоволення зустрічних позовних вимог. У подальшому третя особа у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності третьої особи, за наявних у справі матеріалів. Представник третьої особи - ЖБК «Автотранспортник-5» - у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в своїй заяві просить розглядати справу у її відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника третьої особи, за наявних у справі матеріалів. Представник третьої особи - П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори - у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в своїй заяві просить розглядати справу у її відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника третьої особи, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідачки, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що на підставі обмінного ордеру на житлове приміщення №172 від 17.03.1993 року, [PERSON] та її сім`ї було надано в користування квартиру [ADDRESS] . До складу сім`ї увійшли чоловік [PERSON] та донька [PERSON] (а.с. 53, т. 1). В подальшому [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , після розірвання якого дошлюбне прізвище змінила на прізвище чоловіка - [PERSON] (а.с. 124, т. 1). 12.09.2003 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , після чого дошлюбне прізвище змінила на прізвище чоловіка - [PERSON] (а.с. 123, т. 1). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3, т. 1). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 05.09.2006 року (а.с. 4, т. 1). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 10.06.2010 року (а.с. 55, т. 1). Відповідно до Довідки форми № 3 ЖБК «Автотранспортник-5» № 39 від 13.07.2016 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] знята з реєстрації 01.07.2010 року у зв`язку зі смертю (а.с. 5, т. 1). Постановою від 05.07.2017 року державний нотаріус П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Демяносова В.Ф. відмовила представнику малолітнього [PERSON] - [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно (а.с. 135 т. 1). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1222 ЦК України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Згідно статті 1261 ЦК України, до першої черги спадкоємців за законом належать діти спадкодавця, у тому числі народжені після його смерті, другий з подружжя, який пережив спадкодавця, а також батьки спадкодавця. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 1 "Про судову практику у справах про спадкування" передбачено, що за наявності умов одержання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі, вимога про визнання права на спадщину в судовому поряду не розглядається, однак, коли нотаріус відмовляє в оформленні відповідного свідоцтва на певний об`єкт спадкування, то особа може звернутися до суду для вирішення даного питання за правилами позовного провадження. [PERSON] , який є законним представником неповнолітнього [PERSON] , який є онуком [PERSON] , яка померла [INFO] , та спадкоємцем за законом. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме в частині визнання за [PERSON] права власності на ј частину квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Що стосується зустрічних позовних вимог [PERSON] , то слід зазначити наступне. У своїх зустрічних позовних вимогах [PERSON] просить визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] , як на частку [PERSON] , який помер [INFO] , у спільному майні подружжя після смерті дружини [PERSON] , яка померла [INFO] та визнати за нею право власності на ј частину квартири [ADDRESS] у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у порядку спадкування спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Судом встановлено, що 31.07.1991 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] , після чого дошлюбне прізвище змінила на прізвище чоловіка - [PERSON] (а.с. 86, т. 1). На підставі обмінного ордеру на житлове приміщення №172 від 17.03.1993 року, [PERSON] та її сім`ї було надано в користування квартиру [ADDRESS] . До складу сім`ї увійшли чоловік [PERSON] та донька [PERSON] (а.с. 53, т. 1). Згідно Довідки ЖБК «Автотранспортник-5» від 12.07.2012 року [PERSON] , яка є власником кооперативної квартири [ADDRESS] , повністю внесла пайовий внесок за квартиру 20.12.1993 року в розмірі 11103 карб. 33 коп. (а.с. 218, т. 1). Відповідно до Довідки ЖЕК № 311 від 02.07.2010 року [PERSON] по день смерті, тобто по [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті бу зареєстрований її чоловік [PERSON] (а.с. 58, т. 1). 06.08.2014 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] (а.с. 191, т. 1). З матеріалів спадкової справи №1560/2016, вбачається, що 04.11.2016 року до П`ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] звернувся [PERSON] , який є спадкоємцем за законом (а.с. 81, т. 1). Постановою від 19.05.2017 року державний нотаріус П`ятнадцятої київської державної нотаріальної контори відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно (а.с. 100 т. 1). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 28.07.2018 року (а.с. 192, т. 1). 14.08.2018 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса КМНО Присяжнюк О.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 193, т. 1). Постановою від 30.01.2019 року приватний нотаріус КМНО Присяжнюк О.М. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно (а.с. 195 т. 1). Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з положеннями ст. 61 СК України кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Положенням ч. 1 ст. 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до норм чинного законодавства набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності подружжя, тобто якщо майно було набуте за час шлюбу, передбачається (презюмується), що воно є спільним. Згідно ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. [PERSON] на момент смерті дружини [PERSON] був спадкоємцем першої черги, згідно ст. 1261 ЦК України, крім того, відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України, мав право на обов`язкову частку у спадщині (як непрацездатний вдівець, незалежно від змісту заповіту спадкує половину частки, яка б належала йому у разі спадкування за законом). Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вказаного, [PERSON] після смерті дружини належало 1/2 її майна, що підлягає спадкуванню (як обов`язкова частка у спадщині), яку він прийняв у день її смерті [INFO] , так як постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З урахуванням того, що [PERSON] мав право на обов`язкову частку у спадковому майні після смерті дружини, яку прийняв у встановленому законом порядку, після смерті [PERSON] набув право на спадкування 1/4 частини всього спадкового майна, що належали спадкодавцю на момент смерті. На підставі викладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилається позивач за зустрічним позовом, як правонаступник померлого [PERSON] , як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими судом, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] в цій частині. Що стосується зустрічних позовних вимог про усунення перешкод у користуванні майном та вселення, слід зазначити наступне. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власники майна, мають право вимагати усунення перешкод у праві користування та розпоряджання своїм майном, хоч ці перешкоди не поєднані з позбавленням права володіння. Проаналізувавши вищевказані норми діючого законодавства та встановлені у справі докази та обставини, суд вважає, що позивачкою за зустрічним позовом не наведено достатньо доказів на підтвердження викладених у позові обставин, а тому суд вважає позов [PERSON] в цій частині безпідставним та необґрунтованим, а тому таким, що не підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору у розмірі 2870, 00 грн. Стягнути з [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , на користь [PERSON] витрати по сплаті судового збору у розмірі 6457, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial