Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з відповідача заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення у сумі 18552 грн. 16 коп. та судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 коп. Мотивуючи свої вимоги тим, що 05.01.2013 між позивачем та [PERSON] було укладено Договір приєднання № 0112400 щодо надання населенню послуг з централізованого опалення та підігріву питної води. Відповідно до довідки за формою № 3 від 29.09.2020 за вих. № 212, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» є виробником та виконавцем послуг з централізованого опалення та підігріву питної води для будинку [ADDRESS] . Відповідачем неодноразово порушені встановлені законодавством України вимоги щодо своєчасної оплати за спожиті комунальні послуги, внаслідок чого у нього і виникла заборгованість перед позивачем з оплати за спожиті послуги з централізованого опалення та підігріву питної води, яка станом на липень 2019 року становить 14716,24 грн. 17 липня 2019 року позивачем на адресу відповідача було укладено Договір № 63 про реструктуризацію заборгованості за послуги з централізованого опалення та підігріву питної води, яка утворилася за період з липня 2015 року по травень 2016 року. укладення вказаного договору стало підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків сторін, зокрема, обов`язку відповідача здійснювати сплату заборгованості за визначеним у Договорі № 63 графіком погашення заборгованості: з липня 2015 року по квітень 2016 року по 100 грн. щомісячно; за травень 2016 року 61,24 грн. Проте, за період з липня 2015 року відповідачем не було здійснено жодної оплати, що свідчить про невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань. За період з липня 2015 року по травень 2016 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 1061,24 грн. Внаслідок порушення відповідачем вимог нормативно-правових актів України в сфері житлово-комунальних послуг та невиконання взятих на себе зобов`язань, основна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 18552,16 грн. Ухвалою суду від 01.03.2020, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. На позовних вимогах наполягає. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам. Про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін,\~на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову\~з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Державне підприємство «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект» є виробником та виконавцем комунальної послуги з централізованого опалення для будинку [ADDRESS] , згідно рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 27.11.2007 за № 2311. 05 січня 2013 року між Державним підприємством «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект» та [PERSON] укладено Договір № 0112400 про надання населенню послуг з централізованого опалення та підігріву питної води, відповідно до якого ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» зобов`язується через приєднану мережу своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та підігріву питної води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені наданим Договором. Згідно довідки ТОВ «Перша Миколаївська управляюча компанія» від 29.09.2020, за вих. № 212, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади про зареєстрованих осіб в житловому будинку з Департаменту надання адміністративних послуги Миколаївської міської ради від 02.02.2021 відсутня інформація щодо реєстрації місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки з відділу обліку і моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС в Миколаївській області, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Позивач в своєму позові зазначає, що відповідачем неодноразово було порушено встановлені законодавством України, вимоги щодо своєчасної оплати за спожиті комунальні послуги, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка станом на липень 2019 року становила 14716,24 грн. 29 травня 2013 року між Державним підприємством «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект» та [PERSON] укладено Договір № 63 про реструктуризацію заборгованості за послуги з централізованого опалення та підігріву питної води, відповідно до якого, ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» надає [PERSON] розстрочку у погашенні заборгованості за послуги теплопостачання та підігріву питної води, що утворилася станом на 01.05.2013 на суму 9561,24 грн. до 01.06.2016 з розподілом за місяцями починаючи з червня 2015 року по квітень 2016 року у розмірі 100,00 грн. та у травні 2016 року у розмірі 61,24 грн. Позивач вказує, що за період з липня 2015 року відповідачем не було здійснено жодної оплати, що свідчить про невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань. За період з липня 2015 року по травень 2016 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 1061,24 грн. 13 жовтня 2020 року на адресу [PERSON] листом № 09/1-5889 було направлено нову редакцію Договору з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії № 0112400, з проханням підписати зазначений договір. Проте лист повернувся до позивача у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] з оплати за спожиті послуги з централізованого опалення, станом на 31.12.2020 вбачається, що [PERSON] , має заборгованість з оплати за спожиті послуги з централізованого опалення за період з липня 2015 року по грудень 2020 року, яка становить 18485,32 грн. Надання послуг фізичним особам з газопостачання регулюються Законами України: "Про захист прав споживачів" №1023-ХІІ, "Про житлово-комунальні послуги" №1875-IV та "Правилами надання населенню послуг з газопостачання", які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 09 грудня 1999 року, з подальшими змінами. Відповідно до ч.1ст.4\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на, зокрема, захист своїх прав державою, належну якість продукції та обслуговування, звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Згідно з ч.1ст.5 цього Закону, держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. За змістом ст.21 Закону, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення (п.2 ч.1 ст.21). Відповідно до пунктів 3, 4, 7 ч.1ст.21 вказаного Закону, крім інших випадків порушень прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, порушується принцип рівності сторін договору, ціну продукції визначено неналежним чином. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004р., який діяв в період виникнення спірних правовідносин і втратив чинність з 01.05.2019р., а також Закону України «Про житлово-комунальні послуги»2189-VIII від 09.11.2017р., який введено в дію з 01.05.2019р., правовідносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, мають ознаки зобов`язання, в силу яких виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, а споживач - оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004р. (чинній на час виникнення спірних правовідносин) державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується на таких принципах: забезпечення раціонального використання наявних ресурсів та сталого розвитку населених пунктів; регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, перелік яких визначено цим Законом, з урахуванням досягнутого рівня соціально-економічного розвитку, природних особливостей відповідного регіону та технічних можливостей; забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку, місцеперебування та форми власності юридичних осіб тощо; забезпечення соціального захисту малозабезпечених громадян. Статтею 3\~вказаного Закону передбачено, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч.1ст.14\~вказаного Закону залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: перша група - це житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом, - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Відповідно до\~ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції\~Закону\~чинній на час виникнення спірних правовідносин, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом 1 ч. 1\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції\~Закону\~чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3\~ст. 20 цього Закону\~обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Статтею 526 ЦК України\~визначені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із частиною першою\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини першої статті\~901, частини першої статті\~903 ЦК України\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених\~законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша\~статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої\~статті 625 ЦК України\~як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно із ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 коп.

Outcome: approved