Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

14 червня 2019 року до Краснолиманського міського суду надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Об"єднана територіальна громада в особі Лиманської міської ради Донецької області, про встановлення факту родинних відносин (а.с.4-6). В обґрунтування заявлених вимог заявник [PERSON] зазначив, що [INFO] в м. Донецьк Донецької області померла його мати - [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина на недоотриману пенсію. Єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є заявник, проте у зв`язку з тим, що у прізвищах заявника та його померлої матері існують розбіжності, заявник позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину. Тому просить встановити факт родинних відносин між ним та [PERSON] , визнавши останню його матір"ю. Заявник [PERSON] , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, надав суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав, просив заяву задовольнити, справу розглянути без його участі (а.с.44). Заінтересована особа - представник Лиманської міської ради Донецької області за довіреністю Шуляченко І.О., належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, надала суду заяву, в якій проти вимог заявника не заперечувала, просила ухвалити рішення на розсуд суду та справу розглянути без її участі (а.с. 42-43). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наданою заявником копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Ворошиловським РВ УМВС України в місті Донецьку 16 вересня 1998 року (а.с. 17-19). Згідно довідки від 15 липня 2016 року № 1442033792 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] фактично проживала за адресою: [ADDRESS] (а.с. 22), та, як вбачається з інформації, наданої 08 серпня 2019 року Бахмутсько-Лиманським об"єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області (а.с. 40), перебувала на обліку в Бахмутсько-Лиманському об"єднаному управлінні Пенсійного фонду України Донецької області та отримувала пенсійні виплати. [INFO] в м. Донецьк Донецької області [PERSON] померла, що підтверджується наданою заявником копією свідоцтва про смерть з поновленням запису серії [NUMBER] , виданого 26 жовтня 2018 року Жданівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області(а.с. 15). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, що складається з недоодержаної пенсії за період з 01 березня 2016 року по 31 серпня 2017 року в сумі 25986,28 гривень, що підтверджується довідкою № 19712/07 від 08 серпня 2019 року, наданою Бахмутсько-Лиманським об"єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області (а.с.40). Цивільним законодавством України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст 1217 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Для оформлення своїх спадкових прав у встановленому законом порядку, заявник, як спадкоємець першої черги за законом, звернувся до нотаріального органу, однак постановою державного нотаріусу Лиманської державної нотаріальної контори від 06 червня 2019 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що документально не підтверджується факт родинного зв"язку між спадкоємцем [PERSON] та спадкодавцем [PERSON] (а.с.13-14). Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджуються наданими заявником копією свідоцтва про одруження батьків заявника серії [NUMBER] від 16 листопада 1955 року, актовий запис № 1545 (а.с. 20), в якому прізвища батьків заявника ( [PERSON] та [PERSON] ) після укладення шлюбу зазначені російською мовою як " [PERSON] " та " [PERSON] " відповідно; копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27 травня 1963 року, актовий запис № 1267 (а.с. 21), згідно з яким батьками заявника [PERSON] , [INFO] , записані російською мовою " [PERSON] " та " [PERSON] ". Крім того, як в паспорті померлої [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Ворошиловським РВ УМВС України в місті Донецьку 16 вересня 1998 року (а.с. 17-19), так і в паспорті заявника [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого Ворошиловським РВ УМВС України в місті Донецьку 20 листопада 2000 року (а.с. 10-11), їх прізвища російською мовою зазначені однаково - " [PERSON] " та " [PERSON] " відповідно. Суд також зауважує, що за часів УРСР документообіг вівся російською мовою, актові записи реєструвалися російською мовою, як заповнювалися і свідоцтва органами РАЦС. Тому при видачі паспорту громадянина України був здійснений некоректний переклад прізвища матері заявника з російської на українську мову. Отже, судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Згідно п. 1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 №5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку прийняття спадщини, і законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист правлюдини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При прийнятті рішення відповідно до ст. 80 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Враховуючи викладене, суд вважає, що факт родинних відносин повністю доведений, бо досліджені в судовому засіданні докази свідчать про те, що [PERSON] є матір"ю [PERSON] , а тому заява [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 235 ЦПК України судові витрати, пов"язані з розглядом справи окремого провадження заявнику не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved