Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційного банку "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування позову позивач зазначив, що [PERSON] отримав кредит у розмірі 700,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана 16 січня 2010 року заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" і "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, що складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат на умовах передбачених дійсним договором. Однак, відповідач порушив умови договору та станом на 15 січня 2018 року має прострочену заборгованість в розмірі 14285 грн 59 коп, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 2721 грн 27 коп, із заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 6135 грн 37 коп, із заборгованості за пенею в сумі 4272 грн 49 коп, а також штрафів 500 грн 00 коп (фіксована частина) та 656 грн 46 коп (процентна складова). Позивач просить стягнути з відповідача 14285 грн 59 коп заборгованості за кредитом та сплачені судові витрати в розмірі 1762 грн 00 копійок. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного\~ провадження без повідомлення сторін. Відповідачем відзиву на позовну заяву та інших заяв чи клопотань не подано.\~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини в сфері кредитування. 16 січня 2010 року сторонами було укладено договір про отримання кредиту в сумі\~ 7000 грн 00 коп у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно проведеного позивачем розрахунку, правильність якого\~ відповідачем не оспорена, він станом на\~ 15.01.2018 року має заборгованість в сумі\~ 14285 грн 59 коп. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.\~ Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач належно не виконував прийняті на себе зобовязання, відповідно до укладеного з позивачем договору, істотно порушував його умови, що є підставою для\~ стягнення заборгованості.\~\~ За нормами\~ст.526\~Цивільного кодексу\~України -\~"Зобовязання\~має виконуватися\~належним чином\~відповідно до\~умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться." Згідно з частиною 2 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.625\~Цивільного кодексу\~України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 1 ст.76 Цивільного процесуального\~кодексу України, встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положення ст.81 Цивільного процесуального\~кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільного процесуального кодексу України. В даному випадку позивач надав суду достатньо доказів про невиконання відповідачем умов кредитного договору, що знайшло своє підтвердження в матеріалах справи, відповідач в свою чергу не спростував доводи позивача, викладені в позовній заяві. Тому суд, дотримуючись норм закону та всебічного і повного дослідження матеріалів справи та враховуючи, що на час розгляду справи в суді сторонами договір № б/н від 16.01.2010 року не був припинений, відповідач в добровільному порядку не виконав свої зобов'язання перед банком, що є істотним порушенням договору, внаслідок якого позивач позбавлений можливості отримати суму кредиту, відсотків за користування кредитними коштами, на що розраховував при укладенні договору, вважає, що даний позов є обґрунтований та доведений належними доказами, тому підлягає задоволеною та стягненню з відповідача документально підтверджену заборгованість станом на 15.01.2018 року. Відповідно до ст.264 Цивільного процесуального кодексу України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. За нормами ст.141 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку із ухваленням суду рішення про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені ним і документально підтверджені в розмірі 1762,00 грн

Outcome: approved