Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, у якому просить визнати незаконним та скасувати наказ директора СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» за №308-к від 14.02.2017 року про звільнення його з роботи за п. 6 ст. 36 КЗПП України. Поновити [PERSON] на роботі в СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» на посаді інженера з підготовки виробництва 1 категорії оперативної аварійно-відновлювальної служби СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» з 14 лютого 2017 року. Стягнути з ПАТ «Київенерго» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу по день поновлення на роботі. Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі і стягнення заробітної плати за один місяць. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що він з 2006 року працював на посаді інженера з підготовки виробництва 1 категорії оперативної аварійно-відновлювальної служби СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго». 14 лютого 2017 року до його відома було доведено інформацію про те, що наказом директора СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» № 308-к від 14.02.2017 року його було звільнено з роботи, згідно пункту 6 ст. 36 КЗПП України. Позивач вважає його звільнення незаконним, у зв»язку із тим, що таке звільнення відбулось без обов'язкового звернення відповідача та без письмової згоди виборного органу Незалежної професійної спілки «СВОБОДА» ПАТ «Київенерго», членом якої він являється. Також позивач стверджує, що у день звільнення йому не видали на руки трудову книжку, довідку з місця роботи про розмір зарплати, а також письмово не повідомили про належні до виплати грошові суми та не провели із ним остаточний розрахунок, що змушує його звернутись з даним позовом до суду. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. На підставі наданої СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» довідки про доходи [PERSON], представник позивача просив суд стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного розмірі 90 432,00 грн., про що надав розрахунок Представник відповідачів Дуднік-Дубіняк Д.І. у судовому засіданні заперечував проти позову у повному обсязі, з підстав викладених у письмових запереченнях та письмових поясненнях (а.с. 25,49-51). Зокрема зазначив, що на Наказом від 16.09.2016 року № 490 ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» було затверджено нову організаційну структуру СВП «Київські теплові мережі», де працював позивач. З метою впровадження нової організаційної структури СВП «Київські теплові мережі», проведенням заходів щодо змін в організації виробництва та праці та, на виконання наказу від 16.09.2016 року № 490, було видано наказ від 21.09.2016 року №1896 яким перерозподілено функції новостворених та реорганізованих підрозділів, в тому числі аварійно-відновлювальної служби, де працював позивач, та затверджено новий штатний розклад зазначених підрозділів. В попередній структурі було передбачено наявність трьох дільниць з ремонту теплових мереж. За дільницею №1 було закріплено дві добові аварійні бригади, за дільницями 2 та 3 по одній аварійній бригаді. При цьому штатним розписом передбачалось наявність трьох інженерів для супроводження їхнього функціоналу. Скорочений обсяг робіт (залишок обсягу) був закріплений за посадою інженера з підготовки виробництва І категорії, яку займав позивач і передбачав роботу 2 дні на тиждень. З посадової інструкції позивача ПІ № 23/1-464-17 убачається значне зменшення функціоналу, зокрема: виключено основні функції з формування та контролю за виконанням внутрішніх нормативно-розпорядчих документів з охорони праці, звітності за результати роботи підрозділу, організацій заходів з охорони праці для персоналу підрозділу тощо. Зазначене вище зумовило виконання залишку згаданих функціональних обов'язків за даною посадою протягом скороченого робочого тижня, що передбачено ст. 56 КЗпПУ, а отже призвело до зміни істотних умов праці для позивача. Відповідно до ст. 32 КЗпП України наказом від 28.09.2016 року № 2443-к позивача було попереджено про зміну істотних умов праці, а саме - тимчасове встановлення на період до 01.09.2017 року включно неповного робочого тижня з оплатою праці відповідно до відпрацьованого часу. 11.11.2016 року позивачу було надано для ознайомлення попередження від 28.09.2016 року № 71/429 про зміну істотних умов праці згідно із наказом від 28.09.2016 № 2443-к, однак він відмовився від підписання цього попередження, про що складено відповідний акт. Підставою відмови позивач назвав непогодження її профспілками підприємства. Актом від 31.01.2017 року підтверджено факти повторного ознайомлення позивача із посадовою інструкцією, а також доведення до відома позивача інформації про відсутність встановленого чинним законодавством обов'язку роботодавця погоджувати посадові інструкції працівників із профспілками підприємства. Вищевказані дії позивача свідчили про незгоду продовжувати працювати на посаді із іншими істотними умовами трудового договору, а тому наказом від 14.02.2017 року № 308-к позивача було звільнено з роботи у зв'язку з неможливістю збереження колишніх істотних умов праці та незгодою [PERSON] на продовження роботи у нових умовах, за п. 6. ст. 36 КЗпП України. Таким чином, відповідач дотримався всіх необхідних, передбачених чинним законодавством дій що передували припиненню трудового договору з позивачем. Також звернув увагу, що твердження позивача про переслідування його за участь у незалежній професійній спілці «Свобода» не відповідають дійсності і спростовуються фактичними обставинами. Процеси зміни в організації виробництва і праці були розпочаті раніше, ніж позивач став членом НПС «Свобода», що підтверджується копіями наказів про зміну організаційної структури, про перерозподіл функцій підрозділів, про зміну в організації виробництва та праці. Зазначені зміни в організації виробництва і праці були ініційовані власником виключно з підстав покращення показників ефективності господарської діяльності підрозділу в цілому, а не для штучного погіршення умов праці позивача, як він помилково вважає у своєму позові. З огляду на означене, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд заслухавши позивача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази прийшов до наступного. Судом встановлено, що Наказом від 03 липня 2001 року [PERSON] був призначений на посаду інженера з підготовки виробництва І категорії у СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго». Наказом ПАТ «Київенерго» від 16.09.2016 № 490 затверджено нову організаційну структуру СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» у зв»язку з оптимізацією організаційної структури та проведення заходів щодо зміни організації виробництва і праці. (а.с. 60). Наказом СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго», № 1886 від 28.09.2016 року здійснено перерозподіл функцій підрозділів (а.с.59). Наказом ПАТ «Київенерго» від 28.09.2016 року №2443-К попереджено про зміну в організації виробництва і праці встановлено тимчасово, на період до 01.09.2017 року для наведених в додатку 1 працівників СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго», в числі яких є позивач, неповний робочий тиждень з оплатою праці відповідно до відпрацьованого часу з режимом роботи: вівторок та четвер. (а.с. 56, 57-58) Тобто, мали місце зміни в організації виробництва і праці компанії. Суд не надає оцінку правомірності чи доцільності цих змін, оскільки це стосується суто внутрішньої господарської діяльності окремого суб'єкта господарювання і не є предметом доказування у розрізі даного спору. Наказом СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» від 21.09.2016 № 1896 перерозподілено функції новостворених та реорганізованих підрозділів, в тому числі аварійно-відновлювальної служб та затверджено новий штатний розклад зазначених підрозділів (а.с. 59, 61). Відповідно до посадової інструкції [PERSON] ПІ № 23/1-464-17 відбулось зменшення функціональних обов'язків, зокрема: виключено основні функції з формування та контролю за виконанням внутрішніх нормативно-розпорядчих документів з охорони праці, звітності за результати роботи підрозділу, організацій заходів з охорони праці для персоналу підрозділу, порівняно з посадовою інструкцією ПІ № 23/1-464-15, затвердженою 16 лютого 2015 року (а.с. 65-69, 70-76). За даними Актів від 25.01.2017 року та від 31 січня 2017 року [PERSON] відмовився від ознайомлення з новою посадовою інструкцією, мотивуючи тим, що вона не підписана профспілками Теплових мереж, які будуть захищати права працівників порушені адміністрацією підрозділу (а.с. 54, 55). Наказом № 308-к від 14.02.2017 року СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» припинено трудовий договір з [PERSON] та звільнено позивача з 14.02.2017 року у зв'язку з відмовою від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці, п. 6 ст. 36 КЗпП України. Здійснено розпорядження бухгалтерії виплатити компенсацію: за невикористану щорічну відпустку в кількості 14 календарних днів за робочий період 03.07.2015 - 02.07.2016 року з розрахунку 28 календарних дні за робочий рік; за невикористану щорічну відпустку в кількості 17 календарних дні за робочий період 03.07.2016 - 14.02.2017 року з розрахунку 28 календарних дні за робочий рік; за невикористану додаткову щорічну відпустку за роботу з ненормованим робочим днем в кількості 1 календарний день за робочий період 01.01.2017 - 14.02.2017 року з розрахунку 4 календарних дні за робочий рік (а.с. 3). Відповідно до Акту від 14.02.2017 року [PERSON] ознайомлений з наказом № 308-к про припинення трудового договору від 14 лютого 2017 року (а.с. 28) та проведено з позивачем остаточний розрахунок при звільнені у розмірі 8 642,21 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 14.02.2017 року №2116789151 (а.с. 29, 30). 15.02.2017 року листом позивача повідомлено про можливість отримання ним трудової книжки відповідно до ст. 47 КЗпП України. Факт отримання якого [PERSON] підтверджується даними рекомендованого поштового відправлення (а.с.31,32). Отже, підставою звільнення позивача стала відмова [PERSON] від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці - пункт 6 ст. 36 КЗпП України. Однією з гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у статті 5-1 КЗпП України правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Як убачається із довідки Незалежної професійної спілки «Свободи» ПАТ «Київенерго» № 54/14/А-7 від 01.06.2017 року, [PERSON] 03.10.2016 року вступив до лав Незалежної професійної спілки «Свободи» ПАТ «Київенерго» в якості рядового члена профспілки. (а.с.87). Відповідно до заяви [PERSON] від 03.10.2016 року, останній звертався до бухгалтерії ПАТ «Київенерго» з проханням здійснювати в розмірі 1 відсотка від його заробітної плати перерахування членських профспілкових внесків на рахунок НПС «СВОБОДА» ПАТ «Київенерго». Вказана заява була прийнята відповідачем 04.10.2016 року, що підтверджується штампом підприємства. (а.с. 77, 87). Згідно витягу з протоколу № 19/3 засідання Виконавчого комітету Незалежної Професійної спілки «Свобода» ПАТ «Київенерго» від 12.01.2017 року, [PERSON] обрано на громадську профспілкову посаду - Головою виконкому НПС «Свобода» ПАТ «Київенерго» оперативної аварійно-відновлювальної служби СВП «Київські теплові мережі». (а.с.88-90). Державна реєстрація «Незалежної професійної спілки «СВОБОДА» ПАТ «Київенерго» підтверджена належними і допустимими доказами. Відповідно до ст. 49-4 КЗпП України, ліквідація, реорганізація підприємств, зміна форм власності або часткове зупинення виробництва, що тягнуть за собою скорочення чисельності або штату працівників, погіршення умов праці, можуть здійснюватися тільки після завчасного надання професійним спілкам інформації з цього питання, включаючи інформацію про причини наступних звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про строки проведення звільнення. Власник або уповноважений ним орган не пізніше трьох місяців з часу прийняття рішення проводить консультації з професійними спілками про заходи щодо запобігання звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення. Професійні спілки мають право вносити пропозиції відповідним органам про перенесення строків або тимчасове припинення чи відміну заходів, пов'язаних з вивільненням працівників. Згідно із ст. 247 КЗпП України, виборний орган первинної профспілкової організації на підприємстві, в установі, організації: 1) укладає та контролює виконання колективного договору, звітує про його виконання на загальних зборах трудового колективу, звертається з вимогою до відповідних органів про притягнення до відповідальності посадових осіб за невиконання умов колективного договору; 2) разом з власником або уповноваженим ним органом вирішує питання запровадження, перегляду та змін норм праці; 3) разом з власником або уповноваженим ним органом вирішує питання оплати праці працівників, форм і систем оплати праці, розцінок, тарифних сіток, схем посадових окладів, умов запровадження та розмірів надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних виплат; 4) разом з власником або уповноваженим ним органом вирішує питання робочого часу і часу відпочинку, погоджує графіки змінності та надання відпусток, запровадження підсумованого обліку робочого часу, дає дозвіл на проведення надурочних робіт, робіт у вихідні дні тощо; 5) разом з власником або уповноваженим ним органом вирішує питання соціального розвитку підприємства, поліпшення умов праці, матеріально-побутового, медичного обслуговування працівників; 6) бере участь у вирішенні соціально-економічних питань, визначенні та затвердженні переліку і порядку надання працівникам соціальних пільг; 7) бере участь у розробленні правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, установи або організації; 8) представляє інтереси працівників за їх дорученням під час розгляду індивідуальних трудових спорів та у колективному трудовому спорі, сприяє його вирішенню; 9) приймає рішення про вимогу до власника або уповноваженого ним органу розірвати трудовий договір (контракт) з керівником підприємства, установи, організації, якщо він порушує Закон України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", законодавство про працю, ухиляється від участі в переговорах щодо укладення або зміни колективного договору, не виконує зобов'язань за колективним договором, допускає інші порушення законодавства про колективні договори; 10) надає згоду або відмовляє в наданні згоди на розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з працівником, який є членом професійної спілки, що діє на підприємстві, в установі та організації, у випадках, передбачених законом; 11) бере участь у розслідуванні нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, у роботі комісії з питань охорони праці; 12) здійснює громадський контроль за виконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю та про охорону праці, за забезпеченням на підприємстві, в установі, організації безпечних та нешкідливих умов праці, виробничої санітарії, правильним застосуванням установлених умов оплати праці, вимагає усунення виявлених недоліків; 13) здійснює контроль за підготовкою та поданням власником або уповноваженим ним органом документів, необхідних для призначення пенсій працівникам і членам їх сімей; 14) здійснює контроль за наданням пенсіонерам та особам з інвалідністю, які до виходу на пенсію працювали на підприємстві, в установі, організації, права користування нарівні з його працівниками наявними можливостями щодо медичного обслуговування, забезпечення житлом, путівками до оздоровчих і профілактичних закладів та іншими соціальними послугами і пільгами згідно із статутом підприємства, установи, організації та колективним договором; 15) представляє інтереси застрахованих осіб у комісії із соціального страхування, направляє працівників до санаторіїв, профілакторіїв і будинків відпочинку, туристичних комплексів, баз та оздоровчих закладів на умовах, передбачених колективним договором або угодою, перевіряє стан організації медичного обслуговування працівників та членів їхніх сімей; 16) визначає разом з власником або уповноваженим ним органом відповідно до колективного договору розмір коштів, що будуть спрямовані на будівництво, реконструкцію, утримання житла, веде облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, розподіляє в установленому законодавством порядку жилу площу в будинках, споруджених за кошти або за участю підприємства, установи, організації, а також жилу площу, що надається власникові у розпорядження в інших будинках, здійснює контроль за житлово-побутовим обслуговуванням працівників; 17) представляє інтереси працівників підприємства-боржника в ході процедури банкрутства. Виборні органи профспілкової організації, що діють на підприємстві, в установі, організації, мають також інші права, передбачені законодавством України. Як було встановлено під час судового розгляду справи, в порушення вимог ст. 49-4 КЗпП України, відповідач не надавав Незалежній професійній спілці «Свобода» ПАТ «Київенерго», членом якої на момент змін в організації виробництва і праці був позивач, інформації з питання тимчасової зміни в організації виробництва і праці. Не вирішувались також відповідачем із виборним органом профспілкової організації питання оплати праці [PERSON], не переглядались змін норм праці, поліпшення їх умов, в порушення вимог ст. 247 КЗпП України. Відповідно до ст. 252 КЗпП України, яка цілком кореспондується із частинами 1-3 ст.41 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності", працівникам підприємств, установ, організацій, обраним до складу виборних профспілкових органів, гарантуються можливості для здійснення їх повноважень. Зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є. Звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації (у тому числі структурних підрозділів), його керівників, профспілкового представника (там, де не обирається виборний орган професійної спілки), крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членами якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки (об'єднання професійних спілок). Рішенням Конституційного суду України у справі №1-31/98 від 29 жовтня 1998 року №14-рп/98 роз'яснено, що: поняттям "професійна спілка, що діє на підприємстві, в установі, організації", яке вживається в абзаці шостому частини першої статті 43-1 Кодексу законів про працю України, охоплюється будь-яка професійна спілка (профспілкова організація), яка відповідно до Конституції та законів України утворена на підприємстві, в установі, організації на основі вільного вибору її членів з метою захисту їх трудових і соціально-економічних прав та інтересів, незалежно від того, чи є така професійна спілка стороною колективного договору, угоди; професійні спілки, які діють на одному й тому ж підприємстві, в установі, організації, мають рівні права і є рівними перед законом; питання про надання згоди на розірвання трудового договору з працівником у передбачених законом випадках і порядку вирішує професійна спілка, яка діє на підприємстві, в установі, організації, членом якої є працівник. Представник відповідача у судовому засіданні підтвердив, що відповідач не отримував попередньою згоду виборного профспілкового органу Незалежна професійна спілка «Свобода» ПАТ «Київенерго», членами якої є позивач, на зміну умов трудового договору, оплати праці [PERSON] та його звільнення. Таким чином, позивача звільнено з посади без отримання згоди на це профспілки, обов'язковість попереднього отримання якої передбачена ст.252 КЗпП України та ст.41 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності». Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» у тих випадках, коли крім додержання загальних вимог щодо порядку звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу згідно з чинним законодавством на звільнення певних категорій працівників (наприклад, неповнолітніх, працівників, обраних до складу народних депутатів, профспілкових органів, ради (правління) підприємства, ради трудового колективу) необхідна також згода відповідного органу, вона має бути і в тому випадку, коли за ст. 43-1 КЗпП України допускається звільнення без згоди профспілкового органу підприємства, установи, організації (крім ліквідації). Якщо за погодженнями чинного законодавства у цих випадках згода відповідного органу має бути попередньою, суд бере до уваги лише таку згоду, оскільки іншого законом не передбачено. З огляду на означене, суд приходить до висновку, що звільнення позивача відбулось незаконно, в порушення вимог трудового законодавства, а тому [PERSON] підлягає поновленню на посаді інженера з підготовки виробництва І категорії оперативно аварійно-відновлювальної служби Структурного відокремленого підрозділу «Київські теплові мережі» Публічного акціонерного товариства «Київенерго» з 14 лютого 2017 року. Позовна вимога про скасування наказу про звільнення позивача, задоволенню не підлягає, оскільки чинним законодавством України, яким регулюються трудові правовідносини, визначено, що видача та скасування наказів відноситься виключно до компетенції власника або уповноваженого ним органу, а до повноважень суду належить перевірка їх законності. Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різницю в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Розмір відшкодування за час затримки, здійснюється судом відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати № 100, від 08.12.1995 року, затвердженого Кабінетом Міністрів України та виходячи з даних довідки Самостійного відокремленого підрозділу «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» від 24.02.2017 року №177 середньомісячної заробітної плати [PERSON] Позивач був звільнений 14.02.2017 року. Середньомісячна заробітна плата позивача станом на 14.02.2017 року становить 7 537,12 грн. Кількість робочих днів грудня місяця 2016 року - 22, січня місяця 2017 - 20 днів. Середньомсячне число робочих днів - 21 день (22+20):2; середньоденна заробітна плата - 358,91 грн. ( 7 537,12 грн. :21 день). Так, кількість робочих днів вимушеного прогулу з 15.02.2017 р. по 01.02.2018 р. становить: лютий 2017 р. - 10 днів; березень -22; квітень - 19; травень - 20; червень - 20; липень - 21; серпень - 22; вересень - 21; жовтень - 21; листопад - 22, грудень - 20, січень 2018 року - 21 день та складає 249 днів. За таких обставин сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 89 368,59 грн. (249 днів х 358,91 грн.) А відтак, позовні вимоги про стягнення з ПАТ «Київенерго» на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягають частковому задоволенню - у сумі 89 368,59 грн. На підставі п. 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині поновлення на роботі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України, а тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 893,69 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial