Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ "СТ "Гарантія", зазначивши, що [INFO] з її чоловіком - [PERSON], котрий перебував у трудових відносинах з ДП "Добрянське лісове господарство", стався нещасний випадок на виробництві, внаслідок чого потерпілий загинув. Оскільки життя та здоров"я потерпілого були застраховані роботодавцем у ПАТ "СТ "Гарантія", позивач зверталась до страховика із заявою про виплату відшкодування і 27.07.2012 року в задоволенні її звернення було відмовлено з тих підстав, що нещасний випадок стався внаслідок неправомірних дій самого потерпілого. Таким чином [PERSON], посилаючись на п.15.3 договору страхування, укладеного 31.08.2011 року між ДП "Добрянське лісове господарство" та ПАТ "СТ "Гарантія", просить стягнути з відповідача на свою користь і на користь неповнолітніх дітей потерпілого - [PERSON] та [PERSON], 102 тис. грн. страхового відшкодування. В судовому засіданні [PERSON] підтримала свої вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, додатково вказавши, що дії потерпілого на місці події були обумовлені виключно технологічним процесом завантаження деревини на лісовоз, а її чоловік, виконуючи трудові обов"язки, не міг діяти іншим чином. Представник відповідача в судовому засіданні, не оспорюючи фактичних обставин справи, позов не визнала, пояснивши, що актом про нещасний випадок форми № 1, підтверджено, що потерпілий [PERSON] на місці події не виконав вимог п.3.7 Інструкції з охорони праці № 1 для водіїв лісовозів, затвердженої наказом роботодавця від 22.12.1998 року, зокрема самовільно зайшов у небезпечну зону автопоїзда. Крім того, на момент настання нещасного випадку потерпілий не виконував фунцій водія лісовоза. Таким чином, дія договору страхування не розповсюджується на випадок з [PERSON], оскільки потерпілий, як водій, був застрахований лише на час обслуговування поїздки. Представник ДП "Добрянське лісове господарство" в судовому засіданні у вирішенні спору поклався на розсуд суду, пояснивши, що [PERSON] був безпосередньо, під розпис, ознайомлений з доповненнями до Інструкції з охорони праці № 1 для водіїв лісовозів. Представник позивача в судове засіданні не з"явився, будучи завчасно і належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення з"явившихся учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що наказом № 201-к від 31.07.1995 року [PERSON] був прийнятий на роботу підмінним водієм транспортного цеху Добрянського лісгоспу, а наказом № 59-к від 15.03.1996 року, переведений водієм лісовозного автомобіля. Із свідоцтва серії [NUMBER] від 14.10.2011 року вбачається, що [PERSON] помер [INFO] в Комарівському лісництві Ріпкинського району Чернігівської області. Свідоцтвом серії [NUMBER] підтверджується, що позивач [PERSON] і загиблий [PERSON], перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.09.1997 року. Свідоцтвами про народження підтверджується, що неповнолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], 02.03.2003 року, доводяться дітьми позивачеві [PERSON] і загиблому [PERSON] Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач та її неповнолітні діти являються спадкоємцями загиблого [PERSON] 05.04.2012 року позивач від власного імені, а також як законний представник неповнолітніх дітей, в інтересах останніх, зверталась до Ріпкинської районної державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Обставини, за яких стався нещасний випадок з потерпілим, сторони в судовому засіданні не оспорювали. З акту про нещасний випадок форми № 1 від 21.11.2011 року, вбачається, що близько 14 години 20 хвилин [INFO] в кварталі № 49 Комарівського лісництва ДП "Добрянське лісове господарство", [PERSON], перебуваючи під час виконання трудових обов"язків водія лісовозного автопоїзда ЛТ-25, д.н. [NUMBER], в порушення п.3.7 Інструкції з охорони праці для водіїв лісовозів, не вживши запобіжних заходів і не звернувшись за допомогою до інших працівників, зайшов у небезпечну зону лісовоза з метою вивільнення затисненого допоміжного каната та, внаслідок зісковзання раніше завислого хлиста, отримав удар і був затиснутий між завислим хлистом та штабелем інших хлистів. Смерть потерпілого настала внаслідок гострої крововтрати, обумовленої закритою травмою живота з розривом печінки. Причинами нещасного випадку, крім дій водія, в акті про нещасний випадок вказано на недосконалість технологічного процесу по навантаженню лісовозного атомобіля ЛТ-25; недоліки під час проведення навчання водіїв лісовозних автомобілів; недосконалість інструкції з охорони праці № 1 для водіїв лісовозів; недостатній контроль за безпечною організацією та веденням робіт. Як слідує з пояснень сторін, акт про нещасний випадок від 21.11.2011 року, не оспорювався, не змінювався і не скасовувався. Позивач і представник третьої особи, в судовому засіданні також пояснили, що за фактом смерті [PERSON] досудове розслідування не провадилось, а посадові особи ДП "Добрянське лісове господарство" до кримінальної відповідальності за порушення вимог законодавства про охорону праці, не притягувались. Пунктом 3.7 Інструкції з охорони праці № 1 для водіїв лісовозів, затвердженої наказом директора Добрянського лісгоспу № 285 від 22.12.1998 року, під час навантаження лісоматеріалів пачками, заборонено знаходитись в зоні переміщення пакета; поправляти стійки та коники без використання багрів з довгими руків"ями; перебувати поблизу блоків, стійок, палісадів; переходити через рухомі вантажні канати; знаходитись на лінії працюючих розтяжок. З матеріалів справи вбачається, що 31.08.2011 року між ПАТ "СТ "Гарантія" і ДП "Добрянське лісове господарство", укладено договір обов'язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті, об'єктом якого були майнові інтереси пов'язані з життям, здоров'ям та працездатністю водіїв ДП "Добрянське лісове господарство" під час обслуговування поїздки, зі страховою сумою на кожного застрахованого, в розмірі 102 тис. грн. З додатку № 1 до договору вбачається, що [PERSON] було включено до списку застрахованих осіб. У відповідності до п.12.1.1 договору, страховим випадком визнавалась загибель або смерть застрахованого внаслідок нещасного випадку на транспорті. Пунктом 15.3 договору передбачався обов"язок страховика здійснити виплату 100% страхової суми, у випадку загибелі або смерті застрахованої особи, на користь сім'ї загиблого або його спадкоємцю. З повідомлення Чернігівської регіональної дирекції ПАТ "СТ "Гарантія" від 27.07.2012 року вбачається, що [PERSON] було відмовлено у виплаті страхового відшкодування з посиланням на п.7 Положення "Про обов"язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті" та п.13.1 договору страхування, укладеного між відповідачем та ДП "Добрянське лісове господарство", з тих підстав, що нещасний випадок з [PERSON] стався внаслідок порушення потерпілим п.3.7 Інструкції з охорони праці № 1 для водіїв лісовозів. У відповідності до п.6 ч.1 ст.7 Закону України "Про страхування", одним із видів обов'язкового страхування, які здійснюються в Україні, є особисте страхування від нещасних випадків на транспорті. Пунктом 2 Положення "Про обов'язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті", затвердженого постановою КМУ № 959 від 14.08.1996 року, застрахованими особами вважаються водії тільки на час обслуговування поїздки. За змістом договору страхування, укладеного між ПАТ "СТ "Гарантія" і ДП "Добрянське лісове господарство" 31.08.2011 року, об'єктом страхування являлись майнові інтереси пов'язані з життям, здоров'ям та працездатністю водіїв ДП "Добрянське лісове господарство" під час обслуговування поїздки. Підпунктом "а" п.7 Положення "Про обов'язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті" визначено, що страховим випадком є загибель або смерть застрахованого внаслідок нещасного випадку на транспорті. Якщо випадки, зазначені у підпункті "а" цього пункту, сталися внаслідок неправомірних або навмисних дій застрахованого, вони не вважаються страховими і страхова сума при цьому не виплачується. За умовами договору страхування від 31.08.2011 року, застрахованими особами є водії, а нещасний випадок з водієм [PERSON] стався під час виконання ним роботи по завантажуванню лісовоза, тобто не під час керування транспортним засобом чи обслуговування поїздки. Таким чином, підстави для задоволення позову [PERSON] відсутні. У відповідності до ст.88 ЦПК України, судові витрати по справі необхідно віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed