Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

[PERSON] в позовній заяві про розірвання шлюбу зазначила, що з 17.04.1971 року з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу у них народилось троє дітей, які на даний час є повнолітніми. В обгрунтування позову покликається на те, що відповідач неодноразово застосовував до неї фізичне насильство, погрожував, вчиняв сварки та скандали. Багато років вона вибачала таку поведінку чоловіка, оскільки хотіла зберегти сім"ю, проте останні роки він зовсім не дбає про інтереси сім"ї, влаштовує часті конфлікти. Прохання змінити ставлення до подружнього життя результатів не дали. Під час розмоми 02.03.2017 року відповідач у її присутності та присутності сина [PERSON] вчинив скандал та нанас тілесні ушкодження дочці [PERSON], після чого вигнав її з двома малолітніми дітьми з дому. Відомості по даному факту внесені в ЄРДР та почато досудове розслідування. З 02.03.2017 року відповідачем не вжито жодних дій, направлених на примирення та збереження сім"ї, у вчиненому не розкаявся, натомість, зустрівши на вулиці, продовжував її ображати та погрожував фізичною розправою. Така поведінка чоловіка остаточно переконала у неможливості подальшого спільного проживання, розпаду сім"ї та стала причиною звернення до суду з позовом про його розірвання. Надання терміну на примиреня вважає недоцільним. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати, оскільки з січня 2017 року проживають окремо. Негативна поведінка чоловіка пагубно впливає на стан її здоров"я та на здоров"я її дітей і внуків.Постійно нецензурно лаявся на її адресу та дітей . Заперечила проти надання часу на примирення,оскільки відповідач часто її принижує та погрожує фізичною розправою. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти розірвання шлюбу, подав заперечення, в якому вказує про те, що він все життя дбав про сім"ю, їздивши на роботу до Чеської Республіки, Якутію, Російської Федерації, після одруження дочки дав їй кошти, за які вона придбала автомобіль. Вважає, що дружина робить різницю між дітьми та внуками: є улюбленці та такі, які на другому плані. Він неодноразово розмовляв з позивачкою про те, що обов"язки подружнього життя повинні бути для обох однакові, оскільки вважає, що дружина нічого не робила для сім"ї. З приводу конфлікту, який відбувся 02.03.2017 року, пояснив, що це [PERSON] після вживання спиртних напоїв накинувся на нього, почав нецензурно виражатись та виганяв з дому. В цьому йому допомагали дочка та позивачка. Того ж дня [PERSON] за вказівкою дочки наніс йому удар в переносицю . Стверджує, що неодноразово намагався зв"язатись з дружиною по телефону, писав повідомлення про те, що готовий забути всі негаразди, однак реакція дружини була відсутня. Окрім цього вказав, що приймає на себе всі негаразди подружнього життя, просить вибачення та продовжувати спільне життя, яке було щасливим та мирним, зобов"язуючись не згадувати неприємності та спільно вирішувати спільні питання. В судовому засіданні окрім цього пояснив, що дружина йому 25 років тому зраджувала,обманювала, він ніколи не застосовував до неї фізичної сили, однак підтвердив, що скандали в сім"ї мали місце. Позов вважає надуманим та передчасним, оскільки сімейний конфлікт носить короткочасний та тимчасовий характер, а тому просив надати термін для примирення строком на 6 місяців. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін вважає, що позов належить до задоволення, виходячи з наступного. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Як встановлено ч. 2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Матеріалами справи встановлено що [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO], 17.04.1971 року зареєстровали шлюб. Судом встановлено, що від даного шлюбу у сторін народилося троє дітей: [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які є повнолітніми. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 ч.5 ЦПК України у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк на примирення, який не може перевищувати 6 місяців. Аналізуючи наведене, при вирішенні питання про надання строку на примирення, суд виходить з того, що відповідно до ст.111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. При цьому враховує, що надання строку на примирення можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Тому, враховуючи характер відносин, що склалися між стронами, дійсні причини даного позову, наявність повнолітніх дітей та інші обставини життя подужжя, суд приходить до переконання, що покладення обов"язку збереження сім"ї на одного з подружжя, при наявності на це його категоричного заперечення, суперечило б ст. 51 Конституції України та ст.ст. 24, 55, 56 СК України. Більше того, сторони мали достатньо часу для примирення, оскільки проживають окремо з січня 2017 року, з даним позовом [PERSON] звернулась 16.03.2017 року, однак до цього часу будь-яких заходів для збереження сім»ї вжито не було. Впродовж всього розгляду справи позивач постійно підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити, а вживати заходи до примирення вважає за недоцільне, оскільки розлади в сім'ї носять тривалий характер та негативно відбиваються як на її здоров'ї, так і на здоров"ї їх дітей і онуків. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні відносини, часто мали місце скандали в сім"ї, чого не заперечив відповідач, що привело до припинення між ними шлюбних відносин і розпаду їхньої сім'ї. Позивач не бажає зберегти сім'ю, наполягає на розлученні, оскільки подальше спільне життя є неможливим та суперечить її інтересам, відповідач часто її принижував та погрожував фізичною розправою,тому надання терміну на примирення є недоцільним. Виходячи з цього, суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати, судові витрати покласти на відповідача. Оскільки клопотань про зміну прізвища від позивача не надходило, суд вважає за необхідне залишити прізвище [PERSON] без змін. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст. 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved