Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

До суду звернувся позивач Суб"єкт -підприємницької діяльності -фізична особа [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу. В обгрунтування позовних вимог зазначає про те , що між сторонами по справі 30.10.2009 року було укладено Договір № 008/10/09 на юридичне обслуговування . За умовами якого позивач по справі бере на себе зобов"язання бути захисником [PERSON] , [INFO] на досудовому розслідуванні в ГСУ МВС України за ознаками злочину передбаченого ст.ст. 27ч.3, 28ч.3,205 ч.2 КК України в кримінальній справі № 56-1937 . [PERSON] зобов"язалася оплачувати послуги виконавця . Одночасно за домовленістю між сторонами було визначено суму коштів за надання послуг захисника у вказаній кримінальній справі . Відповідачем порушено умови вказаного Договору та не здійснено оплати за надані юридичні послуги . Сума заборгованості станом на 05.05.2015 року становить 25000,00 грн., яку сторона позивача просить стягнути з відповідача. В судовому засіданні позивач та його представник підтримани заявлені вимоги за вищевикладеними обставинами та просили суд постановити рішення про задоволення позову в повному обсязі. Відповідачка до суду не з"явилася. Судом про дату судового розгляду справи повідомлена належним чином . Причина її неявки суду невідома. Суд вислухавши пояснення сторони позивача , дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.129 Конституції України, ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно положень ч.1 ст.57, ст.10 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Сторони та інші особи, якіберуть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Положеннями ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести тіобставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, якіберуть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, якімають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, якіберуть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи 24.12.2001 року Подільською районною у м. Києві державною адміністрацією [PERSON] видано свідоцтво про державну реєстрацію суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи. Згідно довідки № 2081/01 від 27.12.2001 року, виданої Головним міжрегіональним управлінням статистки у м. Києві, види діяльності СПД ФО [PERSON] - діяльність адвокатських об'єднань та індивідуальна адвокатська діяльність (т. 1 а.с. 10). Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців від 13.01.2014 року фізична особа-підприємець [PERSON] включений до Єдиного державного реєстру 24.12.2001 року - основний вид економічної діяльності - діяльності у сфері права (т. 1 а.с. 11). В судовому засіданні встановлено, що Головним слідчим управлінням МВС проводилось досудове слідство в кримінальній справі № 56-1937 за обвинуваченням [PERSON] та інших осіб у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 212; ч. 3, ст. 28, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 1 ст. 205, ч. 2 ст. 205; ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28,ч. 2 ст. 358 ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358; ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст.28, ч. 3 ст. 212; ч. 2 ст. 209, ч. 5 ст. 191 КК України. 03.09.2009 року в ході досудового слідства оголошено розшук обвинуваченого [PERSON] 10.08.2010 року з матеріалів вказаної кримінальної справи в окреме провадження виділено матеріали кримінальної справи стосовно [PERSON], якій присвоєно номер 24-146. 30 жовтня 2009 року між [PERSON] та суб'єктом підприємницької діяльності [PERSON] укладено договір № 008/10/09 на юридичне обслуговування (т. 1 а.с. 8-9). Відповідно до п. 1.1 вказаного договору, [PERSON] (замовник) доручила, а [PERSON] (виконавець), взяв на себе зобов'язання бути захисником сина [PERSON] - [PERSON], [INFO], на досудовому слідстві в ГСУ МВС України у кримінальній справі за ознаками складів злочинів, передбачених ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 205 КК України, кримінальна справа № 56-1937. Відповідно до п. 2.2 договору на юридичне обслуговування, обов'язки виконавця за цим договором будуть вважатись виконаними у повному обсязі після прийняття рішення ГСУ МВС України (прокуратурою м. Києва) про закриття кримінальної справи відносно [PERSON] Згідно п. 4.1 договору, за надане юридичне обслуговування замовник сплачує виконавцю винагороду в розмірі - 50 000 (п'ятдесят тисяч) доларів США 00 центів, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ станом на 30.10.2009 року - 400 000 (чотириста тисяч) гривень. За порушення умов даного Договору у відповідності до п.6.1 винна сторона відшкодовує іншій стороні спричинені цим порушенням збитки . Одночасно слід відмітити, що даний Договір у відповідності до п.8.1 , укладений на строк до повного виконання своїх зобов"язань та набирає чинності з моменту його підписання . Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до вимог ст. 629 ЦК України Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтями 526, 527, 530 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та у встановлений договором строк. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Звертаючись до суду з позовними вимогами позивач вказує на ті обставини, що ним належним чином виконувалися умови Договору від 30.10.2009 року на юридичне обслуговування. Як доказ тому є Правовий висновок від 02 листопада 2009 року за № 01/11-09 ( т.1 а.с.12-16) щодо роз"яснення ст.205 КК України по кримінальній справі № 56-1937 по обвинуваченню [PERSON],[INFO] , яка знаходиться в провадженні ГСУ МВС України за ознаками складу злочину передбаченого ч.3 ст.27,ч.3 ст.28,ч.2 ст.205 КК України. Однак суд вважає, що сам по собі вказаний правовий висновок жодним чином не свідчить про виконання позивачем обов'язків, які останній на себе прийняв щодо захисту у кримінальній справі особи відповідно до п.1.1. договору в розумінні обов'язків захисника, передбачених Кримінально-процесуальним кодексом України (в ред. 1960 року). При цьому слід відмітити, що доказів вручення вказаного Правового висновку відповідачу по справі, так як і доказів направлення його на адресу відповідача , стороною позивача , суду не надано. Олночасно, як на підставу для задоволення своїх вимог, позивачем надано суду Договір про співробітництво від 09.11.2009 року ( т.1 а.с.30) , укладеного між позивачем по справі та адвокатом [PERSON] Метою якого є надання адвокатом [PERSON] правової допомоги СПД-фізичній особі [PERSON] щодо захисту останнім [PERSON] ,[INFO] на досудовому слідстві в ГСУ МВС України у кримінальній справі № 56-1937. На думку суду, вказаний договір не свідчить про виконання обов'язків СПД-фізичної особи [PERSON] перед відповідачем [PERSON], передбачених договором на юридичне обслуговування від 30.10.2009 року, оскільки, в договорі не має будь-яких відомостей, які б свідчили про надання дозволу [PERSON], як законного представника сина та не має згоди її сина, на укладення договору, їх поінформованість щодо ролі, завдань та цілей [PERSON] у кримінальній справі, порушеній відносно [PERSON]. Зважаючи на викладене, позивачем у справі не виконано вимоги чинного цивільно-процесуального законодавства щодо надання суду доказів на підтвердження обставин, на які він послався, як на підставу своїх вимог. Таким чином, у суду відсутні підстави для висновку щодо обґрунтованості заявлених позивачем позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення. Отже, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Суб"єкта підприємницької діяльності-фізичної особи [PERSON] до [PERSON] про стягнення суми боргу не знайшли свого підтвердження та не підлягають задоволенню. Натомість, будь-яких доказів, які б свідчили про реальне виконання позивачем умов договору № 008/10/09 від 30.10.2009 року самим позивачем суду не надано, як і доказів, які б свідчили про неможливість виконання позивачем договору з обставин, які від нього не залежали. Питання про розподіл судових витрат слід вирішити в порядку ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed