Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду, посилаючись на те, що 24 квітня 2008 року між нею та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11339755000 в сумі 92 000 доларів США. В порушення чинного законодавства кредитні кошти позивачу було видано в іноземній валюті, хоча грошовою одиницею України є гривня, і законним платіжним засобом, обов»язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України є грошова одиниця - гривня. Законом України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що операції банків із розміщення залучених коштів здійснюються на підставі банківської ліцензії, операції з валютними цінностями мають право здійснюватися на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії). Відповідачем отримано генеральну банківську ліцензію на право здійснення банківських операцій, в тому числі з валютними цінностями, однак надання кредиту в іноземній валюті для розрахунків і з іншими резидентами України є порушенням чинного законодавства. При цьому позивач, укладаючи спірний договір, мав на увазі, що фактично отримує в кредит не іноземну валюту, а національну валюту України - гривню, оскільки кінцевою метою звернення позивача до банку було отримання коштів саме для розрахунків з іншими резидентами України. Крім того, відповідно до норм чинного законодавства банк повинний здійснювати контроль за цільовим використанням кредитних коштів, а саме за тим, щоб позичальник використав отриману валюту саме на розрахунки з іншим резидентами України, що є, за думкою позивача, неможливим. У зв'язку із чим позивач просила визнати дії відповідача протиправними щодо надання кредиту в іноземній валюті для розрахунку з іншими резидентами на території України, визнати бездіяльність відповідача щодо здійснення контролю за цільовим використанням кредитних коштів, визнати недійсним кредитний договір № 11339755000 від 24 квітня 2008 року. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з»явилися, надали судові заяву про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача ПАТ «УкрСиббанк» в судове засідання не з»явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник співвідповідача ПАТ «Дельта Банк» в судове засідання не з»явився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено у судовому засіданні 24 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є відповідач, та [PERSON] було укладено договір № 11339755000 про надання споживчого кредиту, відповідно якого відповідач надав позивачу кредит в розмірі 92 000 доларів США на строк до 24 квітня 2018 року зі сплатою щомісячних ануїтетних платежів в сумі 1405 доларів США за користування кредитом / а. с. 8-12/. Вказаний договір підписано сторонами по справі. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 99 Конституції україни грошоовю одтницею України є гривня. Згідно ст. 192 ЦК україни грошовими коштами є грошова одиниця україни - гривня, яка є законним засобом платежу, а також іноземна валюта, яка використовується у випадках і порядку, встанвлених законом. Статтею 2 Закону України « Про банки і банківську діяльність» визначено, що кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Таким чином, за оспорюваним кредитним договором долар США виступає самостійним об»єктом цивільних прав, оскільки відповідно до п.1.1 договору банк передав позивачу грошові кошти в сумі 92 100 доларів США, а позивач зобов»язався прийняти їх, належним чином використовувати і повернути кредит та плату за кредит на умовах та в порядку, визначених договором. Відповідно до ст. 47 ч. 2 п. 1 Закону України "Про банки і банківську діяльність" на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати операції з розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, а також здійснювати операції та угоди з валютними цінностями. Згідно з ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов"язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Статтею 5 ч. 1, 2, 4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19 лютого 1993 року № 15-93 Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом, генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, Національному оператору поштового зв"язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання, індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідній для здійснення такої операції. Також частиною 6 п. 2 Декрету зазначено, що уповноважені банки та інші фінансові установи, що одержали ліцензію Національного банку України, від свого імені купують і продають іноземну валюту на міжбанківському валютному ринку України за дорученням і за рахунок резидентів і нерезидентів мають право від свого імені і за свій рахунок купувати іноземну валюту готівкою у фізичних осіб - резидентів і нерезидентів, а також продавати її фізичним особам - резидентам. Як вбачається з наданих судові документів, Акціонерному комерційному інноваційному банку "УкрСиббанк" 24 грудня 2001 року Національним банком України видано банківську ліцензію № 75 на право здійснювати банківські операції, визначені ч.1 та пунктами 5-11 ч. 2 ст. 47 Закону України "Про Банки і банківську діяльність" / а. с. 64/. Також 24 грудня 2001 року відповідачу Національним банком України видано дозвіл № 75-2 на право здійснення операцій згідно із додатком до цього дозволу. Відповідно до додатку відповідач має право здійснювати операції з валютними цінностями, а саме неторговельні операції з валютними цінностями, ведення рахунків клієнтів в іноземній валюті, ведення кореспондентських рахунків в іноземній валюті, залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України / а. с. 65-68/. Відповідно п. «в» ч. 4 ст. 5 Декрету індивідуальні ліцензії видаються на операції з надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Оскільки чинним законодавством не встановлені будь-які обмеження чи вимоги щодо сум та термінів в кредитів в іноземній валюті, які надаються або залучаються резидентами України, банк не має зобов»язань щодо отримання індивідуальних ліцензій Національного банку України для надання кредитів в іноземній валюті резидентам. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач - ПАТ "УкрСиббанк" мав право здійснювати торгівлю іноземною валютою та надавати кредити резидентам в іноземній валюті за банківською ліцензією Національного банку України, оскільки це передбачено п. 4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю". Крім того, позивач [PERSON] при укладанні кредитного договору та отриманні грошових коштів в іноземній валюті вимог щодо зміни визначення валюти кредитування, порядку та строків сплати кредиту до банку не пред"являля. Вказані умови договору є суттєвими і оговорені в самому договорі, форма та зміст договору відповідають положенням ст. 203 ЦК України. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Суд вважає, що позивач свідомо звернулася до банку з метою отримання кредиту саме в іноземній валюті, при цьому мала право вибору та була вільною в його укладенні, у разі незгоди з умовами договору мала можливість його не укладати, але натомість позивач підписала його і підтвердила, що всі умови договору їй цілком зрозумілі і вона вважає їх справедливими по відношенню до неї, також перед укладанням договору вона отримала від банку Інформаційний лист відповідно до вимог п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» / п. 10.13 договору/. Тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання дій відповідача протиправними щодо надання кредиту в іноземній валюті для здійснення розрахунків та території України та визнання недійсним договору № 11339755000 про надання споживчого кредиту, укладеного між сторонами 24 квітня 2008 року. Крім того, не підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо здійснення контролю за цільовим використанням кредитних коштів. Так, з тексту оспорюваного договору вбачається, що позивач отримав кредитні кошти на споживчі потреби / п. 1.4 договору/, але доказів того, що отримані кредитні кошти були витрачені на інші цілі, позивачкою судові не надано. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed