Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

у серпні 2015 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся у суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] 28 березня 2008 року уклали кредитний договір IFDWGA0000000034, за умовами якого банк зобов"язувався надати відповідачу кредит у розмірі 25 000 доларів США на термін до 28 березня 2018 року, а відповідач зобов"язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Банк взяті на себе зобов"язання за договором та угодою виконав в повному обсязі. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов"язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв"язку з зазначеними порушеннями зобов"язань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 01 липня 2015 року має заборгованість у сумі 44 048,64 доларів США. В забезпечення виконання зобов"язань за договором IFDWGA0000000034 між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] і [PERSON] укладено договір поруки. За таких підстав, позивач просив стягнути солідарно з відподачів забргованість у розмірі 44 048,64 доларів США, що за курсом 21,00 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.07.2015 року складає 925021,49 грн. за кредитним договором IFDWGA0000000034 від 28 березня 2008 року. В судове засідання представник позивача не з"явився. Представник відповідачів в судове засіданні не прибув, скерував на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що не визнає позовні вимоги та заперечує проти їх задоволення, просить відмовити в задоволенні позову з недоведеністю. Дослідивши матеріали справи, встановлено наступне. ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] 28 березня 2008 року уклали кредитний договір IFDWGA0000000034, за умовами якого банк зобов"язувався надати відповідачу кредит у розмірі 25 000 доларів США на термін до 28 березня 2018 року, а відповідач зобов"язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. (а.с.12-14 т.1) В забезпечення виконання зобов"язань за договором IFDWGA0000000034 між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] і [PERSON] укладено договори поруки, відповідно до п.4 яких у випадку невиконання боржником зобов"язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.(а.с. 20 т.1) 29.04.2013 року між [PERSON] та вищезазначеним Банком укладено додаткову угоду до кредитного договору №IFDWGA0000000034 від 28.03.2008 року . Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 01 липня 2015 року, у відповідачів утворилась заборгованість в сумі 44 048,64 доларів США, що за курсом 21,00 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.07.2015 року складає 925021,49 грн. за кредитним договором IFDWGA0000000034 від 28 березня 2008 року, яка складається з наступного: - 23 479,53 доларів США заборгованість за кредитом, - 1236,51 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, - 37,33 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, - 17186,38 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: - 11,90 доларів США штраф (фіксована частина), - 2096,99 доларів США (процентова складова). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч.1. ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Заперечуючи проти задоволення позову, представник відповідачів в своїй заяві вказує на те, що позивач в даному випадку використав своє право вимагати дострокового повернення від [PERSON] усієї суми кредиту, що залишилась несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку, а також, що станом на 01.07.2015 року із усієї суми заборгованості по кредиту 44678,44 долари США позичальником погашено - 34111,49 доларів США, банком довільно на свій розсуд нараховано ще заборгованості у сумі 44048,64 долари США без всякого на те у встановленому законом порядку документального підтвердження. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами; 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показань свідків. Згідно зі ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За клопотанням представника відповідачів ухвалою Долинського районного суду районного суду Івано-Фрагнківської області від 29 січня 2020 року була призначена судово-економічна експертиза. (а.с.203 т.3) Як вбачається з висновку № 7 судово-економічної експертизи по цивільній справі № 343/1656/15-ц складеного 29 травня 2020 року, розрахунок розміру заборгованогсті [PERSON] , складений ПАТ КБ "'Приватбанк" не відповідає даним бухгалтерського обліку Банку та умовам кредитного договору №IFDWGA0000000034 від 28 березня 2008 року, встановити документально підтверджений розмір заборгованості [PERSON] перед банком станом на 29.04.2013 року з врахуванням базових умов кредитного договору № IFDWGA0000000034 від 28 березня 2008 року в частині розміру відсоткової ставки не надається за можливе, встановити документально підтверджений розмір заборгованості [PERSON] перед банком станом на 01.07.2015 року з врахуванням базових умов кредитного договору № IFDWGA0000000034 від 28 березня 2008 року в частині розміру відсоткової ставки та додаткової угоди до договору від 29.04.2013 року не надається за можливе, документально підтверджений розмір реальної відсоткової ставки та абсолютного значення подорожченя кредиту на момент укладення кредитного договору № IFDWGA0000000034 від 28 березня 2008 року відповідно складає 17% та 24011,80 доларів США (а.с.14-28 т.4) Суд вважає за можливе покласти в основу рішення при вирішенні заявлених позивачем вимог висновок судово-економічної експертизи, оскільки при її призначенні експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Судова експертиза проводилась експертом, який має відповідну фахову підготовку, при її проведенні експерту надавались матеріали цивільної справи. Висновок судової експертизи кореспондується з іншими доказами по справі та не суперечить їм. Ст.12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому, сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому, сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим. Таким чином, в ході розгляду даної справи не здобуто доказів, які б підтверджували обставини, на які посилається позивач як на підставу заявлених позовних вимог. Призначена в даній справі судово-економічна експертиза також не змогла ні підтвердити, а ні спростувати ці обставини. Таким чином, суд приходить до всиновку, що позивачем не доведено в ході розгляду справи наявність заборгованості відповідача за кредитним договором. Зважаючи на викладене, в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" необхідно відмовити у зв"язку з недоведеністю позовних вимог.

Outcome: dismissed