Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 29 січня 2014 року [PERSON] ,керуючи автомобілм ДЕУ, державний номер [NUMBER], який рухався в напрямку пл. Горького по вул. Волгоградській, порушивши Правила дорожнього руху, а саме - п. 13.1, 2.3 не витримав безпечну дистанцію, скоїв зіткнення з автомобілем [PERSON], внаслідок чого автомобіль "Опель", державний номер [NUMBER], отримав механічні пошкодження. Відповідно до постанови Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу у справі № 214/1326/14-п від 21 березня 2014 року та постанови апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2014 року винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди був визнаний відповідач [PERSON] Позивач посилається на те, що відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 222137Га/13дп/кр від 22 серпня 2013 року, укладеного з АТ "Страхова компанія "АХА Страхування", страховою компанією було виплачено страхове відшкодування у зв"язку з ушкодженням автомобіля "Опель Астра". За умовами Договору страхування безумовна франшиза за збитками внаслідок ДТП складає 2 262 грн. Крім того, позивач посилається на те, що крім майнової шкоди, їй була завдана моральна шкода в зв"язку з пошкодженням її майна, що призвело до душевних страждань, хвилювань, порушення звичайного способу життя через необхідність вирішувати питання щодо виплати страхового відшкодування та відшкодування шкоди. Моральну шкоду вона оцінює в 1500 гривень. Також просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 500 грн. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що 29 січня 2014 року вона керувала транспортним засобом [NUMBER], який є належить.Водієм [PERSON], який керував транспортнім ДЄУ [NUMBER], в наслідок ДТП було пошкоджено її транспортний засіб. [PERSON] визнанно виним в ДТП. Посить стягнути з відповідача 2262 грн франшизи, розмір якої зазначено в п.10.2 Договору страхування її транспортного засобу. Крім того, своїми відповідача їй спричинено моральну шкоду в розмірі 1500 грн, оскільки тиждень вона не могла користуватись транпортним засобом, який їй вкрай потрібен в професійній діяльності, оскільки вона праціює аудітором, було змінено звичайний спосіб її життя. Також просить стягнути витрати на правову допомогу. Вона розуміє, що рішення буде прийнято на підставі доказів, які надають сторони. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Дійсно з вини відповідача було скоєно ДТП. Але позивачем не доведено, що їй було заподіяно шкоду з вину відповідача. Позовні вимоги нічим не обгрунтовані. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. 29 січня 2014 року близько 08.00 години водій [PERSON]. на вул. Волгоградській у м. Кривому Розі, керуючи автомобілем ДЕУ, державний номер [NUMBER], біля опори № 362, в порушення вимог п.п. 13.1, 2.3 (б) Правил дорожнього руху, не витримав безпечну дистанцію руху та скоїв зіткнення з автомобілем "Опель", державний номер [NUMBER], яким керувала [PERSON], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу у справі № 214/1326/14-п від 21 березня 2014 року [PERSON] був визнаний винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 4-6). Постановою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 квітня 2014 року залишено без змін постанову Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу у справі № 214/1326/14-п від 21 березня 2014 року (а.с. 7-9). В силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, які встановлені судовим рішенням, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тобто, в даному випадку, наявність вини в діях [PERSON] не підлягає доказуванню. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 10) власником автомобіля "Опель", державний номер [NUMBER], є [PERSON]. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з роз"ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Судом встановлено, що між АТ "Страхова компанія "АХА Страхування" та [PERSON] був укладений Договору добровільного страхування наземного транспортного засобу № 222137Га/13дп/кр від 22 серпня 2013 року (а.с. 14-19), відповідно до п.5 якого були застраховані майнові інтереси Страхувальника, пов"язані з володінням, користуванням і розпорядженням транспортним засобом "Опель Астара", реєстраційний номер [NUMBER], що належить[PERSON], яка є Вигодонабувачем за даним Договором. Страховою сумою за п. 11 Договору страхування є сума в розмірі 113100 гривень, а безумовна франшиза згідно п. 10.2 становить 2262 грн, що складає 2% від страхової суми у випадкуДТП Одним із страхових випадків, передбачених п. 24.2.2 Договору страхування є пошкодження чи знищення транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Згідно копії акту виконаних робіт № 001554 від 21 березня 2014 року (а.с. 13) та копії квитанції (а.с. 23) щодо автомобілю Опель Астра, державний номер [NUMBER], були проведені ремонтні роботи, вартість яких складає 2262 грн. Відповідно до положень ст.9 Закону України "Про страхування" франшиза - це страхова сума, яка не відшкодовується Страховиком згідно договору страхування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх звернень та заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду із захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Належних та допустимих доказів на підтвердження наявності порушеного права позивача діями відповідача суду не надано. Так, суду не надано доказів звернення позивача до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, доказів виплати страхового відшкодування, доказів визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу "Опель", державний знак [NUMBER], внаслідок ДТП 29 січня 2014 року. Надані позивачем суду докази щодо проведення ремонтних робіт транспортного засобу "Опель", державний знак [NUMBER], не підтверджують причинно-наслідковий зв"язок ушкоджень автомобілю та дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю її авто 29 січня 2015 року. На пропозиції суду щодо можливості заявлення сторонами клопотання про витребування інших доказів, окрім наявних в матеріалах справи, відповідні клопотання до суду не надходили та в судовому засіданні не заявлялись. Оскільки позивачем не надано належних доказів матеріальних збитків внаслідок ДТП 29 січня 2015 року, суд приходить до висновку про неможливість задоволення позову в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 2 262 грн. Окрім того, згідно зі ст. 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я. Відповідно до роз"яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При з"ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з"ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Таким чином, вимоги позивача про відшкодування відповідачем моральної шкоди в розмірі 1 500 гривень не обгрунтовані як на стадії звернення до суду, так і в ході розгляду справи, оскільки позивачем не надано підтвердження завданих матеріальних збитків. Таким чином суд приходить до висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі. Питання щодо відшкодування судових витрат суд вирішує на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed