Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК" (далі Банк) 27.11.2017 року ( дата направлення позову поштою) звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши, що 24.02.2015 року між Банком та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, на підставі якого відповідач отримав кредит у розмірі 500,00 грн, у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти . Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь - якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг. Пунктом 2.1.1.12 Умов та правил надання банківських послуг визначено порядок нарахування і сплати відсотків та комісії. Порядок погашення боргових зобов'язань за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з " Умовами та правилами надання банківських послуг, " Правилами користування платіжною картою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Однак відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 31.10.2017 року у сумі 15166,06 грн., яка складається з наступного: 500,00 грн. - заборгованість за кредитом; 10467,68 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3000,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією. штрафи, нараховані відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у розмірі: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 698,38 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить суд стягнути з відповідача вказану суму боргу та судові витрати у розмірі 1600,00 грн. Представник позивача за довіреністю - Савіхіна Анастасія Миколаївна, справу просила розглядати у її відсутність, позовні вимоги та обставини, зазначені в позові, підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України справу розглянуто за відсутності відповідача, повідомленого належним чином про час та місце судового засідання, стосовно якого суд не має відомостей про причину неявки, та відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, оголосивши заяву представника позивача, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 24.02.2015 року укладено договір про надання банківських послуг, за умовами якого він отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 34,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти /а.с. 5-6/. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку» складає між ним і Банком договір /а.с.5/. Пунктом 1.1.7.12 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дій договору, він автоматично лонгується на такий самий строк. Пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт дає свою згоду , що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право Банку в будь - який момент змінити ( збільшити, зменшити, аналювати) кредитний ліміт. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов"язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах передбачених договором. Відповідно до розрахунку позивача /а.с.4-5/, проти якого відповідач не надав своїх заперечень, станом на 31.10.2017 року відповідач має заборгованість за кредитним договором без номеру від 24.02.2015 року у сумі 15 166.06 грн., яка складається з наступного: 500,00 грн. - заборгованість за кредитом; 10467,68 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3000.00 грн. - заборгованість за пенею та комісією. штрафи, нараховані відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг у розмірі: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 698.38 грн. - штраф (процентна складова). Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором (ст.1049 ЦК України). Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ст.1048 ЦК України). За змістом ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася та сплати процентів належних йому. Частиною 1 ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Частиною 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За таких обставини суд приходить до висновку, що між сторонами 24.02.2015 року укладено кредитний договір, умови якого щодо погашення заборгованості за кредитом відповідачем належним чином не виконані, однак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 13 967.68 грн. (500,00 грн. - заборгованість за кредитом;+ 10467,68 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; + 3000,00 грн. - заборгованість за пенею, комісією) з наступних підстав: Згідно зі ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, тобто штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень закріплених ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє в задоволені позовних вимог в частині стягнення суми штрафів у розмірі 1 198,38 грн. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України по справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Банком при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 1600 грн. /а.с.1/. Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено в сумі 13 967.68 грн., тобто на 92.1 %, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1 473грн. 60 коп. (1600 грн.* 92.1 %) судового збору. На підставі ст.ст. 1048-1050, 1054-1055 ЦК України,

Outcome: partial