Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

22 серпня 2019 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява від [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, що продовжує навчання. Позивач прохає суд стягнути з відповідача аліменти на його користь у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, щомісячно, до досягнення ним 23- річного віку за умови, що він буде продовжувати навчання. Так, [PERSON] народився [INFO] . Його батьком є [PERSON] , який 03 грудня 2013 року розірвав шлюб з матір`ю позивача [PERSON] та проживає окремо від них. 01 вересня 2015 року позивач вступив до Таврійської державної аграрної академії на агрономічний факультет. Одночасно в 2015 році [PERSON] вступив до Запорізького національного технічного університету на заочну форму навчання на факультет правознавства за контрактною формою навчання, де плата за один семестр становить 3400 гривень. На даний час позивач взяв академічну відпустку у Запорізькому національному технічному університеті у зв`язку з тим, що не має коштів на навчання, оскільки його мати не в змозі утримувати його та молодшу сестру. 23 жовтня 2018 року Куйбишевським районним судом Запорізької області було прийнято рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень до закінчення навчання. У липні 2019 року позивач закінчив навчання в Таврійському державному агротехнологічному університеті та отримав не повну вищу освіту. 27 червня 2019 року Більмацьким ВДВС було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №57834553. Наказом №1277-с від 11 серпня 2019 року позивача зараховано на перший курс магістратури до Таврійського державного агротехнологічного університету на факультет агротехнологій та екології за рахунок коштів державного бюджету, стипендію не отримує, буде проживати за рахунок мами. Окрім платежів за навчання, позивач витрачає кишенькові кошти на проїзд, харчування, придбання книг, канцтоварів, оплату мобільного зв`язку. Відповідач працює, отримує високу заробітну плату, однак добровільно виконувати обов`язки по утриманню повнолітнього сина, який продовжує навчання, не бажає, тому позивач вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Відповідач [PERSON] у встановлений судом строк на подання відзову, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що позов [PERSON] визнає частково. В обгрунтування своїх заперечень вказав, що ним визнається обов"язок утримувати сина на період навчання, проте він не згоден з розміром аліментів, які прохає стягнути позивач.. Він вважає, що розмір аліментів повинен бути зменшений до 1/6 частки з усіх видів його доходу. В заперечення розміру аліментів, які прохає стягнути позивач, відповідач вказав, що крім сина, [PERSON] , він ще має на утриманні доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюб з матір"ю дітей був розірваний у 2013 році, після розірвання шлюбу діти залишились проживати разом з матір"ю. Після розірвання шлюбу він у добровільному порядку надавав допомогу дітям, з приводу матеріального забезпечення претензій до нього [PERSON] , мати позивача, не мала та до суду з позовом про стягнення аліментів не зверталась. Лише в лютому 2018 року після конфлікту з сином, він звернувся до суду з позовом про стягнення аліментів на період його навчання. Як зазначає сам позивач, він зарахований на 1 курс магістратури факультету "Агротехнології та екології" Таврійського державного агротехнолочного університету, денної форми навчання, за рахунок коштів державного бюджету. Тобто позивач не потребує витрат на оплату на навчання. Твердження позивача, що він несе додаткові витрати на проїзд, харчування, придбання книг, канцтоварів, оплати мобільного зв"язку не підтверджені належними доказами. Враховуючи викладене, [PERSON] заперечує проти стягнення з нього 1/4 частини з усіх видів доходу, прохає зменшити їх розмір до 1/6 частини усіх видів його заробітку, щомісячно, на період навчання сина. Позивач в особі свого представника Кобця К.В. у встановлений строк надав до суду відповідь на відзив, в якому не погодився в обгрунтуваннями заперечень [PERSON] проти розміру аліментів . У відповіді на відзив Кобець К.В. зазначив, що твердження відповідача [PERSON] про перебування на його утриманні доньки [PERSON] не підтверджені належними доказами. Згідно довідки виконкому Комиш-Зорянської селищної ради Більмацького району Запорізької області і позивач, і [PERSON] проживають разом з матір"ю [PERSON] Витрати з утримання доньки та з оплати її навчання несе мати позивача, що підтверджується квитанцією про внесення плати за навчання. Представник позивача вважає, що відповідачем не надано жодного належного доказу на обґрунтування зменшення розміру аліментів. Крім того 1/4 частина заробітку відповідача, при його заробітній платі 10 000 грн., становитиме 2500 грн., суму , яку він сплачував за рішенням суду від 23 жовтня 2018 року у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , згідно свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого Комиш-Зорянською селищною радою Куйбишевського району Запорізької області 10 вересня 1998 року, його батьками є : батько - [PERSON] , мати - [PERSON] ( а.с.5). Рішенням Куйбишевського районного суду Запорізької області № 319/875/18 від 23 жовтня 2018 року з [PERSON] на користь повнолітнього сина [PERSON] , як такого, що продовжує навчання, було стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. щомісячно, починаючи з 06 липня 2018 року і до закінчення навчання, але не пізніше ніж до досягнення ним 23-річного віку ( а.с.7-9). 27 червня 2019 року постановою державного виконавця Більмацького районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізької області Смоляним А.А. було закінчено виконавче провадження ВП №57831553 у зв"язку з закінченням [PERSON] навчання 27 червня 2019 року ( а.с.13). Відповідно до довідки, виданої Таврійським державним агротехнологічним університетом 12 вересня 2019 року за № 789, [PERSON] є студентом 1 курсу факультету " Агротехнології та екології" Таврійського державного агротехнологічного університету денної форми навчання. За умовами договору навчається за рахунок коштів державного бюджету, стипендію не отримує. Дата вступу 11 серпня 2019 року. Термін навчання 1,6 років. Дата закінчення 28 лютого 2019 року ( а.с.10). Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов"язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Потреба в матеріальній допомозі означає, що сукупний дохід особи не забезпечує їй підтримання нормальної життєдіяльності, яка є критерієм визначення прожиткового мінімуму. Як вбачається з матеріалів справи, позивач вступив до вищого навчального закладу на денну форму навчання. Позивач зазначив, що потребує матеріальної допомоги в зв"язку з навчанням, оскільки він витрачає кошти на проїзд з навчального закладу до місця проживання, що становить 202,33 гривень в один бік, придбання одягу, підручників, проживання. Цими коштами його забезпечує мама. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Виходячи з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Під час розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги в зв"язку з навчанням, оскільки навчається на денній формі навчання в Таврійському державному агротехнологічному університеті за рахунок коштів державного бюджету, стипендію не отримує. Судом встановлено, що утримання позивача під час навчання в більшій частині здійснює його мати [PERSON] , яка також має на утриманні неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . На підставі ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст.181СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. У судовому засіданні встановлено, що відповідач працює, отримує заробітну плату у розмірі близько 10000 гривень, стан його здоров"я задовільний, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, що продовжує навчання. Таким чином, обставин, які б унеможливлювали стягнення аліментів з відповідача на період навчання повнолітнього сина, по справі не встановлено. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В той же час закон не передбачає можливості визначення мінімального розміру аліментів, які стягуються на повнолітню особу (мінімальний розмір аліментів передбачений на утримання лише неповнолітньої дитини). При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню, суд виходить з наступного. Позивачем до суду надано документи, які підтверджують лише вартість проїзду з м. Мелітополя Запорізької області додому. Однак [PERSON] не надано до суду документів, які б підтверджували витрати на навчання в Таврійському державному агротехнологічному університеті, проживання в гуртожитку, придбання навчальних посібників, тощо. Статтею ст.141Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Для суду є очевидним, що в зв"язку з вступом до навчального закладу [PERSON] несе витрати, пов"язані з харчуванням, проживанням, забезпеченням підручниками, канцтоварами, іншими необхідними для навчання речами, оплатою мобільного зв"язку, але позивачем не вказано вартість всіх цих витрат та не надано доказів на їх підтвердження. Згідно статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Жодних документів, які б підтверджували неможливість надання відповідачем матеріальної допомоги сину, який продовжує навчання, незадовільний стан здоров`я або будь-яких доказів на спростування доводів позивача в частині стягнення з нього аліментів суду надано не було. За таких обставин, виходячи з рівності обов"язку батьків утримувати дитину, те, що стягнення аліментів є певною гарантією нормального розвитку дитини, суд вважає за необхідне призначити розмір аліментів в розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку [PERSON] , щомісячно, на період навчання сина, що разом з допомогою матері позивача [PERSON] може забезпечити мінімальні потреби позивача [PERSON] під час навчання в навчальному закладі. Частиною 1 статті 191Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Оскільки суд задовольняє позов [PERSON] , який був звільнений від сплати судових витрат при поданні позову, то у відповідності з вимогами, передбаченими статтею 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача [PERSON] в дохід держави в розмірі 768 грн.40 коп., згідно із Законом України «Про судовий збір».

Outcome: partial