Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до Яготинського районного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в котрій зазначено, що відповідно до укладеного договору від 27 квітня 2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 58349 грн. на термін до 27.04.2013 року та зобов"язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, визначених кредитним договором. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця, в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти, (щомісячний платіж), для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією та інших витрат згідно кредитного договору. За умовами договору, у випадку порушення зобов"язань за кредитним договором, відповідачу банком нараховуються відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв"язку з зазначеними порушеннями станом на 06.10.2015 року відповідач має заборгованість у загальному розмірі 115072, 62 грн., яка складається з наступного: 19712, 88 грн.- заборгованість за кредитом, 46232, 84 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, 1528 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом, 47598, 90 грн.- пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором. Сума заборгованості у розмірі 96681, 34 грн. була стягнута з відповідача за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.04.2013 року. З врахуванням вищевикладеного, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитом у розмірі 18391, 28 грн. та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, в заяві до суду просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав та надав письмові пояснення, з котрих зазначено, що посилання відповідача на помилковість розрахунку заборгованості є необґрунтованим, так як всі нарахування за розрахунком заборгованості провадились відповідно до умов укладеного кредитного договору. Всі нарахування пені проводись відповідно до п. 4.1 договору, згідно умов котрого при порушенні Позичальником будь-якого зобов»язання, передбаченого п.п. 2.2.2,2.2.3,7.5 договору, банк має право нараховувати, а позичальник зобов"язується сплатити банку пеню у розмірі 0,15 % простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочки. Крім того, раніше постановлене рішення не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов"язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених умовами договору, який не припинив свою дію, нарахованих після винесення попереднього рішення суду. Відповідач заперечував проти позову з тих підстав, що позивачем не надано належних та допустимих доказів в підтвердження суми заборгованості, яку він просить стягнути на свою користь. Так, під час нарахування пені позивачем неодноразово допущено помилки, та станом на 23.12.2015 року за період з 27 липня 2011 року загальна сума пені завищена на 21948 гривень. Крім цього, в силу ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення пені застосовується строк позовної давності в один рік. Згідно рішення Індустріального суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2013 року з нього стягнута сума пені в розмірі 29207, 62 грн. Під час нарахування пені тільки за 2011, 2012 роки позивач безпідставно збільшив суму заборгованості відповідно на 453, 12 грн. та на 6674 грн.04 коп., а тому для стягнення сум пені з врахуванням строків позовної давності, які він просив застосувати, підстав немає. Після реалізації заставленого автомобіля 10 липня 2012 року банк самовільно перерахував частину коштів в розмірі 8028 грн. не на погашення кредитних зобов'язань, а на власний рахунок за зберігання заставленого автомобіля на майданчику. За виконавчим листом виданим на підставі рішення Індустріального районного суду від 26 квітня 2013 року з липня 2015 року з нього в рахунок погашення заборгованості стягуються щомісячно кошти, загальний розмір яких становить 5526,93 коп, проте у розрахунках боргу ці суми не відображені та в суму боргу не враховані. Просив в задоволенні позову відмовити. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши докази, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення. В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до вимог ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, та воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). В силу ст. 629 ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов"язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов"язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому вдповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов"язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст. 256 ЦК України позовна давність-це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до вимог ч.2 ст. 258 ЦК України спеціальна позовна давність в один рік встановлюється до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов"язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов"язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред"явити вимогу про виконання зобов"язання. В силу ч.ч.3,4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З копії заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2013 року (а.с.4) вбачається, що із [PERSON] стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 27.04.2007 року у розмірі 86 681, 34 грн., стягнуто солідарно з ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 10 000 грн., а всього заборгованість у сумі 96 681, 34 грн., що складає: заборгованість за кредитом- 19 712, 88 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом- 46 232, 84 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом- 1 528 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором- 29 207, 62 грн. та 966,81 коп. судового збору. В решті вимог відмовлено. З графіку погашення кредиту, розрахунків заборгованості (а.с.5-6, 38-45, 65-68, 86-88) вбачається, що станом на 06.10.2015 року [PERSON] нарахована заборгованість на загальну суму 115072, 62 грн., яка складається із заборгованості за кредитом -19712, 88 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом- 46232, 84 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 1528 грн., пені за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором- 47598, 90 грн. Сума за кредитом, задоволена рішенням суду станом на 28 вересня 2012 року - 96681, 34 грн., різниця між поточною заборгованістю та задоволеною раніше судом - 18391, 28 грн. З кредитного договору, укладеного 27.04.2007 року між Приватбанком та [PERSON] (а.с.7-9) вбачається, що згідно п. 7.1 договору його предметом є надання [PERSON] кредитних коштів шляхом перерахування на відкритий у ВАТ «Аграрний комерційний банк» м. Київ на строк з 27.04.2007 р. по 27.04.2012 р. включно у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 58 349 грн. на наступні цілі: 42 800, 00 грн. - на купівлю автомобіля, 428 грн. - на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, а також у розмірі 34 грн. для сплати за реєстрацію предмету застави в державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п. 7.2, 2247 грн. -на сплату страхового платежу по Договору страхування наземного транспорту і 267, 50 грн. - на сплату страхового платежу по договору особистого страхування , та 12572, 50 грн.- на сплату страхових платежів у випадках та згідно порядку, передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 договору зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,14 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п. 3.11 договору. Погашення заборгованості за договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця, в період сплати позичальник повинен надати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 1134, 81 гривень для погашення заборгованості за договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди. Підпунктом 3.2 п.3, п.п.3.4 договору передбачено, що згідно ст. 212 ЦК України, при порушенні позичальником зобов"язань по погашенню кредиту, передбачених п.п.1.1, 2.2.4, 2.3.3 цього Договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,50 % на місяць, нараховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Нарахування відсотків здійснюється в останню дату списання відсотків, при цьому відсотки розраховуються на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом- 360 днів у році. Відповідно до п.п. 4.1 п.4 договору, при порушенні позичальником будь-якого зобов"язання, передбачених п.п. 2.2.2,2.2.3, 7.5 даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов"язується сплатити пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Пунктом 7.3 особливих умов договору передбачено, що забезпеченням виконання Позичальником зобов"язань за даним Договором виступає застава автомобіля ВАЗ 111830, а також всі інші види застави, іпотеки, поруки у т.п., надані банку з метою забезпечення зобов"язань за даним Договором. З постанови державного виконавця відділу ДВС Яготинського районного управління юстиції Київської області Онопрійчук А.В. від 21 липня 2015 року та виконавчого листа, виданого Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська 23 травня 2013 року (а.с. 27, 50) вбачається, що при примусовому виконанні виконавчого листа 202/22289/13-ц, про стягнення із [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором 86 681, 34 грн. та стягнення солідарно з ПАТ «Акцент-Банк», [PERSON] на користь ПАТ КБ « ПриватБанк» 10 000 грн., а всього заборгованості у сумі 96681, 34 грн., звернуто стягнення на заробітну плату [PERSON] із щомісячним утриманням у розмірі 20 % з усіх видів доходу та перерахування із заробітної плати загальної суми боргу 106399, 47 грн. З довідки Яготинської РДА від 16.11.2015 року № 56 (а.с. 28) та довідки Яготинської РДА від 05.08.2016 року № 25 (а.с. 149) вбачається, що із заробітної плати [PERSON], згідно постанови ВДВС Яготинського РУЮ від 21 липня 2015 року на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 27.04.2007 року утримуються стягнення та перераховуються на рахунок одержувача наступні кошти: липень 2015 року- 409, 73 грн., серпень 2015 року- 485, 52 грн., вересень 2015 року- 349, 22 грн., жовтень 2015 року- 319,97 грн., листопад 2015 року- 369, 71 грн., грудень 2015 року-536,55 грн., січень 2016 року- 350 грн., лютий 2016 року- 350,06 грн., березень 2016 року-488, 69 грн., квітень 2016 року- 382,74 грн., травень 2016 року- 382,74 грн., червень 2016 року- 607,05 грн., липень 2016 року- 494, 89 грн. З розрахунку заборгованості, проведеного відповідачем (а.с. 96-98) вбачається, що станом на 23.12.2015 року відповідно до даних банку про розмір відсоткової ставки пені, кількості прострочених днів, сум заборгованості, на які нараховувалась пеня, зазначених у розрахунках позивача, за період з 27 липня 2011 року дійсний розмір пені становить 21 948 грн. 99 коп. З меморіальних ордерів від 10 липня 2012 року (а.с. 101-103, 136-138), з виписки по особовому рахунку [PERSON] з 10.05.2000 р. по 10.05.2016 року (а.с. 116-117) вбачається, що від реалізації заставленого автомобіля, належного [PERSON] 8028 грн. було перераховано в рахунок погашення штрафу за знаходження автомобіля на майданчику банку, 8722 грн. в рахунок погашення пені, 16750 грн. в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору, а всього від реалізації автомобіля було перераховано 33500 грн. З акту прийому в заклад ПАО КБ Приватбанку автомобіля від 9 серпня 2011 року, (а.с. 119-121) вбачається, що заставлений автомобіль був прийнятий на зберігання банком від [PERSON] 9 серпня 2011 року. З заяви [PERSON] від 25.06.2012 року на адресу директора Київського ГРУ ПАТ «ПриватБанк» (а.с.134) та погодження на реалізацію автомобіля (а.с.135) вбачається, що всі витрати по переоформленню транспортного засобу бере на себе покупець. З договору застави рухомого майна (а.с.140-144) вбачається, що предметом даного договору є надання заставодавцем ([PERSON].) в заставу автомобіля марки ВАЗ 111830, реєстраційний номер АI3891ВА, в забезпечення виконання зобов"язань позичальника перед заставодавцем, в силу чого заставодержатель має право в разі невиконання позичальником зобов"язань, забезпечених заставою, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами заставодавця. В судовому засіданні встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем 27 квітня 2007 року укладено кредитний договір № К3JWAK01595803, на умовах котрого банк надав відповідачу кредит у розмірі 58349 грн. у вигляді непоновлювальної кредитної лінії на строк по 27.02.2012 року зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 1,00 % від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі суми 0,14 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати. Пунктом 7.3 особливих умов договору передбачено, що забезпеченням виконання Позичальником зобов"язань за даним Договором виступає застава автомобіля ВАЗ 111830. Погашення заборгованості за договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється в наступному порядку: щомісяця, в період сплати позичальник повинен надати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 1134, 81 гривень для погашення заборгованості за договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди. Підпунктом 3.2 п.3, п.п.3.4 договору передбачено, що згідно ст. 212 ЦК України, при порушенні позичальником зобов"язань по погашенню кредиту, передбачених п.п.1.1, 2.2.4, 2.3.3 цього Договору, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,50 % на місяць, нараховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Нарахування відсотків здійснюється в останню дату списання відсотків, при цьому відсотки розраховуються на фактичний залишок заборгованості за кожний календарний день, виходячи з фактичної кількості днів користування кредитом - 360 днів у році. Відповідно до п.п. 4.1 п.4 договору, при порушенні позичальником будь-якого зобов"язання, передбачених п.п. 2.2.2,2.2.3, 7.5 даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов"язується сплатити пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 квітня 2013 року із [PERSON] стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 86 681, 34 грн., стягнуто солідарно з ПАТ «Акцент-Банк» та [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 10 000 грн., а всього заборгованість у сумі 96 681, 34 грн., що складає: заборгованість за кредитом- 19 712, 88 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом- 46 232, 84 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 1 528 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором - 29 207, 62 грн. та 966,81 коп. судового збору. В решті вимог відмовлено. В рішенні суду не визначений період за який стягнуто заборгованість. З розрахунків заборгованості наданих позивачем, витікає, що стягнута за рішенням суду заборгованість виникла станом на 28 лютого 2013 року, і по пені її розмір становив 29320,07 грн. На підставі вказаного рішення виданий виконавчий лист та за період з липня 2015 року по липень 2016 року на користь позивача в рахунок погашення заборгованості за кредитом стягнуто 5526,93 грн. Правова позиція Верховного Суду України у справі за № 6-1206цс15 містить роз"яснення, що виходячи із системного аналізу ст.ст. 525,526,599,611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов"язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Позивач просив стягнути з відповідача 18391,28 грн. та в підтвердження суми боргу надав розрахунки заборгованості, з котрих вбачається, що вказана сума є пенею. Крім цього, з поданих розрахунків вбачається, що на користь позивача за рішенням Індустріального суду від 26 квітня 2013 року за період з 27 липня 2011 року по 28 лютого 2013 року в результаті допущених в розрахунках помилок були стягнуті зайві кошти в розмірі 7576 грн.73 коп. Так, розмір пені повинен становити: 27.07.2011р: 23х24984х0,5%=861,95 грн.; 29.07.2011р.: 2х24984х0,15 %=74,95 грн.; 02.08.2011р: 2х24984х0,15%=74,95грн.; 02.08.2011р.: 4х26009х0,15%=155,64 грн.; 27.08.2011р: 25х26009х0,15%=975,34грн.; 29.08.2011р: 2х26009х0,15%=78,03 грн.; 31.08.2011р: 2х26009х0,15%=78,03грн.; 02.09.2011р: 2х27049х0,15%=81,15 грн.; 27.09.2011р: 25х27049х0,15%=1014,34 грн.; 30.09.2011р: 3х27049х0,15%=121,72 грн.; 04.10.2011р: 4х28113х0,15 %=168,68 грн.; 27.10.2011р: 23х28113х0,15%=968,90 грн.; 31.10.2011р: 4х28113х0,15%=168,68грн.; 02.11.2011р: 2х29209х0,15 грн=87,63 грн.; 27.11.2011р: 25х29209х0,15%=1095,34 грн.; 28.11.2011р: 1х29209х0,15 %=43,81 грн.; 30.11.2011р: 2х29209х0,15%=87,62 грн.; 02.12.2011р: 2х30324х0,15%=90,97 грн.; 27.12.2011р: 25х30324х0,15 %=1137,15 грн., 30.12.2011р: 3х30324х0,15 %=136,46 грн., 05.01.2012р: 6х31470х0,15%=283,32 грн.; 27.01.2012р: 22х31470х0,15 %=1038,51 грн.; 31.01.2012р: 4х31470х0,15%=188,82 грн.; 02.02.2012р: 2х32639х0,15%=97,92 грн.; 27.02.2012р: 25х32639х0,15%=1223,96 грн.; 29.02.2012р: 2х32639х0,15 %=97,92 грн.; 02.03.2012р: 2х33834х0,15%=101,50 грн.; 27.03.2012р: 25х33834х0,15%=152,25 грн.; 03.04.2012р: 4х35064х0,15 %=210,38 грн.; 27.04.2012р: 24х35064х0,15%=1262,30 грн.; 28.04.2012р: 1х36463х0,15%=54,69 грн.; 31.05.2012р: 33х36463х0,15%=1804,92 грн.; 27.06.2012р: 27х36463х0,15%=1476,75 грн.; 10.07.2012р: 13х19712х0,15 %=384,40 грн.; 31.07.2012р: 21х19712х0,15%=670,93 грн.; 31.08.2012р: 31х19712х0,15 %=916,61 грн., а всього за вказаний період розмір пені становить 18103, 15 грн. Позивачем помилково нараховано 25679,88 грн. З врахуванням строку позовної давності з 31 жовтня 2014 року по 31 жовтня 2015 року заборгованість по пені становить 3061,26 грн. ( 31.10.2014 р.: 31х19712х0,03 %=183,32 грн.; 17.11.2014р.: 17х19712х0,04%=134,04 грн., 30.11.2014р.: 13х19712х 0,04%=102,50 грн., 31.12.2014р: 31х19712х0,04%=244,43грн., 31.01.2015р: 31х19712х0,04%=244,43 грн., 06.02.2015р.:6х19712х0,04%=47,31грн., 28.02.2015р: 22х19712х0,04%=173,46 грн., 31.03.2015 р.: 31х19712х0,04%=244,43 грн., 30.04.2015р.: 30х19712х0,04%=236,54 грн., 31.05.2015р.: 31х19712х0,04%=244,43 грн., 30.06.2015р.: 30х19712х0,04 %=236,54 грн., 31.07.2015р.: 31х19712х0,04=244,43 грн., 31.08.2015р.: 31х19712х0,04 %=244,43 грн., 30.09.2015р: 30х19712х0,04%=236,54 грн., 31.10.2015р.: 31х19712х0,04 %=244, 43 грн.). Разом з тим, враховуючи, що з відповідача на користь позивача за рішенням суду стягнута зайва сума коштів, то позов до задоволення не підлягає. Доводи позивача в тій частині, що позивач незаконно утримав від суми реалізації автомобіля 8028 грн., суд не може прийняти до уваги, оскільки він не оспорював незаконність дій позивача в судовому порядку та не ставив вимог про повернення вказаної суми. Суд знаходить, що доводи позивача щодо відсутності у розрахунках банку відомостей про стягнуті за рішенням суду кошти заслуговують на увагу. Проте, за рішенням суду стягнута заборгованість не тільки за тілом кредиту, але і за відсотками, а п. 3.3 Договору передбачено, що кошти отримані від відповідача в першу чергу сплачують на погашення відсотків. Розрахунок же розміру пені провадився виходячи із розміру заборгованості по тілу кредиту, та вказані суми співпадають із зазначеними у розрахунках позивача, та останнім не оспорюються.

Outcome: dismissed