Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із вказаним позовом, який у подальшому було уточнено. В позові зазначив, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (ПАТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] (Відповідач) 07.09.2007 р. уклали кредитний договір №zpv0g100000179 (Кредитний договір). Відповідно до п. 1.1. кредитного договору Банк зобов'язався надати Відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 61440.00 (Долар США) строком до 04.09.2027 р., а Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і Відповідач 06.09.2007 р. уклали договір іпотеки № №zpv0g100000179 (договір іпотеки). Згідно з п. 33.3 договору іпотеки Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 61.22 кв.м., житловою площею 44.30 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить Відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Свої зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит в розмірі, передбаченому умовами кредитного договору. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення зазначених норм закону та умов договору, Відповідач зобов'язання за Кредитним договором не виконав. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 19 травня 2011 року суд виніс рішення звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме житлову квартиру загальною площею 61.22 кв.м., житловою площею 44.30 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк». За адресою предмета іпотеки зареєстровані дві особи: [PERSON] (зареєстрована 03.01.2008 р.) та [PERSON] (зареєстрований 20.10.2010 р). Договором іпотеки, укладеним між відповідачем та позивачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, позивач вважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового договору та статті 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду. Враховуючи вищевикладене, просить суд, виселити [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO] та інших осіб які проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташована за адресою: [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України, до повноважень якого входять питання громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб, компетенція якого територіально поширюється на адресу вказанної кватрири та стягнути з відповідача судові витрати. У судовому засіданні представник позивача, який має належні повноваження, підтримав уточнений позов у повному обсязі та просить його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог та просить відмовити у позові, надавши письмові заперечення, в яких просить врахувати Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 р., який набрав чинності 07.06.2014 р. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення, в яких просить відмовити у задоволенні позову в частині виселення та зняття з реєстраційного обліку неповнолітнього [PERSON], [INFO], в іншій частині позовних вимог - прийняти рішення на розсуд суду у відповідності до вимог чинного законодавства України. Також, просить розглянути справу за відсутності представника. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши докази у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (ПАТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] (Відповідач) 07.09.2007 р. уклали кредитний договір №zpv0g100000179 (Кредитний договір). Відповідно до п. 1.1. кредитного договору Банк зобов'язався надати Відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 61440.00 (Долар США) строком до 04.09.2027 р., а Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» і Відповідач 06.09.2007 р. уклали договір іпотеки № №zpv0g100000179 (договір іпотеки). Згідно з п. 33.3 договору іпотеки Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 61.22 кв.м., житловою площею 44.30 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить Відповідачу на праві власності. Відповідно до рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.05.2011 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме житлову квартиру загальною площею 61.22 кв.м., житловою площею 44.30 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк». Вказане рішення суду набрало законної сили. Згідно інформації МКП "Основаніє", за адресою предмета іпотеки зареєстровані дві особи: [PERSON] (з 03.01.2008 р.) та [PERSON] (з 20.10.2010 р). Відповідно до повідомлення від 21.02.2013 року, яке було надіслано на адресу відповідача, остання була попереджена позивачем про добровільне виселенні з вказаної квартири, на яку звернуто стягнення. Згідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. У частинах 2 і 3 ст. 40 цього ж Закону законодавець встановлює певний порядок дій Банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Разом з тим, 07.07.2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» №1304-УІІ від 03.06.2014 року. Відповідно до ч.1. ст.1 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року за № 1304-УІІ, протягом дії цього Закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Згідно із ст. 4 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Враховуючи, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 19.05.2011 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме житлову квартиру загальною площею 61.22 кв.м., житловою площею 44.30 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], однак на даний час предмет іпотеки не реалізовано, вищевказана квартира є майном, яке виступає як забезпечення зобов'язань відповідача за кредитним договором №zpv0g100000179 від 07.09.2007 року, наданим йому позивачем в іноземній валюті, та яке використовується [PERSON] та іншими, як місце їх постійного проживання, загальна площа квартири становить 61.22 кв.м., відомостей про наявність іншого житла у відповідача суду позивачем не надано, а тому суд вважає, що виселення відповідача є таким, що суперечитиме ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», а тому в задоволенні позову необхідно відмовити. Крім того, відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 26.01.2013 року виданого Орджонікідзевським відділом РАЦС реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 258 від 05.09.2009 року, відповідачка [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]».

Outcome: dismissed