Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про захист прав споживачів, встановлення нікчемності правочину та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину у вигляді стягнення грошових коштів у розмірі 20326,65 гривень. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказував на те, що 28 листопада 2011 року він уклав з відповідачем угоду № 372247 з додатками, з метою придбання автомобіля КІА на суму 188800 гривень. Згідно умов спірного договору а також п.п.3,17,19,22 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» відповідач виступає виконавцем певних послуг, а позивач їх споживачем. Вважає, що умови договору порушують його права, як споживача, а саме відповідно до договору він повинен сплатити вступний внесок, плату за послуги, яка визначається у відсотках від поточної ціни автомобіля, а також сплачувати щомісячні повні внески, за рахунки яких відповідач оплачує автомобіль та формує фонд для повернення коштів, що разом становлять повні внески, частиною з яких є щомісячний внесок, в оплату послуг відповідачу. Таким чином, позивач сплатив 6796,80 гривень в якості вступного внеску, при цьому вказаний внесок було сплачено за реквізитами, які було йому надано в систему «Авто Так», а не в ТОВ «Авто Просто». При цьому він, як учасник системи, повинен за угодою сплачувати щомісячні повні внески (механізм накопичення внесків), а також заповнювати та направляти на адресу відповідача пропозицію авансових внесків для надбання Права на отримання автомобіля. Загальна сума сплачених щомісячних платежів складає 13530,65 гривень. Таким чином, зазначений фонд групи формується виключно за рахунок внесків учасників системи придбання в групах Авто Так, без залучення коштів ТОВ «Авто Просто», а розподіл коштів фонду групи між учасниками системи являє собою реалізацію діяльності пірамідальної схеми, що порушує вимоги п.7 ч.З ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів», а саме коли один учасник системи за свої власні кошти без інвестування коштів відповідача оплачує автомобіль іншому учаснику системи. Таким чином, позивач сплачував відповідачу власні кошти не за одержання автомобілю, а фактично за можливість отримати право на отримання автомобіля, яке надавалося не за рахунок відповідача, а за рахунок залучення інших споживачів та їх коштів до системи придбання в групах «Авто так». Таким чином, позивач вважає, що така діяльність відповідача є елементом нечесної підприємницької практики у вигляді створення та експлуатації пірамідальної схеми. Оскільки відповідно до ч.б ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» визначається що правочин здійснений з використанням нечесної підприємницької практики є недійсним, просить суд встановити нікчемність правочину та застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину у вигляді стягнення грошових коштів у розмірі 20326,65 гривень, а також просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 1700 гривень. Позивач в судове засідання з'явився, надав суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача адвокат [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву с проханням розглядати справу у його відсутність та надав письмові заперечення проти позову, у яких, зазначено що договір, укладений між ТОВ «Авто Просто» та [PERSON] від 28 листопада 2011 року з метою придбання автомобіля, повністю відповідає нормам чинного законодавства України, яке діяло на момент виникнення відносин з позивачем. Позивач перед підписанням отримав повну, необхідну, доступну та достовірну інформацію про положення контракту, про що свідчить його особистий підпис. Таким чином, укладена між позивачем та відповідачем угода направлена на реальне настання правових наслідків - отримання учасником автомобіля в результаті виконання ним умов Угоди, при чому відповідач не має можливості втручатися у розподіл прав на отримання автомобілів у групі, оскільки такий розподіл проходить у відповідності до умов укладеної угоди та не може бути змінений, а строк отримання права на отримання автомобіля залежить виключно від учасника. Також звернув увагу суду на постанову ВСУ по справі № 6-40 сц 13, в якій встановлено, що ТОВ «Авто просто» абсолютно лігитимно здійснювало свою діяльність до отримання ліцензії. Просить суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 листопада 2011 року між ТОВ «Авто Просто» та [PERSON] було укладено угоду № 372247 з метою придбання автомобіля КІА на суму 188800 гривень. Згідно умов вказаної угоди відповідач виступає виконавцем певних послуг, а позивач є їхнім споживачем. Відповідно до статті 1 Угоди № 372247, предметом Угоди є надання Учаснику послуг системи Авто Так, спрямованих на придбання Автомобіля. Угода укладається шляхом підписання Сторонами Угоди, Додатку № 1 та Додатку № 2 які є не від'ємними частинами Угоди. При підписанні угоди учасник повинен сплатити плату за послуги пов'язані зі вступом до Системи при укладанні Угоди в сумі 6796,80 гривень (а.с. 5). Позивач, згідно квитанції від 28 листопада 2011 року, сплатив ТОВ «Авто Просто» грошову суму у розмірі 6796,80 гривень. ( а.с.9) В своїх позовних вимогах позивач посилається на порушення ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів», якою нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняється як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Відповідно до ч.1, 2 ст. 203 ЦК України підставою недійсності правочину є не додержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені в ч.1-2,5,6 ст. 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Позивач посилається на ті обставини, що сплачував кошти не за сам товар, а за можливість придбання права на купівлю товару, а ТОВ «Авто Просто» в свою чергу не залучаючи власні кошти формулювало групи клієнтів, за рахунок коштів яких здійснювалася передача права на купівлю товару одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності ТОВ «Авто Просто», а тому відповідно до ст.19 ЗУ «Про захист прав споживачів» такий правочин є недійсним, а оскільки вказана недійсність правочину встановлена законом, то визнавати Угоду № 372247 від 28 листопада 2011 року недійсною в судовому порядку не потрібно. Також згідно позовних вимог позивача, ТОВ «Авто Просто» діє за пірамідальною схемою за якою учасник може розірвати вказану Угоду на паритетних правах лише протягом 7 (семи) днів з моменту її підписання. Відповідно до ст. 13 Додатку №2 до угоди № 372247 від 28 листопада 2011 року, учасник, який ще не отримав автомобіль має право розірвати угоду за власним бажанням, про що має повідомити ТОВ «Авто Просто» у письмовій формі. Поверненню підлягають лише чисті внески сплачені за угодою, з урахуванням положень викладених в цій статті. Сума чистих внесків, що підлягає поверненню розраховується до Поточної ціни Автомобілю, дійсної в місяці коли такий учасник повідомив ТОВ «Авто Просто» про розірвання Угоди, за вирахуванням відступного за відмови від Угоди в розмірі двох Цілих Чистих внесків. Вказана умова договору, на думку позивача, порушує принцип рівності сторін договору, а тому на думку позивача її слід визнати не справедливою. Згідно додатку № 1 до угоди № 372247 щомісячний цілий чистий внесок в % - 0,8333, щомісячний внесок в оплату послуг у % + ПДВ -0,5, плата за послуги пов'язані з видачею Автомобіля за Системою у % + ПДВ -3.00 (з.с. а.с. 5). Таким чином, на думку позивача, виконання послуг з адміністрування системи полягає в тому, що клієнт сплачує передбачені Угодою кошти, а ТОВ «Авто Просто», формує групу клієнтів за рахунок чистих внесків, за які здійснюється придбання автомобіля. При цьому Клієнт отримує автомобіль відповідно до методів визнання права на отримання ним автомобіля, передбачених Угодою, і таке визнання права здійснює ТОВ «Авто Просто» на власний розсуд, право на купівлю мають не всі учасники системи, а тільки ті, які зробили найбільшу кількість внесків. Угода не містить строків та термінів отримання клієнтом автомобіля, не передбачає будь -якої відповідальності ТОВ «Авто Просто» за невиконання умов договору та будь-яких гарантій отримання клієнтом автомобіля навіть у разі повної оплати його вартості. Натомість Угодою передбачено, що у випадку відмови клієнта від Угоди з нього утримується сума не менш двох частин Чистого Внеску, не повертаються адміністративні витрати. Таким чином на думку позивача відповідач ТОВ «Авто Просто» своєю діяльністю порушує ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів», а також в момент укладання угоди у відповідача не було ліцензії на надання адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання товару що підтверджує недійсність угоди. Згідно ч.І ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів"виконавець послуг не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Згідно з ч.2, п.З ч.З ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів"- умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності, його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, зокрема, встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця. Згідно ч.ч.5,6 ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів", якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути замінено або визнано недійсним, або договір може бути визнаний недійсним в цілому. Відповідно до частин першої, другої статті 215 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною першою статті 227 ЦК України визначено, що правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до положень, закріплених у ч.1, п. 7 ч.3, ч.6 статті 19 Закону України "Про захист прав споживачів", забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, згідно з п.7 ч.3 ст. 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, Законом України "Про захист прав споживачів" закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття "пірамідальної схеми" не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб'єкта підприємництва до "пірамідальної схеми". Аналіз п.7 ч.3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" дає підстави для висновку, що поняття "пірамідальна схема" у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення оплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару. Таким чином, для кваліфікації "пірамідальної схеми" необхідна наявність усіх зазначених ознак у сукупності. Відсутність будь-якої з вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як "пірамідальної", тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України. Висновок про саме таке застосування статті 19 Закону України "Про захист прав споживачів" міститься в постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року (справа № 6-14цс13). Так, пірамідальній схемі властива сплата коштів за можливість одержання окремим учасником грошової компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів. У той самий час предметом договору, укладеного в рамках функціонування системи придбання автомобілів в групах ТОВ «Авто Просто» є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним товару - автомобіля. Відповідно до статті 2 Угоди ТОВ «Авто Просто» гарантує надання кожному учаснику отримання товару за умови виконання ним усіх зобов'язань, передбачених договором. Статтею 3 Угоди передбачено, що ТОВ "Авто Просто" зобов'язується забезпечити отримання учасником автомобіля згідно з умовами Угоди. При цьому відповідно до ст. 8.2 додатку № 2 до Угоди поняття "право на отриманні автомобіля" означає право учасника одержати власне автомобіль та обов'язок товариства передати автомобіль у зазначений термін, якщо учасник на момент фактичної передачі автомобіля належно виконує свої зобов'язання. Водночас ТОВ "Авто Просто" зобов'язане надіслати постачальнику замовлення на передачу автомобіля учаснику протягом 5 робочих днів після того, як учасник у якого виникло право на одержання автомобіля, здійснить відповідні платежі. Відповідно до Угоди між ТОВ "Авто Просто" та виробника (дистриб'ютором чи імпортером) останній протягом 30 календарних днів з дня отримання замовлення зобов'язаний передати автомобіль учаснику, який одержав право на отримання автомобіля (п. 8.1 додатку № 2). Передбачені Угодою умови дозволяють учаснику сплачувати ціну автомобіля невеликими щомісячними внесками, які названі в Угоді "Чисті внески" або "Внесок в оплату товару". Відповідно до розд. 1 Визначення термінів додатку № 2 до Угоди "Цілий Чистий внесок - це частина щомісячного повного внеску, який використовується для оплати Автомобіля. Половинний Чистий внесок - це половина Цілого чистого внеску". Згідно з п. 2.6 ст. 2 додатку № 2 до Угоди Чисті внески, сплачені учасником у встановлені строки та відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на момент сплати, зараховуються як відсоток від вартості автомобіля, що у свою чергу є оплатою за товар - автомобіль. Таким чином, в Угоді чітко передбачено, що споживач оплачує кожного місяця частину ціни автомобіля. Крім того, сплачені Чисті внески (перерахунку і у зв'язку зі зміною ціни автомобіля) не підлягають. Після одержання автомобіля та реєстрації його на своє ім'я споживач зобов'язаний і надалі сплачувати кошти за автомобіль до повної його оплати - 100% від ціни автомобіля. Отже, Угодою передбачена щомісячна сплата внесків за (товар автомобіль, який передається споживачеві в рамках укладеної Угоди, а не за можливість одержання права на купівлю товару. Споживач, який виконав усі умови угоди, має повне право вимагати від ТОВ "Авто Просто " виконання свого зобов'язання, а саме: оплатити продавцю вартість автомобіля та передати автомобіль споживачу, незалежно від того, чи сплачують кошти інші споживачі. Отже, за системою придбання автомобілів у групах "АвтоТак" кожний з учасників, який належним чином виконує зобов'язання за Угодою, отримує автомобіль через механізм, передбачений в Угоді, оскільки система функціонує таким чином, що кількість учасників групи, яким надається право на отримання автомобіля, відповідає кількості автомобілів, яку можна придбати за рахунок чистого Фонду групи, створеного за рахунок щомісячних внесків учасників групи (п. 1.2 ст. 1, п. 4.1 ст. 4 додатку № 2 до Угоди). Таким чином діяльність ТОВ "Авто Просто" не суперечить змісту п. 7 ч. З ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" у зв'язку з відсутністю головних ознак "пірамідальної схеми" - безтоварність та сплати компенсації одним учасником за рахунок інших, оскільки за схемою придбання товарів у групах придбавають товар усі учасники за рахунок об'єднання внесків кожного з них. Різниця між споживачами - учасниками схеми є тільки в часі одержання автомобіля кожним із них, за умови виконання своїх зобов'язань. Також позивач стверджує що діяльність ТОВ «Авто Просто» на момент укладання угоди, без наявності ліцензії, є не законною, а тому угода повинна бути визнана недійсною. Суд розглянув зазначене питання прийшов до висновку що спірні правовідносини між позивачем та ТОВ «Авто Просто» з адміністрування фінансових коштів підпадає під поняття фінансова послуга. Так, відповідно до частини п'ятої статті 1 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" під поняттям "фінансова послуга" розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Законом України від 2 червня 2011 року № 3462-ІV "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг" (введено в дію з 9 січня 2012 року) внесено зміни до частини першої статті 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та доповнено пункт 111, відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Відповідно до пунктів 3, 4 Прикінцевих положень до цього Закону фінансові установи зобов'язані протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність у відповідність із вимогами цього Закону (тобто до 9 січня 2013 року), а спеціально уповноважений орган виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг зобов'язаний у шестимісячний строк з дня опублікування цього Закону розробити та затвердити ліцензійні умови здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. На підставі цього Закону Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг (як уповноважений державний орган), 9 жовтня 2012 року затвердила Ліцензійні умови провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах (розпорядження № 1676 "Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах") (далі - Ліцензійні умови). Ліцензійні умови закріпили визначення, сутність, правовий статус учасників (і вимоги до них) такого виду фінансових правовідносин, як придбання товарів у групах, та передбачили, що діяльність таких груп направлена на легітимне використання фінансової схеми із залученням грошових коштів споживачів для придбання певного виду товарів та/або послуг. Згідно з пунктом 1.2 частини першої Ліцензійних умов адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групі - це фінансова послуга, що надається ліцензіатом і передбачає залучення грошових коштів учасників групи, об'єднання цих коштів з метою придбання та розподілу товарів між учасниками групи. Спірний договір укладено сторонами 28 листопада 2011 року, коли отримання ліцензії для надання послуг з адміністративного фінансування активів для придбання товарів у групах не вимагалось, а з 15 січня 2013 року ТОВ «Авто Просто» здійснює свою діяльність на підставі ліцензії, строк дії якої до 15 січня 2018 року. Цей факт підтверджено листом Національної комісії що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг № 4844/11-9 від 12 квітня 2014 року. ( том 2, а.с. 7-8) Також позивач [PERSON] в своїй позовні заяві посилається на ті обставини, що його було введено в оману з підстав оплати ним не самого товару, а права купівлі товару та відсутності залучення власних коштів відповідача. Однак зазначене твердження суперечить нормам чинного законодавства й суті самого правочину визначеного в ч. 5 ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг". Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 230 ЦК України обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. 3 матеріалів справи вбачається, що під час укладення Угоди позивач [PERSON] отримав примірник Угоди та додатки до неї, які містять опис послуг ТОВ «Авто Просто» Відповідно до ст. 10 Угоди підписання цієї Угоди та додатків до неї є ствердженням факту ознайомлення, розуміння сторонами її умов та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Угоди й додатків до неї. Згідно з п. 13.8 ст. 13 додатку № 2 до Угоди учаснику надається 7 днів для о, щоб він міг детально ознайомитися з Угодою та прийняти її чи відмовитись від участі в системі "АвтоТак". При цьому в разі розірвання Угоди протягом семи днів з дати її підписання учаснику повертається сума всіх коштів, внесених ним на рахунок ТОВ "Авто Просто". Для цього необхідно письмово повідомити ТОВ "Авто Просто " про розірвання Угоди. Однак, позивач [PERSON] із заявою про розірвання Угоди в зазначений термін до ТОВ «Авто Просто» не звертався, що свідчить про його розуміння та згоду з усіма умовами Угоди. Таким чином, в діях ТОВ «Авто Просто» не убачається ознак «Пірамідальної схеми» передбачених п.7 ч.3 ст. 19 ЗУ «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з нормами ЗУ «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг». А також судом не встановлено факту введення позивача в оману під час укладення угоди. Зазначені висновки містяться і в Постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року по справі № 6-40цс13. З урахуванням установлених обставин та вимог закону суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання укладеного сторонами договору недійсним а тому вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню в повному обсязі. Під час звернення до суду позивач не сплатив судовий збір на підставі ч.3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» Враховуючи той факт, що позовні вимоги позивача [PERSON] не підлягають задоволенню в повному обсязі, то на підставі ст. 88 ЦПК України, з позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 гривні. На підставі ст.ст. 203, 215, 216, 230 ЦК України, ст.. 18,19 Закону України "Про захист прав споживачів ", ст.ст. 1,4 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг",

Outcome: approved