Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання посилаючись на те, що рішенням Олександрівського районного суду Донецької області від 11 серпня 2010 року з відповідача на користь [PERSON] було призначено стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з 09 червня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття, в розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше за неоподатковуваний мінімум доходів громадян. Стягнення аліментів відбувалося в добровільному порядку та припинено з лютого 2020 року. На даний час позивач досяг повноліття та продовжує навчання в Донецькому національному медичному університеті на денній формі навчання за держзамовленням за спеціальністю "Фармація-Магістр". Термін навчання складає з 01.09.2018 року по 20.06.2023 року. Оскільки позивач продовжує навчання та має наявні витрати пов"язані з навчанням та потребує матеріальної допомоги, оскільки власних доходів не має, стипендії не отримує. Всі витрати пов"язані з його утриманням та вихованням покладені на матір. Відповідач добровільно коштів на його утримання не надає, а тому він просить стягнути з відповідача на його користь аліменти на дитину, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) , але не менше, ніж мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, що становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання або досягнення двадцятитрирічного віку у випадку навчання та допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Представником відповідача - адвокатом Новіковою І.С. подано відзив на позов, в якому зазначає, що позов не визнають в повному обсязі, вважають його необгрунтованим, безпідставним, викладені обставини такими, що не відповідають дійсності. Відповідач є масажистом та джерелом його доходів є надання послуг масажу у приватному масажному кабінеті в с.Поляна Свалявського району Закарпатської області. В зв"язку із поширенням вірусу COVID-19 та введенням протиепідемічних заходів відповідач змушений був закрити масажний кабінет та до середини літа 2020 року через карантинні заходи та відсутність відпочиваючих на території санаторно-оздоровчих комплексів Свалявського району залишився без роботи та засобів для існування. Саме з цієї причини не в змозі продовжувати надавати матеріальну допомогу. На даний час перебуває на обліку Свалявської районної філії Закарпатського обласного центру зайнятості як безробітній. Крім того, відповідач уклав шлюб з [PERSON] , де також несе обов"язок матеріального забезпечення, як своєї дружини так і її неповнолітнього сина, який проживає разом з ними. Підтримує матеріально свою матір [PERSON] , яка є пенсіонеркою та проживає сама в м.Покровськ Донецької області. Вважають, що оскільки [PERSON] навчається у Донецькому національному медичному університеті за держзамовленням, що передбачає отримання стипендії ,яка у 2020 році становить 1300,00 гривень, а також те що він як студент денної форми навчання має право на проживання в гуртожитку, плата за проживання в якому становить 520 гривень в місяць. Просять в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі (а.с.36-49). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 306/1362/20 (провадження № 2/306/601/20) передано на розгляд судді Свалявського районного суду Вінер Е.А. (а.с. 29 ). 13 жовтня 2020 року суддею Свалявського районного суду Вінер Е.А. винесено ухвалу про відкриття провадження у справі (а.с. 32). Позивач в судове засідання не з"явився, на електронну адресу суду за вх. № 1283 від 12 листопада 2020 року надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 35 ). Відповідач та його адвокат в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, заперечили проти їх задоволення. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що зараз перебуває в скрутному матеріальному становищі, оскільки втратив роботу в зв"язку з карантинними заходами та ніде не працює, а перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітній. Має іншу родину та престарілу матір, яким теж необхідна допомога. Вважає, що син є повнолітнім, має можливість працювати та забезпечити себе необхідним. Заслухавши пояснення відповідача, адвоката відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Частиною 2 ст. 141 СК України передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стаття 200 СК України визначає, що розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» надано наступні роз`яснення: обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. Сімейний кодекс України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено, що батьком [PERSON] , [INFO] є відповідач [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 16 серпня 2001 року (а.с.12). Згідно довідки № 615 ф від 15 вересня 2020 року виданої в.о.декана фармацевтичного факультету Донецького національного медичного університету О.І.Гуторов встановлено, що [PERSON] є студентом Донецького національного медичного університету фармацевтичного факультету 3 курсу, спеціальність "Фармація", освітньо-кваліфікаційного рівня "Магістр", держбюджет, денної форми навчання. Термін навчання з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2023 року (а.с.13). Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що [PERSON] є повнолітнім, навчається на денній формі навчання, а відтак потребує матеріальної допомоги, оскільки саме по собі перебування на денній формі навчання свідчить про неможливість його працевлаштування впродовж часу навчання. Зважаючи, що між сторонами добровільно не досягнуто умов матеріального забезпечення повнолітнього сина, який продовжує навчання, вимоги позивача про стягнення аліментів ґрунтуються на законі. Визначаючи розмір аліментів, який необхідно стягувати з відповідача на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, суд враховує також положення СК України у відповідності із яким, правове зобов`язання по утриманню повнолітніх дітей, які продовжують навчання покладено в рівній мірі на обох батьків, батьки зобов`язані утримувати повнолітніх дітей, які навчаються, за умови, що вони можуть надавати таку допомогу, а повнолітня дитина потребує допомоги у зв`язку із навчанням. Право на утримання невід`ємно пов`язане із навчанням, тому стягнення аліментів з відповідача присуджується з дня подачі позову і до закінчення позивачем навчання. Суд вважає, що розмір аліментів, які просить стягнути позивач, а саме 1/4 частини заробітку (доходу) відповідає вимогам розумності та є співмірний витратам, в зв`язку з навчанням. А тому з [PERSON] необхідно стягнути на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 29 вересня 2020 року і до закінчення навчання або до досягнення двадцяти трьох років. В решті вимог необхідно відмовити. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місця. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 грн., від сплати якого при зверненні до суду був звільнений позивач. На підставі викладеного,

Outcome: partial