Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в якій зазначає, що 18.05.2002 року вона одружилася з відповідачем. У цьому шлюбі у них народилися донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON],[INFO]. Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 15.08.2011 року шлюб між ними розірвано. Після розлучення сторони проживають окремо, діти залишились з матір"ю. [PERSON] надавав матеріальну допомогу на утримання дітей в різному розмірі та нерегулярно, тому [PERSON] просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у сумі 1286 грн. щомісячно на кожну дитину. Крім того, позивач просила стягнути аліменти за минулий час починаючи з лютого 2012 року по дату пред'явлення позову, визначити суму недоплачених аліментів на кожну дитину з урахуванням встановленої законодавством суми прожиткового мінімуму на одну особу (дитину) за минулі періоди не менше ніж як за 1095 днів від дати подачі позову та визначити час для її погашення. У судовому засіданні [PERSON] позов про стягнення аліментів на утримання дітей та аліментів за минулий час підтримала та просила його задовольнити. Крім того пояснила, що вона була одружена з відповідачем. Її дочка [PERSON] народилася [INFO], а син [PERSON] [INFO], їх батьком є [PERSON] Після розірвання шлюбу вони намагалися примиритися і деякий час проживали разом, але з січня 2013 року мешкають окремо. Відповідач надсилав грошові перекази на утримання дітей, але ці кошти не забезпечували всіх потреб дітей. Влітку 2014 року [PERSON] продав квартиру, де вони раніше проживала родиною та передав їй гроші в сумі 8500 доларів США. Зараз діти з нею і вона їх утримує на свою заробітну плату державного службовця. В зв'язку з цим, просить позов задовольнити, стягнути аліменти на її користь на утримання дітей у сумі 1286 грн. щомісячно на кожного та аліменти за минулий час, за три роки до звернення до суду, в розмірі встановленого прожиткового мінімума на дитину. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечував, про що вказав в наданих до суду письмових запереченнях. Він пояснив, що від свого обов"язку по утриманню дітей не ухиляється, а добровільно надсилав кошти та купував необхідні дітям речі. Він постійно цікавиться їхнім життям та навчанням, відвідує в навчальних закладах. Він згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини від свого заробітку, врахувати, що ним передано дружині в рахунок сплати аліментів 99963,40 грн. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу, які не підлягають доказуванню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 15.08.2011 року. У цьому шлюбі [INFO] народилася донька [PERSON], а [INFO] син [PERSON]. [PERSON] не може повністю матеріально забезпечувати дітей, оскільки її розмір заробітної плати не задовольняє всі потреби. Позивач в судовому засіданні підтвердила, що вона отримала від [PERSON] 8500 доларів США 17.06.2014 року, після продажу квартири, що належала йому на підставі договору дарування. Сторони не спростовували факт щомісячного перерахування коштів відповідачем з вересня 2011року до травня 2014 року та сплати ним комунальних послуг за квартиру, де проживала позивачка разом з дітьми. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття181 СК України передбачає, що способи виконання батьками обв'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і ( або) натуральній формі. Пункт 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачає, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку ( доходу) її матері, батька ( ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі ( ст. 184 СК) і виплачується щомісячно. На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В ч.1 ст.184 СК України вказано, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд при вирішенні спору щодо розміру суми, яка буде стягуватися як аліменти керується принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, відповідно до яких дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування, отримання освіти. Найкраще забезпечення інтересів дитини щодо її освіти та навчання має бути керівним принципом для батьків. Суд, приймає до уваги, що прожитковий мінімум на місяць для дитини віком від 6 до 18 років на час розгляду справи складає 1286 гривень, а обов"язок утримувати дитину покладений на обох батьків. Відповідач виконував свій обов"язок по утриманні дітей належним чином, перераховуючи щомісячно кошти, крім того суд приймає до уваги добровільне передання позивачу [PERSON] значної грошової суми. Ці обставини не спростовувалися позивачем. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей суд звертає увагу на розмір заробітної плати [PERSON], необхідність забезпечувати власні потреби, його обов"язок як повнолітнього сина піклуватися також і про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. З наданих суду відомостей вбачається, що мати відповідача має ряд тяжких хронічних хвороб і потребує постійного лікування. Суд доходить висновку, що незважаючи на те, що відповідач працевлаштований та має постійний заробіток, що підтверджено документально, [PERSON] просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі, тому аліменти в розмірі 600 грн. щомісячно на кожну дитину, будуть достатніми для забезпечення належного утримання дітей. Відмовляючи [PERSON] по вимогах про сплаті аліментів за минулий час, суд враховує, що [PERSON] від свого обов"язку по утриманню дітей не ухилявся, а регулярно надавав кошти, позивач раніше не зверталася з позовом про стягнення аліментів. Ці обставини сторонами не заперечувалия. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Частина 1 ст.194 СК України предбачає, що аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Згідно ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах стягнення суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial