Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

До суду надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») до [PERSON] (далі - [PERSON], відповідач), в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості 13 220,93 грн. за кредитним договором № б/н від 22.08.2014 року та судові витрати у розмірі 1600,00 грн. В обґрунтування позовних вимоги зазначає, що 22.08.2014 між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем укладено кредитний договір б/н, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 %. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3., п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач зі свого боку у повному обсязі виконав свої зобов'язання, однак, відповідач порушив умови договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків. Ухвалою Коростенського міскрайонного суду Житомирської області справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості передано на розгляд Печерського районного суду м. Києва. Ухвалою судді від 26.03.2018 позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості прийнято до провадження судді. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 19.06.2018 розгляд ухвалено проводити з викликом сторін. Представник ПАТ КБ «Приватабанк» про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином. Причини неявки суду не відомі. У третьому пункті прохальної частини позовної заяви представника позивача просить у разі його неявки розглядати справу без нього, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлялася за адресою вказаною у позовній заяві, а саме: [ADDRESS]. Згідно відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою. Конверти, в яких надсилались судові повістки на зазначену адресу, повертались на адресу суду з відміткою поштового відділення: «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до ч. 10 ст. 130 ЦПК України якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Згідно ч. 11 ст. 338 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Оголошення про виклик відповідача у справі на веб-сайті судової влади України було розміщено 26.03.2019 (https://pc.ki.court.gov.ua/sud2606/gromadyanam/675743/), тобто у строки передбачені ч. 11 ст. 338 ЦПК України. Відтак, відповідач був належним чином повідомлений про розгляду справи. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи в порядку заочного провадження відповідно до положень ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав. При цьому, позивач не заперечує щодо такого вирішення справи. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 22.08.2014 [PERSON] отримав кредит у розмірі 500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3., п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Копії Умов та Правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою додаються до позовної заяви. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua//terms/pages/70/, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.33.6 «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. ПАТ КБ "ПриватБанк" свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач не повертав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Згідно зі ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Оскільки, відповідачем було порушено порядок погашення боргу за договором, заборгованість відповідача перед позивачем станом на 22.08.2014 склала - 13 220 грн. 93 коп., з яких: 315 грн. 43 коп. - заборгованість за кредитом; 8 799 грн. 74 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3000 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 605 грн. 76 коп. штраф (процентна складова). Наявність вищевказаної заборгованості відповідача перед позивачем підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком, який перевірений судом на предмет його правильності та повноти. Оскільки, в ході розгляду справи знайшла своє підтвердження обставина, що відповідачем порушений передбачений договором порядок погашення заборгованості, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Разом з тим, суд не вбачає підстав для задоволення вимог в частині стягнення штрафу в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 605,76 грн. штрафу (процента складова) з огляду на таке. Як зазначалося положеннями «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено стягнення штрафу з позичальника при порушенні останнім строків платежів за будь-яким грошовим зобов'язанням, а також сплата пені у разі прострочення виконання зобов'язання (п.п. 1.1.5.20, 1.1.5.25) Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи викладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про не дотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відтак вимоги в цій частині не підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме на 12 115,17 грн., що становить 92,77%. (12 115,17/13 220,93*100%=91,63%) У зв'язку з цим, понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 458,56 грн. (91,16% від 1600,00 грн.) відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: partial