Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом до [PERSON] про виселення з будинку № 78 вул. Грушевського в м. Жидачів Львівської області, без надання іншого житла. У підтвердження заявлених вимог, посилається на те, що є власником 1/3 частки будинку за адресою м. Жидачів вул. Грушевського, 78 Львівської області. Окрім них в будинку проживають двоє дітей і мати. 15.01.2015 року сторони уклали шлюб. Сімейне життя між ними не склалось, відповідач почав зловживати алкогольними напоями, наносити побої, погрожує фізичною розправою, нищить майно. З приводу неправомірної поведінки неодноразово зверталися в поліцію. Відповідачу виносилися офіційні попередження, порушувалися кримінальні провадження, однак він належних висновків не робить. 13.04.2016 р. [PERSON] замкнувся у будинку з середини і не впускав нікого. Після виклику поліції відповідач утік через вікно. На даний час відповідач у вказаному будинку не проживає, місце його перебування не відоме. Оскільки відповідач систематично порушує правила співжиття, створює нестерпні умови і неможливість подальшого проживання в одному будинку, а заходи запобігання і впливу виявились безрезультатними, просить виселити його на підставі ч.1 ст. 116 ЖК України з належного їй житлового будинку без надання іншого житла. У судовому засіданні позивач, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, вимоги підтримала, просить виселити [PERSON] з будинку 78 по вул. Грушевського в м. Жидачеві без надання іншого житла. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, хоч про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення справи не заявив, що дає підстави, відповідно до ст. 169 ЦПК України справу розглядати за його відсутності на підставі наявних у ній доказів, постановивши відповідно до ст. 224 ЦПК України заочне рішення, проти чого позивач не заперечує. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав: Згідно свідоцтва про право власності на спадщину є власником 1/3 частки в будинку по вул.Грушевського, 78 в м .Жидачеві Львівської області. Сторони - подружжя, шлюб уклали 15.01.2015 року у Відділі РАЦС Жидачівського РУЮ у Львівській області, актовий запис № 2.. Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. В силу вимог ст. 157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно з вимогами ст.116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не запризначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. З аналізу вимог ст.116 ЖК України вбачається, що підставою для виселення може бути лише систематичне руйнування чи псування жилого приміщення, використання його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співвжиття, що робить неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] вселився в спірний будинок в 2015 році на правах члена сім"ї дружини [PERSON] зі згоди співвласника будинку. Сторони проживали однією сім"єю, вели спільне господарство, виховували двох дітей позивача від попередніх шлюбів. Поясненнями свідка [PERSON]- матері позивача встановлено, що вона є співласником спірного будинку, проживає із сім"єю доньки. Відповідач - чоловік доньки систематично вчиняє насильство в сім"ї, погрожує розправою, внаслідок чого робить неможливим для них проживання з ним в одному будинку. Як встановлено, що 27.02.2016 року відповідач розбив у будинку вікна, побив позивачку, незважаюче на те, що остання перебувала на 7 місяці вагітності. Позивачці довелось викликати поліцію, щоб вгамувати відповідача. По цьому факту було поршено кримінальне провадження. 01.04.2016 року Жидачівський районний суд Львівської області виніс ухвалу про закриття кримінального провадження у справі № 443/581/16-к про обвинувачення [PERSON] у вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 125 КК України у зв"язку з відмовою потерпілої від обвинувачення. 11.03.2016 року [PERSON] перебуваючи в спірному будинку, разом із друзями, порушували громадський порядок, відповідач погрожував позивачці та її матері насильством. В зв"язку з цим [PERSON] змушена була звернутись до поліції. 12.03.2016 р. [PERSON] Жидачівським ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області було винесено офіційне попередження. 11.04.2016 року [PERSON] побив позивачку вдруге, по цьому факту 13.04.2016 р. Жидачівським ВП розпочате досудове слідство. Наявні у справі докази підтверджують доводи позивача про неадекватну та конфліктну поведінку відповідача, агресію, нетерпиму обстановку у родині, загрозу для рідних та близьких. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] неодноразово погрожував позивачу та її матері, чинив фізичний та моральний тиск, завдавав матеральних збитків власникам будинку. Власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб (ч.1 ст. 383 ЦК України). В той же час систематичне порушення правил співжиття відповідачем в житловому будинку позивача істотно обмежує право позивача та право її рідних на належне володіння та використання помешкання для власного проживання, що підтверджується наведеним. Отже, відповідач систематично за місцем проживання сторін порушує правила співжиття, внаслідок чого унеможливлює для позивача та її рідних на проживання з ним в одному будинку, при цьому заходи запобігання у виді офіційних попереджень, порушених кримінальних проваджень, притягнення до кримінальної відповідповідальності виявились безрезультатними. Наведені обставини в силу ст.ст. 157, 116 ч.1 ЖК є підставою для виселення відповідача без надання іншого жилого приміщення, а відтак позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved