Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини в розмірі ? частини зі всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 6 травня 2014 року до повноліття дитини щомісячно, посилаючись на те, що вона з [PERSON] перебуває з 02 вересня 2010 року в зареєстрованому шлюбі. Під час спільного проживання [INFO] у них народилася донька [PERSON], яка проживає разом з нею та знаходиться повністю на її утриманні. Крім іхньої спільної дитини, інших дітей у [PERSON] немає. На даний час шлюб між ними не є розірваним, але вони вже більше чотирьох місяців проживають окремо. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, і тому вона вважає, що він повинен сплачувати аліменти на утримання дитини згідно закону. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явилася. Через канцелярію суду подала заяву в якій просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обюсзяі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутність не подав, хоча про час і місце судового розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, зокрема поштовими відправленнями, позовні вимоги не оспорив. Частиною 1 ст. 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про день, час і місце судового заідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що підстав для відкладення розгляду справи згідно ст. 169 ЦПК України не має, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд здійснює заочний розгляд справи з врахуванням вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України. Судом встановлено наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини. Між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] 02.09.2010 року зареєстровано шлюб (а.с.2). Відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], яка знаходиться на утриманні матері [PERSON], яка потребує матеріальної допомоги для її утримання. Ці обставини встановлені дослідженими в судовому засіданні доказами, які знаходяться в матеріалах справи, зокрема: свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с. 3), довідкою КП "Хмільницька житлово-експлуатаційна контора" за № 600 від 12 квітня 2014 року (а.с. 4). Також судом встановлено, що відповідач у справі [PERSON] є здоровою працездатною особою, не повідомив суд про наявність обставин, які перешкоджають йому нести зобов"язання по утриманню своєї малолітньої дитини відповідно до вимог закону, на його утриманні інших утриманців немає. Виходячи з цього, суд, визначаючи розмір аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON], вважає, що аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину, буде враховувати як інтереси відповідача у справі, так і розумні потреби малолітнньої дитини. Згідно з ст. ст. 180, 182 СК України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 181 СК України, мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки позивачем доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved