Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

позивач звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до ПрАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс», [PERSON] про стягнення з Страхової компанії страхового відшкодування в розмірі 49500 гривень, пені в сумі 2211,27 гривень, 3% річних в сумі 443,47 гривень, та стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди в сумі 8033,20 гривень та 3000 моральної шкоди, а також стягнення з відповідачів судових витрат у справі пропорційно до задоволених вимог. В ході розгляду справи представник позивача подала заяву про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якого просила стягнути з ПрАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс» страхове відшкодування в сумі 33318,03 гривні, пеню в сумі 8553,12 гривень, індекс інфляції в сумі 2278,54 гривень, 3% річних в сумі 1793,70 гривень, стягнути з [PERSON] моральну шкоду в сумі 3000 гривень, та стягнути з сторін судові витрати у справі пропорційно до задоволених вимог. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 02.04.2012 р. о 21 год. 10 хв. на бульв.І.Лепсе в м.Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Део Нексія» д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Мазда 3» д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Відповідно до постанови Солом»янського районного суду м.Києва від 13.04.2012 р. [PERSON] був визнаний винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс», яка на підставі ст.22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повинна відшкодувати шкоду в межах ліміту відповідальності Страховика, що відповідно до висновку експерта за результатами проведення авто товарознавчої експертизи від 10.03.2014 р. становить 33818,03 гривень. Однак, з врахуванням франшизи в сумі 500 гривень, страхова компанія повинна відшкодувати матеріальну шкоду в розмірі 33318,03 гривні. Позивач посилається на те, що він 03.04.2012 р. звернувся до Страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування та 27.04.2012 р. надав всі необхідні документи для здійснення страхової виплати, однак на момент звернення до суду будь-яких виплат не здійснено та не надіслано рішення Страховика про відмову у виплаті страхового відшкодування. В зв»язку з несвоєчасною виплатою страхового відшкодування на підставі Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач просить стягнути з Страхової компанії пеню в розмірі 8553,12 гривень за період з 27.07.2012 р. по 12.05.2014 р. Також на підставі ст.625 ЦК України позивач просить стягнути з Страхової компанії 3% річних від суми страхового відшкодування та інфляційні збитки в зв»язку з несвоєчасним виконанням грошового зобов»язання. Позивач зазначає, що крім матеріальної шкоди, йому була завдана моральна шкода, внаслідок пошкодження транспортного засобу в результаті дорожньо-транспортної пригоду, який він не міг тривалий час використовувати, змушений був нести незаплановані витрати по ремонту автомобіля, витрачати час для вирішення питання про відшкодування збитків. Моральну шкоду він оцінює в 3000 гривень і просить її стягнути з [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві. Представник відповідача - ПрАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс» в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду був повідомлений належним чином, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні просили відмовити у задоволені вимог позивача до [PERSON], оскільки вважали їх недоведеними, а також зазначили, що право позивача в частині відшкодування моральної шкоди не є порушеним на момент звернення до суду, оскільки [PERSON] не звертався до [PERSON] в досудовому порядку з вимогою про відшкодування моральної шкоди. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В ході розгляду справи було встановлено, що 02.04.2012 р. о 21 год. 10 хв. на бульв.І.Лепсе в м.Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Део Нексія» д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля «Мазда 3» д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Відповідно до постанови Солом»янського районного суду м.Києва від 13.04.2012 р. [PERSON] було визнано винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди. В силу ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, які встановлені судовим рішенням, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тобто, в даному випадку, наявність вини в діях [PERSON] не підлягає доказуванню. Власником транспортного засобу «Мазда 3» д.н. [NUMBER] є [PERSON] відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з роз»ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Як закріплено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов»язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. Згідно з ст.985 ЦК України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов»язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Део Нексія» д.н. [NUMBER] була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс» відповідно до Полісу № АА 5969008.. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи. Згідно з ст.12 зазначеного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. В ході судового розгляду з метою визначення вартості матеріального збитку, завданого позивачу, судом була призначена судова автотоварознавча експертизі, згідно з висновком якої за № 145 від 10.03.2014 р. вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Мазда» д.н. [NUMBER], становить 33818,03 гривні. Зазначена оцінка була проведена у відповідності до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України», Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів і розмір відшкодування становить розмір відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, що повністю відповідає положенням Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому може бути взята судом до уваги як доказ на підтвердження розміру матеріальної шкоди, завданої позивачу. Відповідно до Полісу обов»язкового страхування Полісу № АА 5969008 розмір франшизи за договором становить 500 гривень, які були добровільно відшкодовані [PERSON] Суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення розміру страхового відшкодування в розмірі 33318,03 гривень, які ґрунтуються на висновку експерта, є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що позивач звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс» 04.04.2012 р. за заявою про виплату страхового відшкодування. 27.04.2012 р. позивачем були надані до страхової компанії всі документи для здійснення страхової виплати. Відповідно до положень ст.36 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик за наявності документів, передбачених ст.35 зазначеного Закону, повинен прийняти рішення про виплату страхового відшкодування не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Як зазначалось вище, позивач надав до Страхової компанії всі необхідні документи 27.04.2012 р., тобто рішення про виплату страхового відшкодування повинно було бути прийнято до 27.07.2012 р. На момент звернення позивача до суду з позовом страхове відшкодування виплачено не було. Отже відповідач повинен сплатити позивачу пеню за прострочення виплати страхового відшкодування. Позивач просить стягнути пеню за період з 27.07.2012 р. по 12.05.2014 р. в сумі 8553,12 гривень. Розрахунок пені, наведений позивачем, відповідає вимогам Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ніким не оспорювався. Враховуючи викладене, вимоги позивача щодо стягнення з Страхової компанії пені підлягають задоволенню. Оскільки виплата страхового відшкодування є грошовим зобов»язанням, то відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене, вимоги позивача про стягнення з відповідача - ПрАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс» індексу інфляції в сумі 2278,54 та 3 % річних в сумі 1793,70 за період з 27.07.2012 р. по 12.05.2014 р. є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що у зв"язку з дорожньо-транспортною пригодою, пошкодженням автомобіля, позивач, як власник транспортного засобу «Мазда», зазнав моральних страждань, оскільки тривалий час не міг вирішити питання щодо проведення відновлювального ремонту, в зв»язку з чим змінився її нормальний спосіб життя, він переніс нервові потрясіння, не міг користуватись автомобілем, тривалий час вирішується питання щодо відшкодування матеріальної шкоди. Відповідно до роз"яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, згідно з ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я. При з»ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з»ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Вимоги позивача про відшкодування відповідачем [PERSON] моральної шкоди в розмірі 3000 гривень не є обгрунтованими в повному обсязі, як на стадії звернення до суду, так і в ході розгляду справи. Однак, суд вважає, що пошкодження автомобіля, який є власністю позивача, призводить до душевних страждань, зміну способу життя в зв»язку з тривалим вирішенням питання щодо проведення відновлювального ремонту автомобіля. Суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 1000 гривень. Моральна шкода на підставі ст.1167 ЦК України підлягає стягненню з відповідача [PERSON], оскільки саме внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху настала дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль «Мазда». Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково, а саме в розмірі 1000 гривень. З огляду на викладене, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Питання щодо відшкодування судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідачів судові витрати у справі на користь позивача пропорційно до задоволених вимог (93,9 % з ПрАТ «Страхова компанія «Інтер-Поліс» 6,1 % з [PERSON]).

Outcome: partial