Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, і просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з дня його звернення до суду і до закінчення навчання. Мотивуючи тим, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі з 04.11.1995 року. Під час шлюбу у них 06.10.1996 року народився син: [PERSON]. Вже тривалий час вона з відповідачем проживають окремо. На даний час [PERSON] є повнолітнім. Він продовжує навчання у Житомирському державному технологічному інституті. В зв"язку з тим, що він навчається на денній формі навчання, то не має можливості працювати, а тому потребує матеріальної допомоги. Вона працює офіційно, отримує мінімальну заробітну плату, інших джерел надходжень не має. А тому самостійно утримувати сина не має змоги. Відповідач працевлаштований офіційно. Отримує близько 4000 грн. заробітної плати на місяць, але самостійно не виявляє бажання надавати матеріальну допомогу у навчаннні та вихованні сина в достатньому розмірі. А тому вона хоче стягувати з нього кошти на навчання сина за рішенням суду. У відкритому судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позові. Відповідач у відкритому судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Згоден сплачувати кошти на навчання сина тільки особисто сину, а не за рішенням суду. Зясувавши обставини справи, на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Так, з матеріалів справи, вбачається: - [PERSON] народився 06.10.1996 року, і його батьками є: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження(а.с.3); - [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, який на даний час розірвано, що підтверджується копією рішення Бердичівського міськрайонного суду від 05.10.2016 року. - [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. Разом з ним за даною адресою також зареєстрованні сторони у справі, що підтверджується довідкою ПП " Житлоремекс 2"(а.с. 5). - [PERSON] є студентом 1 курсу, факультету інженерної механіки, Житомирського державного технологічного університету, деної форми навчання, бюджетної основи навчання, що підтверджується довідкою(а.с. 13). - [PERSON] проживає в гуртожитку ЖДТУ м. Житомир, що підверджується квитанцією № 83, і не оспорюється сторонами. За приписами ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов"язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на неповнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз"яснено, що обов"язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов"язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв"язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, [PERSON] має право на отримання аліментів у зв"язку з продовженням навчання і до досягнення ним 23 років, такий обов"язок поширюється на обох з батьків за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Разом з тим, судом звертається увага на те, що позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітнього сина посилаючись на те, що вона утримує сина, однак з матеріалів справи встановлено, що син проживає окремо, а саме в гуртожитку ЖДТУ м. Житомир. За приписами ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов"язки в суд (цивільна процесуальна дієздатність) мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи (ч. 1 ст. 29 ЦПК України). Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки з таким позовом за встановлених судом обставин має право звернутися лише сам [PERSON].

Outcome: dismissed