Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивачкою заявлено вимоги про стягнення на свою користь з відповідача 7 883,03грн. заборгованості по виплаті заробітної плати, 2 702 грн. польового забезпечення, а також 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. На обґрунтування позову вказується, що позивачка працювала на підприємстві відповідача з 05.04.1988р. на посаді техніка-геофізика, 01.11.2013р. звільнилася з підприємства у зв"язку із скороченням чисельності працівників, проте до сьогоднішнього дня їй не виплачена нарахована заробітна плата в сумі 7 883,03грн., а також 2 702грн. польового забезпечення, в зв"язку з чим заявлено вимоги про стягнення відповідних грошових коштів. Крім того, стверджується, що в зв"язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати позивачці спричинено моральних страждань, вона не могла вести повноцінне життя, сплачувати комунальні послуги, приймати процедури для підтримання стану здоров»я, були порушені її звичайний ритм життя та звички, в зв"язку з чим існують підстави для стягнення на її користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000грн. грн. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала повністю. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення відповідної судової кореспонденції, про причини неявки до суду не сповістив, заяви про розгляд справи без його присутності не надав. За таких обставин і відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим ухвалення заочного рішення по справі, враховуючи також, що позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивачки і вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. В судовому засіданні встановлено, що позивачка з 05.04.1988р. працювала на посаді техніка-геофізика на підприємстві відповідача, а 01.11.2013р. була звільнена з підприємства на підставі п.1 ст.40 КЗпП України у зв"язку із скороченням чисельності працівників. При цьому до сьогоднішнього дня позивачці не виплачено 7 883,03грн. нарахованої їй заробітної плати, а також 2 702 грн. польового забезпечення. Викладені обставини, крім пояснень позивачки, підтверджені її трудовою книжкою і довідками підприємства, в зв"язку з чим вважаються судом встановленими. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини суд відзначає, що відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Крім того, п.п. 1,2 постанови Кабінету Міністрів України "Про надбавки (польове забезпечення) до тарифних ставок і посадових окладів працівників, направлених на виконання монтажних, налагоджувальних ремонтних і будівельних робіт, та працівників, робота яких виконується вахтовим методом, постійно проводиться в дорозі або має роз"їзний (пересувний) характер" від 31 березня 1999 року № 490 визначено, що підприємства, установи організації самостійно встановлюють надбавки (польове забезпечення) до тарифних ставок і посадових окладів працівників, направлених на виконання монтажних, налагоджувальних, ремонтних і будівельних робіт, та працівників, робота яких виконується вахтовим методом, постійно проводиться в дорозі або має роз"їзний (пересувний) характер, у розмірах, передбачених колективними договорами або за погодженням із замовником. Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред"явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. З урахуванням викладеного, оскільки в судовому засіданні встановлено наявність заборгованості підприємства відповідача перед позивачкою по виплаті 7 883,03грн. заробітної плати, а також 2 702грн. польового забезпечення, вказані суми підлягають стягненню на користь позивачки. При вирішенні заявленої позовної вимоги про стягнення на користь позивачки відшкодування моральної шкоди, завданої несвоєчасною виплатою відповідачем заробітної плати, суд відзначає, що в судовому засіданні позивачкою не надано належних доказів спричинення їй саме несвоєчасною виплатою заробітної плати моральних страждань. Загальні посилання позивачки на наявність відповідних обставин не свідчать про наявність передбачених законом підстав для стягнення відшкодування моральної шкоди, в зв"язку з чим у задоволенні відповідної позовної вимоги необхідно відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягають 243,60 грн. судового збору. З урахуванням викладеного, на підставі ст.ст. 94, 116,117 КЗпП України, п.п. 1,2 постанови Кабінету Міністрів України "Про надбавки (польове забезпечення) до тарифних ставок і посадових окладів працівників, направлених на виконання монтажних, налагоджувальних ремонтних і будівельних робіт, та працівників, робота яких виконується вахтовим методом, постійно проводиться в дорозі або має роз"їзний (пересувний) характер" від 31 березня 1999 року № 490 і

Outcome: partial