Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Позивач звернувся з позовом, в якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме - квартиру №1, по вулиці Перемоги №19/2 в місті Житомирі, ? частина якої належить [PERSON], визначивши спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом надання Кредитній спілці «Істок» права продажу предмету іпотеки від свого імені будь-якій особі покупцю, встановивши початкову ціну предмета іпотеки для подальшої реалізації на підставі оцінки майна субєкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] від 15.03.2017 р. в сумі 251070,00 грн., але на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, з отриманням витягу/довідки з державного реєстру прав на нерухоме майно, а також наданням Кредитній спілці «Істок» всіх повноважень, необхідних для здійснення такої реалізації, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № КД-3467 від 18.08.2010 р. (а.с.141-144). В обґрунтування позовних вимог вказав, що 18.08.2010 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №КД-3467, відповідно до умов якого Кредитна спілка «Істок» надала [PERSON] кредит в розмірі 672550,00 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором [PERSON] та [PERSON] виступили майновими поручителями [PERSON] На підставі іпотечного договору від 31.08.2010 року передали в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру № 1, яка знаходиться в місті Житомирі по вул. Перемоги, 19/2. Проте умови кредитного договору [PERSON] не виконує, щомісячно кредит не погашає, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 01.04.2016 року становить 1 241 625,95 грн. 25.02.2016 р. позивач на підставі ст. 38 Закону України «Про іпотеку» в рахунок погашення заборгованості продав ? частину спірної квартири, яка належала [PERSON] Відповідач [PERSON] не надав згоду на продаж належної йому частини квартири в позасудовому порядку, а тому позивач звертається до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки з метою погашення заборгованості за кредитним договором. Представник позивача [PERSON] направив заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, наведених в позові (а.с.75). [PERSON] в судові засідання не зявлявся, направив заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував (а.с. 69). Крім того, відповідач 29.03.2017 року направив до суду звіт №8071 про оцінку нерухомого майна- квартири №1 по вулиці Перемоги №19/2 в місті Житомирі, проведеної ФОП [PERSON], зазначив, що погоджується з вартістю квартири, вказаною у даному висновку (а.с.78-128). [PERSON] в судові засідання також не зявлялась, направила заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечувала (а.с.72). Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в їх відсутності на підставі вимог ст.ст.158, 169 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 18.08.2010 р. між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір №КД-3467, відповідно до умов якого Кредитна спілка «Істок» надала [PERSON] кредит в розмірі 672550,00 грн. зі сплатою 18 % річних та строком дії договору до 20.08.2012 року (а.с.9). Згідно видаткового касового ордера від 18.08.2010 року [PERSON] отримала кредитні кошти в сумі 672550,00 грн. (а.с. 8). 31.08.2010 р. між Кредитною спілкою «Істок» та [PERSON], [PERSON], які виступили майновими поручителями [PERSON], було укладено іпотечний договір, відповідно до умов якого останні передали в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру № 1, яка знаходиться в місті Житомирі по вул. Перемоги, 19/2, з метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за умовами кредитного договору №КД-3467 від 18.08.2010 року (а.с.12-14). Квартира [ADDRESS] на праві приватної спільної часткової власності належала [PERSON] та [PERSON] по ? частині кожному на підставі договору купівлі - продажу від 02.07.2007 року (а.с.27,124). 20.08.2012 року між позивачем та [PERSON] укладено додатковий договір №1 до кредитного договору №КД-3467 від 18.08.2010 року, зі змісту якого вбачається, що строк дії договору продовжено до 01.09.2015 року (а.с.10-11). Умови кредитного договору [PERSON] не виконувала належним чином, внаслідок чого утворилась заборгованість. 25.02.2016 року позивач продав належну [PERSON] ? частину квартири [ADDRESS] на підставі ст. 38 Закону України «Про іпотеку» (а.с.15-16). Станом на 01.04.2016 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить 1241 625,95 грн., з яких 622732,54 грн. - заборгованість по тілу кредита, 618893,41 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами. Розмір заборгованості підтверджено змістом розрахунку, приєднаного до матеріалів справи (а.с. 17 на звороті). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору. В силу положень ст. ст. 546, 575 ЦК України іпотека є видом забезпечення виконання зобов'язань, порядок застосування якої врегульовано законом. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Статтею7 Закону України «Про іпотеку»\~ передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно зі\~ст. 33 Закону України «Про іпотеку»\~у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 Закону України «Про іпотеку», якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Частиною 1 ст. 38 Закону України "Про іпотеку" передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки за рішенням суду будь-якій особі-покупцеві. Суть іпотеки як засобу забезпечення виконання цивільно-правових зобов'язань полягає у тому, що кредитор (іпотекодержатель) набуває право в разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення своїх вимог з вартості іпотечного майна переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця. Це право відповідно до Закону України «Про іпотеку» підлягає підтвердженню з боку суду. З урахуванням того, що позичальник за кредитним договором [PERSON] допустила неналежне виконання умов договору, Кредитна спілка "Істок", яка в одній особі виступає позичальником та іпотекодержателем, має право на задоволення своїх вимог з вартості іпотечного майна, яким є 1/2 частина квартири [ADDRESS], яка на праві власності належить майновому поручителю - [PERSON], а відтак позов в частині надання дозволу позивачу на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу будь-якій особі-покупцеві підлягає задоволенню. Що стосується позовних вимог в частині визначення початкової ціни продажу та складових заборгованості, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України "Про іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Згідно з положеннями частини першої статті 39 цього Закону в разі звернення стягнення на предмет іпотеки початкова ціна іпотечного майна, з якої починаються торги, встановлюється рішенням суду. Оскільки рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки дає право на примусовий продаж іпотечного майна, то, викладаючи резолютивну частину рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд повинен обов'язково врахувати вимоги зазначеної норми, тобто встановити у грошовому вираженні початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначену за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 Закону України «Про іпотеку». Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 року (справа № 490/61/15-ц). Виходячи зі змісту поняття ціни як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку», Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України дійшла правового висновку, що в розумінні норми статті 39 цього Закону зазначення в рішенні суду початкової ціни предмета іпотеки, визначеної за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону, означає встановлення її в грошовому вираженні. В матеріалах справи міститься звіт №8071 про оцінку майна, проведеної ФОП [PERSON], з яким погоджується відповідач, з якого вбачається, що ринкова вартість квартири [ADDRESS] станом на 15.03.2017 р. становить 502140,00 грн. (а.с.78-128). Таким чином, суд встановлює початкову ціну предмета іпотеки - 1/2 частини квартири [ADDRESS] в розмірі 251070,00 грн. Вимога позивача про визначення початкової ціни продажу, окрім зазначення вартості в грошовому виразі також на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, задоволенню не підлягає. Зі змісту п. 2 Іпотечного договору від 31.08.2010 року вбачається, що за цим договором іпотекою забезпечується виконання зобов'язань Боржника - [PERSON] за Кредитним договором № КД-3467 від 18.08.2010 року щодо: вчасного та у повному обсязі повернення кредиту у сумі 672550,00 гривень; сплати відсотків за користування кредитом; сплати пені та штрафів; відшкодування збитків, іншої заборгованості за Кредитним договором. До матеріалів справи позивач долучив розрахунок заборгованості, зі змісту якого вбачається, що станом на 01.04.2016 року заборгованість [PERSON] за невиконання умов даного кредитного договору становить 1 241 625,95 грн., з яких 622732,54 грн. - заборгованість по тілу кредита, 618893,41 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами, в рахунок погашення якої позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки згідно позовної заяви, поданої 29.09.2016 року (а.с. 1-6, 17 на звороті).

Outcome: approved