Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до суду із вказаним вище позовом. Просить суд стягнути з відповідачки [PERSON] заборгованість в розмірі 49355,87 грн., у тому числі пеня в сумі 39618,00 грн., 4000,93 грн. інфляційних втрат, три проценти річних в сумі 736,94 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що 31.07.2013 року вона уклала з відповідачкою [PERSON] договір купівлі-продажу квартири, що був посвідчений приватним нотаріусом Буського районного нотаріального округу [PERSON] за № 971. За вказаним договором вона продала відповідачці квартиру по [ADDRESS], загальною площею 31,7 кв.м. за продажною ціною у розмірі 142000,00 грн., з яких 8000,00 грн. відповідачка передає під час укладення цього договору, а решту цієї суми відповідачка зобов'язалась сплатити в наступному порядку: 40000,00 грн. в строк до 31.12.2013 року; 46000,00 грн. - до 31.05.2014 року; 48000,00 грн. - до 30.09.2014 року. Проте, відповідачка своїх обов'язків за вказаним договором у повному обсязі не виконала, зокрема, до 31.12.2013 року нею було сплачено лише 30000,00 грн. замість передбачених договором 40000,00 грн., а остаточний розрахунок був проведений відповідачкою з істотним порушенням графіку оплати, зокрема, платежі в передбачені договором строки до 31.05.2014 року та до 30.09.2014 року, відповідачка здійснила лише 06.10.2014 року одним платежем в сумі 104000,00 грн. Натомість, за вказаний період істотно знецінилась гривня, а тому позивачка нарахувала відповідачці встановлені договором та законодавством штрафні санкції, а саме пеню в сумі 39618,00 грн., 4000,93 грн. інфляційних втрат, а також три проценти річних в сумі 736,94 грн. Крім того, позивачка вважає, що внаслідок неналежного виконання відповідачкою умов укладеного договору купівлі продажу квартири, вона зазнала душевних страждань, які оцінює в розмірі 5000,00 грн. завданої моральної шкоди. Оскільки, відповідачка добровільно відмовляється сплатити штрафні санкції за порушення договору, а тому позивачка просить стягнути вищевказані грошові кошти в судовому порядку. Відповідачка [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Зокрема, просить стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 28549,02 грн. та 5000,00 грн. моральної шкоди. Також, просить суд зобов'язати [PERSON] передати ключі від квартири та оформити заяву, передбачену п. 4.3 Договору. В обгрунтування позовних вимог відповідачка покликається на те, що 31.07.2013 року вона купила у позивачки [PERSON] квартиру [ADDRESS], відповідно до договору купівлі-продажу квартири, що був посвідчений приватним нотаріусом Буського районного нотаріального округу [PERSON] за № 971. За вказаним договором [PERSON] зобов'язалась передати [PERSON] ключі від квартири та технічний паспорт на неї, однак свої обов'язки виконала частково, передавши відповідачці під час підписання цього договору лише технічний паспорт на квартиру, а ключі утримує в себе до цього часу, оскільки в спірній квартирі тривалий час проживають наймачі. Відтак, відповідачка просить на підставі п. 4.6 вищевказаного договору стягнути з позивачки штраф у розмірі 1% від продажної ціни, що становить 1420,00 грн. Крім цього, відповідачка вважає, що через порушення позивачкою своїх обов'язків за договором їй були заподіяні збитки, які полягають у непередачі позивачкою квартири та ключів від неї, що призвело до здорожчення будівельних матеріалів та вартості ремонту спірної квартири за період із серпня 2013 року по листопад 2014 року у розмірі 36949,00 грн. Враховуючи свої обов'язки перед позивачкою, що відповідно до складеного ПП "Аудит плюс" розрахунку, становлять суму в розмірі 9819,98 грн., просить стягнути з [PERSON] збитки в розмірі 28549,02 грн., а також 5000,00 грн. моральної шкоди, що полягає в душевних стражданнях відповідачки через відмову позивачки передати їй ключі від придбаної квартири. Крім того, просить зобов'язати позивачку передати ключі від квартири та оформити заяву про повний розрахунок, передбачену п. 4.3 Договору. Ухвалою Буського районного суду Львівської області від 05.03.2015 року вказані позови об'єднані в одне провадження. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала повністю з наведених вище підстав, а зустрічний позов [PERSON] заперечила, вважаючи його безпідставним. При цьому, додала, що при укладенні з відповідачкою договору купівлі-продажу квартири від 31.07.2013 року, сторони усно домовились, що ключі буде передано відповідачці після повної оплати нею вартості квартири. Оскільки, відповідачка сплатила вартість квартири з порушенням строків, а тому позивачка затримала в себе ключі. Що стосується вимог відповідачки про відшкодування збитків по ремонту квартири, то вважає такі вимоги безпідставними, оскільки відповідачка згідно укладеного договору вправі була робити ремонт лише після повного розрахунку за квартиру. Крім того, через затримку в оплаті квартири позивачка значно втратила, оскільки в момент підписання договору вартість продажу квартири становила понад 17000 доларів США. Просить суд первісний позов задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову відмовити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання з'явилася, первісний позов заперечила, а заявлений нею зустрічний позов підтримала повністю з наведених у ньому мотивів. При цьому, відповідачка суду додала, що в липні 2013 року вона з позивачкою пішли до приватного нотаріуса Буського районного нотаріального округу [PERSON], де уклали та нотаріально посвідчили договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Цього ж дня вона передала відповідачці 8000,00 грн. в якості першого платежу за квартиру. Решту суми відповідачка затримала у зв'язку із тим, що позивачка не передала їй ключів від квартири, яку вона дотепер здає в найм квартирантам. Просить суд зустрічний позов задовольнити, а у задоволенні первісного позову відмовити. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали та всебічно з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що первісні та зустрічні позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з таких підстав. Нормами статей 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях в силу вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України. За статтею 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 цього Кодексу). Договір є обов'язковим для виконання сторонами, що передбачено ст. 629 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст. 655 ЦК України). В силу вимог ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Згідно ст. 525, ст. 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У судовому засіданні встановлено, що 31 липня 2013 року між сторонами по цій справі було укладено договір купівлі-продажу квартири, що був посвідчений приватним нотаріусом Буського районного нотаріального округу Львівської області [PERSON] за реєстровим № 971. За вказаним договором позивачка передає у власність відповідачки квартиру по [ADDRESS], загальною площею 31,7 кв.м. за продажною ціною у розмірі 142000,00 грн., з яких 8000,00 грн. відповідачка сплачує під час укладення цього договору, а решту цієї суми в розмірі 134000,00 грн. відповідачка зобов'язалась сплатити за таким графіком погашення: 40000,00 грн. в строк до 31.12.2013 року; 46000,00 грн. - до 31.05.2014 року; 48000,00 грн. - до 30.09.2014 року. Зазначена ціна та порядок розрахунків відповідає волевиявленню сторін, є остаточними і змінам не підлягають (п.п. 1.1, 1.3, 2.1 Договору купівлі-продажу квартири). 31 травня 2014 року позивачка [PERSON] отримала від [PERSON] оплату згідно договору купівлі-продажу квартири від 31.07.2013 року в розмірі 30000,00 грн., про що вбачається із письмової розписки [PERSON] від 31.05.2014 року (а.с. 19). 06 жовтня 2014 року [PERSON] отримала від [PERSON] платіж за квартиру в розмірі 104000,00 грн., що не являє собою остаточної ціни. Відповідачка зобов'язується повернути позивачці, згідно укладеного між ними договору купівлі-продажу квартири, відсоткові платежі, інфляційні та три відсотки річних за прострочку платежу. Наведені обставини вбачаються із письмової розписки [PERSON] від 06.10.2014 року, копія якої наявна в матеріалах справи (а.с. 20). Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду повідомив, що він перебуває в цивільному шлюбі з відповідачкою [PERSON], з якою проживають в квартирі [ADDRESS] на першому поверсі будинку, а придбана ними у позивачки квартира № 2 по цій же адресі знаходиться на другому поверсі згаданого будинку. При підписанні договору купівлі-продажу квартири, позивачка [PERSON] попросила відповідачку, що деякий час в квартирі будуть проживати квартиранти. На їх прохання передати відповідачці ключі від квартири, позивачка їм відмовила. Згодом в квартиру заселились нові квартиранти, які до цього часу там проживають, а ключі від квартири знаходяться в позивачки, яка відмовляється їх передавати. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлено строк виконання то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до положень ст. 549, ст. 610, ст. 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Положеннями статей 627 і 628 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін, погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 3 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. В силу вимог п. 4.4 Договору у випадку прострочення покупцем сплати продажної ціни, останній сплачує продавцю пеню у розмірі 0,1% річних від продажної ціни за кожен день прострочення сплати. При цьому, погоджена сторонами в договорі продажна ціна становить 142000,00 грн. (п. 2.1 Договору). Вказані положення Договору беззастережно погоджені сторонами та не оспорюються відповідачкою. Оскільки, відповідачкою було порушено умови укладеного договору щодо строків сплати продажної ціни за період з 01.01.2014р. по 05.10.2014р. включно. Відтак враховуючи наведене, з відповідачки на користь позивачки слід стягнути пеню в розмірі 39476,00 грн. (142000х0,1%х278). Разом із тим, суд не приймає до уваги покликання відповідачки за первісним позовом на Розрахунок штрафних санкцій по договору купівлі-продажу від 31.07.2007 року, складений директором ПП "Аудит Плюс" [PERSON], за яким нарахований розмір пені становить 5227,20 грн., а загальний розмір штрафних санкцій по вказаному договору склав 9819,98 грн. (а.с. 41-43), виходячи з наступного. Зокрема, як вбачається зі змісту цього Розрахунку, розмір пені нарахований, виходячи із подвійної облікової ставки НБУ, всупереч положенню п. 4.4 Договору, в силу якого сторони беззастережно погодили розмір пені в сумі 0,1% річних від продажної ціни, що не оспорюється відповідачкою. Більше того, представлений відповідачкою Розрахунок ґрунтується на положеннях Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань", який не поширюється на спірні правовідносини, оскільки суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, однак в даному випадку мають місце договірні цивільні правовідносини між фізичними особами. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається із Розрахунку суми боргу від 12.11.2014 року (а.с. 3), позивачкою проведено нарахування індексу інфляції та трьох відсотків річних до заборгованості з помилковим включенням в час прострочення ще й дня виконання відповідачкою зобов'язання, зокрема, 31.12.2013 року та 06.10.2014 року, а відтак суд не бере до уваги зазначеного Розрахунку, оскільки день фактичної сплати суми заборгованості не включається в період часу, за який здійснюється стягнення штрафних санкцій та пені. Натомість, три відсотки річних по недоплаті 10000,00 грн. боргу за період прострочки з 01.01.2014р. по 05.10.2014р. складатиме суму в розмірі 228,49 грн. (10000х3%х278/365). Щодо боргу в сумі 46000,00 грн. за період прострочки з 01.06.2014р. по 05.10.2014р., розмір трьох відсотків річних становитиме 480,16 грн. (46000х3%х127/365). Три відсотки річних по недоплаті 48000,00 грн. боргу за період прострочки з 01.10.2014р. по 05.10.2014р. складатиме суму в розмірі 19,73 грн. (48000х3%х5/365). Відтак, суд вважає, що обґрунтований розмір трьох процентів річних від прострочених сум, який підлягає до стягнення з відповідачки на користь позивачки становить сума 728,38 грн. (228,49+480,16+19,73). Разом із тим суд вважає, що з відповідачки слід стягнути на користь позивачки суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, що складає суму в розмірі 3946,74 грн. (1046,23+2900,51). Так, розрахунок індексу інфляції на суму боргу в розмірі 10000,00 грн. за період прострочки з 01.01.2014р. по 31.05.2014р. є наступним (10000х(1,002х1,006х1,022х1,033х1,038)-10000), що складає 1046,23 грн. Натомість, розрахунок індексу інфляції на суму боргу в розмірі 56000,00 грн. (10000+46000) за період прострочки з 01.06.2014р. по 30.09.2014р. є наступним (56000х(1,010х1,004х1,008х1,029)-56000), що складає 2900,51 грн. Таким чином, враховуючи усі наведені вище обставини, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом [PERSON] підлягають до часткового задоволення. З відповідачки [PERSON] слід стягнути на користь позивачки за договором купівлі-продажу квартири від 31.07.2013 року суму заборгованості в розмірі 44 151,12 грн., у тому числі 39476,00 грн. пені, три відсотки річних в сумі 728,38 грн., а також інфляційні втрати в розмірі 3946,74 грн. Що стосується зустрічного позову [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, то суд приходить до висновку, що він підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, показаннями свідка [PERSON], що не оспорюється сторонами, під час підписання договору купівлі-продажу квартири [PERSON] передала [PERSON] лише технічний паспорт на спірну квартиру без передачі ключів від неї, чим порушила вимоги ст. 662 ЦК України та п. 7.2 Договору купівлі-продажу квартири щодо обов'язку передати відповідачці ключі в момент підписання цього договору. В силу п. 4.6 Договору у разі невиконання чи неналежного виконання продавцем зобов'язань за цим договором, останній зобов'язаний сплатити покупцю штраф в розмірі 1% від продажної вартості квартири, що згідно п. 2.1 цього Договору становить 142000,00 грн., а відтак, суд вважає підставною вимогу відповідачки про стягнення з позивачки штрафу в розмірі 1420,00 грн. На підставі вищевикладеного, вимога про зобов'язання позивачки передати відповідачці ключі від квартири по [ADDRESS] також є підставною і підлягає до задоволення. Натомість, вимога відповідачки щодо зобов'язання [PERSON] оформити заяву, передбачену п. 4.3 Договору, на думку суду, є передчасною та необґрунтованою. Так, п. 4.3 Договору серед іншого передбачено обов'язок продавця видати письмову нотаріально засвідчену заяву про факт повного розрахунку покупця за цим договором у разі належного виконання покупцем свого зобов'язання за цим договором. Оскільки, як безспірно встановлено в судовому засіданні, відповідачкою на даний час неналежно та не в повному обсязі виконані договірні зобов'язання, що не оспорюється самою ж відповідачкою, а тому в задоволенні даної позовної вимоги слід відмовити за безпідставністю. Разом із тим, суд вважає безпідставною вимогу [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди у вигляді збитків сумі 28549,02 грн., виходячи із наступного. Зокрема, відповідачка вважає, що через порушення позивачкою своїх обов'язків за договором їй були заподіяні збитки, які полягають у непередачі позивачкою квартири та ключів від неї, що призвело до здорожчення будівельних матеріалів та вартості ремонту спірної квартири за період із серпня 2013 року по листопад 2014 року у розмірі 36949,00 грн. При цьому, відповідачка покликається на складений нею в довільній формі Кошторис вартості ремонту квартири станом на серпень 2013 року та перерахунок станом на листопад 2014 року (а.с. 38-40). Однак, поданий відповідачкою Кошторис не може слугувати доказом в розумінні ст. 59 і ст. 64 ЦПК України, оскільки не є таким і не підтверджується жодними іншими доказами. Крім цього, заявлена позовна вимога є безпідставною також виходячи із того, що в силу п. 4.5 Договору покупець зобов'язаний до моменту повного розрахунку з продавцем не проводити в квартирі перепланування та переобладнання. Відтак, враховуючи те, що відповідачка не здійснила з позивачкою за первісним позовом повного розрахунку до цього часу, у зв'язку із чим зокрема і виник даний судовий спір, а тому покликання відповідачки на те, що вона могла би станом на серпень 2013 року проводити ремонт в спірній квартирі та придбавати за дешевшими цінами будівельні матеріали є безпідставними і такими, що ґрунтуються на припущеннях, котрі в силу ч. 4 ст. 60 ЦПК України не є доказом. Крім того, суд приходить до висновку, що у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди за первісним та зустрічним позовами у розмірі 5000,00 грн. слід відмовити, оскільки такі вимоги, на думку суду є недоведеними належними та допустимими доказами, а також те, що між сторонами склались виключно договірні правовідносини з приводу виконання ними умов укладеного між ними договору купівлі-продажу квартири від 31.07.2013 року, за порушення положень якого передбачена цивільно-правова відповідальність у вигляді неустойки. При цьому, обидві сторони при заявленні ними вимоги про відшкодування моральної шкоди, яку оцінюють в однаковому розмірі, що становить 5000 грн., обґрунтовують її саме невиконанням іншим контрагентом обов'язків за вказаним договором. Ураховуючи викладене, та

Outcome: partial