Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Позивач в обґрунтування позовних вимог вказує, що [INFO] року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, що складається із 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS], яку він як спадкоємець першої черги за законом прийняв, так як постійно проживав із спадкодавцем на час його смерті та відкриття спадщини. [PERSON] покликається на те, що має намір оформити право власності на спадкове майно, проте постановою державного нотаріуса від 06.12.2013 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючих документів на частину будинковолодіння на ім"я спадкодавця, який за життя не зареєстрував право власності на 1/2 частину спірного будинку, хоча рішенням Сарненського районного суду від 25.11.1983 року даний будинок був розділений між його батьками, і [PERSON] на праві особистої власності виділена 1/2 частина житлового будинку по [ADDRESS], в зв"язку з чим останній мав право володіння, користування та розпорядження даним майном, тобто в позасудовому порядку він, позивач, не має змоги визнати право власності на спірне нерухоме майно; в зв"язку з чим просить визнати за ним право власності на 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] року. Позивач [PERSON] підтримав позов у повному обсязі та дав пояснення згідно заяви. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала та не заперечує щодо визнання права власності за позивачем на 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS]. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення зі слідуючих підстав. [PERSON] помер [INFO] року (актовий запис № 76) згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданого 26.12.2001 року. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] року, його батьками є [PERSON] та [PERSON] Із довідки Клесівської селищної ради №7455 від 03.12.2013 року вбачається, що [PERSON] був зареєстрований і проживав з батьком [PERSON] до дня його смерті в [ADDRESS] Таким чином, судом достовірно встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом спадкодавця [PERSON], після смерті якого прийняв спадщину відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.549 ЦК України в редакції 1963 року, оскільки фактично вступив в управління спадковим майном, після чого в 2013 року звернувся до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Постановою нотаріуса Сарненської районної державної нотаріальної контори від 06.12.2013 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв"язку з відсутністю у спадкодавця [PERSON] правовстановлюючого документу на нерухоме спірне майно. Судом з"ясовано, що рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 25.11.1983 року, яке набрало законної сили, [PERSON] виділено на праві особистої власності 1/2 частина будинковолодіння, яка складається з 2/3 сіней-І, коридора І-І, жилої кімнати І-4, жилої кімнати І-5, 1/2 частини сарая, уборної-6, 1/2 забора, що знаходиться в [ADDRESS], друга половина спірного будинковолодіння на праві власності виділена дружині [PERSON], шлюб між якими розірваний, і відповідно до оглянутого технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок виготовленого РОБТІ 10.10.2013 року спірне будинковолодіння, 1982 року забудови, зареєстроване за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині за кожним. Відповідно до ч.1 ст.28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Отже, [PERSON] з 1983 року мав на праві власності 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS], яка була виділена йому із майна, яке було спільною сумісною власністю подружжя, на підставі рішення суду. Згідно роз"яснень п.3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" - відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Таким чином, судом достовірно встановлено, що спадкодавець [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS], і дане майно входить до складу спадщини, яку прийняв позивач після смерті батька, так як вступив в управління даним спадковим майном та подав до державного нотаріуса зяаву про видачу свідоцтва про право на спадщину, а тому позовні вимоги, які є законними та обґрунтованими, підлягають до задоволення.

Outcome: approved