Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

В квітні 2013 р. позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та просила суд постановити рішення яким, визнати за нею право власності в порядку спадкування на 1\\2 частину квартири [ADDRESS] і стягнути з [PERSON] та [PERSON] на її користь грошову компенсацію вартості даної частини в розмірі 940000 грн., визнати за нею - позивачкою право власності на 1\\2 частину автомобіля "HYUNDAI COUPE", № кузова [NUMBER], державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] вартістю 58000 грн., на майно яке є в квартирі [ADDRESS], а саме: шафу-купе вартістю 5000 грн., холодильник вартістю 5000 грн., СВЧ піч Panasonic-k57, - 1240 грн., плазмовий телевізор "PHILIPS" 42, вартістю 12770 грн., ДВД програвач - 1000 грн., комп"ютер, принтер, монітор вартістю 5000 грн., пральну машину вартістю 4000 грн., м"який куточок зі шкіри вартістю 30000 грн., всього на суму 64040 грн., та стягнути з [PERSON] на її - позивачки користь їх грошову компенсацію в розмірі 122040 грн., та 73130 грн. 1\\2 частину від грошового внеску. В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що [INFO] помер її - позивачки син [PERSON], єдиним спадкоємцем якого відповідно до заповіту від 18.02.2008 р. вона є, оскільки відповідно до ст.1269 ЦК України вчасно подала заяву про прийняття спадщини і вступила в права спадкоємця. Зазначала, щодо складу спадщини входять всі права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті вона-як спадкоємець має право на майно, що належало спадкодавцеві. Вказувала, що з 19.10.2001 р. її син - [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з [PERSON],що 24.02.2009 р. шлюб між ними було розрізано, дітей від шлюбу не було. За час перебування в шлюбі з [PERSON] та [PERSON] ними було придбано трикімнатну квартиру [ADDRESS], будинок [ADDRESS], в подальшому дане майно було реалізоване, з виручених від реалізації коштів було погашено кредит в ЗАТ "Альфа-Банк" та в травні 2007 р. придбано автомобіль "HYUNDAI COUPE", державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], а після реалізації будинку погашено кредит в ПАТ "Укргазбанк". На ім"я [PERSON], в період перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], відкрито індивідуальний сейф в ПАТ «ПромінвестБанк» куди було покладено залишок коштів від продажу для подальшого їх використання на придбання квартири для проживання родини сина, це було оговорено, де син приймав участь у оглядах варіантів квартир, наймав брокера який підшукував варіанти. Як вказує позивачка, на час укладання даних угод її син [PERSON] дуже хворів і не міг самостійно приймати участь у укладанні даних угод, а крім того безмірно довіряв дружині - [PERSON], яка скориставшись його довірою та хворобою, оформила попередній договір купівлі квартири від свого імені та імені своєї матері [PERSON], а в подальшому 12.07.2007 р. і придбання квартири [ADDRESS] на ім"я своєї матері, витративши на придбання квартири їх з [PERSON] спільні кошти. Крім того, після придбання квартири [PERSON] за спільні з [PERSON] кошти придбала шафу-купе вартістю - 5000,00 грн., СВЧ піч Panasonic NN-R57- 1240 грн., плазмовий телевізор PHILIPS 42 -12770 грн., DVD-програвач - 1000 грн., комп'ютер, принтер, монітор вартістю - 5000 грн., пральну машину вартістю 4000 грн., м'який куточок зі шкіри - 30000 грн., холодильник - 5000 грн., посудомийну машину 3000 грн., електричну плиту та духову шафу - 5000 грн., вбудовані кухонні меблі - 20000 грн., меблеву стінку - 10000 грн., кондиціонер 1900 грн., пилосос, праску, фен, музичний центр, ДВД програвач - 5000 грн., вбудована шафа купе - 15000 грн., спальний гарнітур 30000 грн., м"який куточок вартістю 20000 грн., пральну машину вартістю 4000 грн., ванна-джакузі вартість 5000 грн., м"який куточок для відпочинку на балконі вартістю 2000 грн. Крім того 18.10.2007 р. [PERSON] внесла на депозитний рахунок відкритий на своє ім."я в ПАТ "Промінвестбанк" кошти в розмірі 141260 грн., які самостійно 19.01.2008 р. зняла з рахунку та розпорядилась ними на власний розсуд. Враховуючи наведене, посилаючись на п.24 постанови №11 від 21.12.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", ст..ст. 60, 69-71 СК України, ст..ст. 15, 16, 1216, 1218, 1223, 1268, 1269 ЦК України просила заявлені позовні вимоги задовольнити. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник підтримали вимоги позовної заяви та просили їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві. Особисто [PERSON] зазначала, що в вересня 2008 року її син [PERSON] звернувся із позовом до Святошинськго районного суду м. Києва про поділ майна подружжя, де вказував,що перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON], з 19.10.2001 року і до 01.07.2007 року проживав з нею однією сім»єю. Зазначав, що на початку серпня 2007 року він важко захворів та втратив роботу та фактично став інвалідом. Зазначав, що за час перебування у шлюбі з [PERSON], яку він дуже кохав та безмежно довіряв, було придбано багато майна, але останнім надбанням були: двоповерховий будинок [ADDRESS] разом із земельною ділянкою. Повне умеблювання вказаного будинку, який був у подальшому проданий за 450000 доларів США та трикімнатну квартиру [ADDRESS], яка у подальшому була продана за 180000 доларів США. Зазначав, що після втрати ним працездатності він збирався із дружною придбати одну велику квартиру для спільного проживання та така квартира була знайдена, а саме спірна квартира. Зазначав, що його дружина зрозуміла, що після його хвороби та фактичної інвалідності він більше не зможе заробляти стільки ж грошей та утримувати її у такому ж об»ємі. Зазначав, що на початку 2008 року його дружина [PERSON] взагалі перестала його відвідувати в лікарні, у зв»язку із чим після виходу із лікарні він був змушений проживати у своєї матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS], оскільки інше їх спільне з дружиною житло було вже продано. Зазначав, що в травні 2008 року він дізнався, що його дружина, за гроші від проданої нерухомості та іншого майна купила собі квартиру за адресою [ADDRESS] вартістю 235 000 доларів США, але з метою уникнення поділу майна з ним оформила вказану квартиру на свою матір [PERSON] Зазначав, що його дружина [PERSON] також придбала за спільні гроші їх сім»ї, від продажу нерухомості автомобіль Хюндай Купе д.н.з. [NUMBER] вартістю 240000 доларів США, а також побутову техніку. Позивач за вказаним позовом повідомила суду, що під час розгляду справи у суді, позивач [PERSON] помер, у зв»язку із чим вона у зв»язку із зміною обставин справи просила залишити позов її сина, де вона виступала його правонаступником без розгляду. В судовому засіданні позивач та представник позивача також зазначали, що перебуваючи у зареєстрованому шлюбі [PERSON] із відповідачкою [PERSON], [PERSON] за життя заробляв значні кошти, був учасником ТОВ "Будівельно-транспортне підприємство "Конкорд" та директором ТзОВ "Київський бетонний завод "Моноліт", мав значний дохід, який витрачався на купівлю об'єктів нерухомого та рухомого майна, в подальшому дані об"єкти було реалізовано. Позивач зазначала, що кошти від реалізації двоповерхового будинку [ADDRESS] разом із земельною були покладені [PERSON] 21.06.2007 року до індивідуального сейфу ПАТ "ПромінвестБанк", що підтверджено довідкою від 19.10.2012 року та зняті [PERSON] 12.07.2007 року , що також підтверджено вказаною довідкою та саме ці кошти використані в майбутньому для купівлі [PERSON] квартири по [ADDRESS]. Позивач стверджувала, що спірну квартиру було придбано за спільні кошти відповідачки [PERSON] та [PERSON], під час перебування у зареєстрованому шлюбі. Також зазначала, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], за відсутності будь-яких усних та письмових домовленостей між подружжям, які не спростовані відповідачами належними та допустимими доказами, 18.10.2007 р. [PERSON] внесла на депозитний рахунок відкритий на своє ім"я в ПАТ "ПромінвестБанк" кошти в розмірі 141260 грн., які самостійно 19.01.2008 р. зняла з рахунку та розпорядилась ними на власний розсуд. Вказану обставину у судовому засіданні визнала відповідач у справі [PERSON], та яку не спростувала представник відповідача [PERSON], та повідомила, що дійсно так вчинила її дочка, оскільки між померлим та нею існувала якась домовленність про поділ грошових коштів, та її донька вважала ці кошти у розмірі 142260,00 грн.,своїми, розпорядилась ними особисто на власний розсуд, не в інтересах сім»ї, оскільки [PERSON] завдав її доньці [PERSON] багато моральних страждань. Позивач також зазначала, що докази на які посилається відповідач [PERSON] та представник відповідача [PERSON] не заслуговують на увагу, оскільки не містять інформації щодо предмету доказування, оскільки, як стверджує відповідач [PERSON] джерелом походження коштів на придбання спірної квартири [ADDRESS] були власні заощадження сім»ї [PERSON] та [PERSON], які складаються із зароблених грошових коштів за період їх роботи за кордоном у 1976-1991рр, та відсутності при цьому доказів про розмір доходів; подарованих коштів, від продажу квартири їх тіткою, яка проживала у м. Москва за 30000 доларів США, де Договір дарування грошових коштів не складався, або будь-який письмовий належний доказ суду надано не було; та на підставі боргової розписки від 01.06.2007 року, що встановлено рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29.11.2010 року про запозичення коштів у гр. [PERSON] у розмірі 80000 доларів США, де рішення суду першої інстанції не було оскаржено в апеляційному порядку, грошові кошти зі слів [PERSON] ще не повернуті, виконавчий лист до виконання не пред»являвся, та закінчився строк пред»явлення його до виконання. А тому позивач також вважає, що такий доказ, як боргова розписка від 01.06.2007 року, що встановлено рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 29.11.2010 року про запозичення коштів у гр.[PERSON] у розмірі 80000 доларів США, з»явилася у матеріалах справи в 2009 році, на початку розгляду справи такого доказу не було, та вважає, що він створений умисно з метою доведення походження особистих коштів у [PERSON], яка без будь-якої розписки, чи договору дарування, віддала вказані запозичені грошові кошти, та з невідомих причин не зберігала їх вдома, а віддала без будь-яких розписок, чи договорів своїй доньці [PERSON] для покладення їх до індивідуального сейфу ПАТ "ПромінвестБанк", також саме в день продажу двоповерховго будинку [ADDRESS] разом із земельною ділянкою- 12.07.2007 року, що підтверджено довідкою від 19.10.2012 року та зняті [PERSON] саме 12.07.2007 року , що також підтверджено вказаною довідкою та такі, що використані в майбутньому для купівлі [PERSON] квартири по [ADDRESS]. Позивач вважаючи спірну квартиру придбаною за кошти подружжя [PERSON] та [PERSON], вважає, що як спадкоємець [PERSON] має право на 1\\2 частину даної квартири, а саме на компенсацію даної частини, яку просила стягнути [PERSON], [PERSON], оскільки спірну квартиру було зареєстровано на [PERSON] Вказувала, що з другої половини 2007 р. стан здоров"я [PERSON] значно погіршився, а [PERSON] припинила спілкування з ним, жодним чином не надавала допомоги її сину, а всі свої дії спрямувала на те, щоб позбавити її сина права на отримання будь-яких прибутків, позбавлення нажитих спільно коштів та майна. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнали частково, в частині розподілу та компенсації вартості наступного спільного майна придбаного в період шлюбу: холодильника "Wirpool", пральної машини, СВЧ печі, фену, DVD програвача, телевізора марки "Sony", плазмового телевізора марки "Philips", комп'ютера, пилососа, праски та транспортного засобу автомобіля "HYUNDAI COUPE". Щодо визнання за позивачем права власності та компенсації за частину квартири [ADDRESS] та грошового вкладу категорично заперечували, вказуючи на те, позивачкою не надано доказів відносно того, що вказана квартира придбана а кошти спільні [PERSON] та [PERSON] як і доказів того що на відкритому [PERSON] депозитному рахунку знаходились саме їх спільні кошти, також відповідачка [PERSON] наголошувала на тому, що [PERSON] зловживав наркотичними засобами, мав великі боргові зобов"язання як перед партнерами по бізнесу так і перед їх іншими спільними знайомими та перед [PERSON] де позичав у неї кошти під час перебування у шлюбі,і всі заощаджені ними кошти та кошти від продажу будинку було витрачено на виплату даних боргів. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заявлених позовних вимог щодо стягнення з неї та її чоловіка [PERSON] компенсації вартості 1\\2 частини квартири також заперечувала, вказуючи на те, що дана квартира придбана нею та чоловіком за рахунок власних заощаджень, взятих в борг коштів, коштів отриманих нею після продажу належних транспортних засобів, та коштів отриманих її чоловіком - [PERSON] після смерті його тітки яку вони забрали з Росії та доглядали, також зазначала, що частина меблів та техніки яку позивачка вказує як таку, що придбана її донькою - [PERSON] за спільні кошти з [PERSON] є по суті речами які придбані особисто нею та її чоловіком за їх кошти в їх нову квартиру, вказувала на те, що доказів придбання даного майна сином позивачки взагалі не існує. Оскільки він грошові кошти від продажу будинку[ADDRESS] вартістю 450000 доларів США та добровільного поділу за усною домовленістю з [PERSON] витратив на свій розсуд, по що зазначено в запереченої поти позову. Зазначали, що дійсно в належній їй квартирі існує деяке майно доньки яке було придбане в період шлюбу з [PERSON], оскільки донька з онукою проживає в її квартирі ( а.с. 80-88 т.3). Відповідач [PERSON] стверджувала у судовому засіданні, що [PERSON] та її донька [PERSON] у добровільному порядку поділили грошові кошти, а тому її донька забирала із сейфу виключно грошові кошти, які їй належали після поділу із [PERSON], а тому твердження позивачки, що за спільні грошові кошти її доньки та [PERSON] було придбано спірну квартиру не заслуговують на увагу та є неправдою, оскільки від коштів,що залишилися від продажу житлового будинку [ADDRESS] вартістю 450000 доларів США, витрачено 68000 доларів США на вкладення у ТОВ « Київський бетонний завод « Моноліт», що підтверджено доказами (а.с.163-203 т.2) на особисті витрати [PERSON], оскільки в червні 2007 року кожного дня орендувались дві машини за готівковий рахунок, якими завозився пісок, оренда вантажівки коштувала 700 грн. в день за місяць це коштувало 14000грн. Пісок купувався ним за готівку, бухгалтер також отримувала готівкові гроші, та оренда для дробильно-бетоної установки зі слів [PERSON] ним було сплачено 10000доларів США. Т.б. всього вирачено [PERSON] особисті кошти після продажу житлового будинку у розмірі 260000 доларів США. Також були виплачені зобов»язання за охорону будинку та інші зобов»язання та борги, яки накопичились за весь період, оскільки [PERSON] та [PERSON] не працювали. Також зазнаала, що 28.06.2007 року [PERSON] відсвяткував помпезний день народженн в дорогому ресторані, який коштував 1500 доларів США, додатково [PERSON] орендував особисто собі однокімнатну квартру заплативши за півроку 3000 доларів США. Також стверджувала, що у [PERSON] грошей не було, він вживав наркотки, програвав гроши у казіно, запозичав у друзів та її доньки, та детальні обставини викладені у запереченнях проти позову . Також відповідач [PERSON] зазначала, що після продажу будинку [ADDRESS] , а саме, 21 червня 2007 року [PERSON] та [PERSON] разом не проживали, але підтримували дружні відносини та мали спільний бізнес. Також зазначали, що у [PERSON] була інша жінка та спільна дитина. Зазначали, що в травні 2007 року [PERSON] помирився з [PERSON], пообіцяв, що будуть проживати разом, він не буде вживати наркотики та покине коханку, а тому вони разом із [PERSON] разом шукали квартиру, одна зних була по [ADDRESS], т.б. спірна квартира. Грошей у них на вказану квартиру вже не було, а тому [PERSON] та [PERSON] вирішили допомогти доньці [PERSON] та взяли в борг 80000 доларів США у СПД [PERSON], про що надано суду докази, а саме розписку, які частково підтверджуюит джерело похождення коштів на купівлю спірної квартири за кошти [PERSON] та [PERSON] ( а.с.80-88 т.3) Відповідач [PERSON] в судові засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, тому суд вважає можливим розгляд справи в його відсутності. Суд, вислухавши думку сторін, ознаймившись из пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] дослідивши письмові свідчення свідків у матеріалах справи № 2-44\\11, згідно встановленого у судовому засіданні та запропонованого сторонами у справі порядку дослідження свідчень свідків, вважає, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного. Згідно ухвали Вищого Спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.03.2014 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 07.10.2013 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10.12.2013 року скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Згідно вказаної ухвали суду встановлено, що враховуючи те, що майно відповідачки та сина позивачки не було поділено між подружжям і було спільним, суду необхідно визначитись і з»ясувати, яке майно належало подружжю та долю кожного з них, а також вирішити питання щодо долі померлого. Встановлено, що судом не перевірено доводи позивачки щодо укладення відповідачкою попереднього договору купівлі-продажу квартири в 2007 році та не з»ясовано суму внесеного авансу, не перевірено доводи щодо закритого 19.01.2008 року грошового рахунку, а тому ці обставини підлягають доведенню сторонами у справі та встановленню судом. Судом встановлено, що 19.10.2001 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON], про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 1152 та видане відповідне свідоцтво (а.с.8т1), відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] вбачається, що даний шлюб було розірвано 24 лютого 2009 р. про що є актовий запис № 156, ( а.с. 9т.1). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] помер [INFO] ( а.с. 10т.1). Як вбачається з матеріалів справи за час шлюбу між [PERSON] та [PERSON] було вчинено Договір купівлі-продажу квартири від 09.02.2007 р. відповідно до якого [PERSON] продала [PERSON] квартиру [ADDRESS] продаж здійснено за 100000 грн. вказаний продаж вчинено відповідно до п.18 договору з згоди чоловіка продавця [PERSON] ( а.с. 14т.1). З довідки "Укргазбанк"від 31.07.2008 року вбачається, що [PERSON] 30.03.2004 року уклала з ВАТ АБ "Укргазбанк" кредитний договір № 34-Ф/04. Кредит надавався на придбання квартири [ADDRESS] в сумі 35000,00 дол. США строком до 30.04.2009 року. Кредит був погашений 17.10.2005 року (а.с. 23т.1). Згідно довідки ВАТ АБ "Укргазбанк" [PERSON] в період перебування у шлюбі з [PERSON] на підставі кредитного договору № 84-Ф/05 від 29.12.2005 року отримала кредитні кошти в розмірі 200 000,00 дол. США для придбання садиби, [ADDRESS], яка складається з житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: Кредит був погашений 21.06.2007 року (а.с.22 т.1). Суд дійшов висновку, що вказаний кредитний договір укладався в інтересах сім»ї. Судом встановлено, що згідно Договору купівлі-продажу від 29.12.2005 року ( а.с.226-227 т.2) в період шлюбу із [PERSON] на ім»я [PERSON] було придбано житловий будинок з надвірними будівлями,що знаходиться у [ADDRESS], за ціною 99700 грн. В судовому засіданні відповідач [PERSON] стверджувала, що фактично згідно розписки ( а.с.225 т.2), вказаний житловий будинок було придбано її донькою [PERSON] в період шлюбу з [PERSON], за 250 000 доларів США, зі сплатою завдатку, який увійшов у вартість житлового будинку у розмірі 4000 доларів США. Доказів, які б стверджували, що вказаний житловий будинок купувався не в інтересах сім»ї [PERSON] та [PERSON] суду не надано. Судом встановлено, що Згідно Договору купівлі-продажу [PERSON] в період перебування у шлюбі з [PERSON] 21.06.2007 року ( а.с.26т.1) продала житловий будинок із надвірними будівлями [ADDRESS],за 384200 грн. Сторони, визнали, що вказаний житловий будинок та земельні ділянка були спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] Також, 21.06.2007 року на підставі нотаріально посвідченого Договору купівлі-продажу [PERSON] в період шлюбу з [PERSON] продала [PERSON] вищезазначений будинок та земельну ділянку (а.с.15, 26), з попереднього договору №1036 від 15.05.2007 р. Вбачається, що продаж вчинено за 390 000 доларів США ( а.с. 20-21). Судом встановлено, що згідно Довідки ПАТ «Промінвестбанк» від 19.10.2012 року №604-08-01-1/24-9-БТ 21.06.2007 року між [PERSON] та ПАТ «Промінвестбанк» було укладено Договір №461 на користування індивідуальним сейфом [NUMBER],який знаходиться в0 депозитному сховищі за адресою: [ADDRESS]. В зазначений період [PERSON] працювала із вмістом індивідуального сейфу 21.06.2007 року, 27.06.2007 року,02.07.2007 року,05.07.2007 року,12.07.2007 року,1 суть та характер операцій із вмістом сейфу, що проводилась [PERSON],банку не відомі. Судом встановлено, що, що згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 30.10.2012 року ( а.с.79-83), та ухвали Апеляційного суду м. Києва від14.02.2013 року ( а.с.84-85) за життя [PERSON] , перебуваючи у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], звертався із позовом до[PERSON] та її матері [PERSON] про поділ спільної сумісної власності, але під час розгляду справи судом першої інстанції помер. Та у подальшому в Апеляційній інстанції його правонаступник [PERSON] просила залишити позов без розгляду. З вказаних обставин суд дійшов висновку, що між померлим [PERSON] та [PERSON] існував спір про поліл спільного майна подружжя та її батьками [PERSON] та [PERSON] існував майновий спір та підлягав захисту. А тому твердження відповідача [PERSON], про те, що за її донька [PERSON] та [PERSON] добровільно поділити майно за домовленістю між собою не заслуговує на увагу, оскільки такі твердження не підтверджені належними та допустимими доказами у порядку ст.ст. 57-60 ЦПК України, а також не повідомлено про підстави звільненя від доказування у порядку ст. 61 ЦПК України, оскільки. Судом встановлено, що Договорів про поділ майна між подружжям [PERSON] та [PERSON], які підлягали б нотаріальному посвідченню ( ст. 69 СК України) за життя сім»ї укладено не було. Суд критично ставиться до тверджень відповідача щодо походження коштів на купівлю спірної квартири а саме,що залишилися від продажу житлового будинку [ADDRESS] вартістю 450000 доларів США, витрачено 68000 доларів США на вкладення у ТОВ « Київський бетонний завод « Моноліт», що підтверджено доказами (а.с.163-203 т.2) на особисті витрати [PERSON], оскільки в червні 2007 року кожного дня орендувались дві машини за готівковий рахунок, якими завозився пісок, оренда вантажівки коштувала 700 грн. в день за місяць це коштувало 14000грн. Пісок купувався ним за готівку, бухгалтер також отримувала готівкові гроші, та оренда для дробильно-бетоної установки зі слів [PERSON] ним було сплачено 10000 доларів США. Т.б. всього вирачено [PERSON] особисті кошти після продажу житлового булинку у розмірі 260000 доларів США. Також були виплачені зобов»язання за за охорону будинку та інші зобов»язання та борги, яки накопичились за весь період, оскільки [PERSON] та [PERSON] не працювали. Також зазнаала, що 28.06.2007 року [PERSON] відсвяткував помпезний день народженн в дорогому ресторані, який коштував 1500 доларів США, додатково [PERSON] орендував особисто собі однокімнатну квартру заплативши за півроку 3000 доларів США. Також стверджувала, що у [PERSON] грошей не було, він вживав наркотки, програвав гроши у казіно, запозичав у друзів та її доньки, про що надано докази до матеріалів справи та детальні обставини викладені у запереченнях проти позову . Також відповідач [PERSON] зазначала, що після продажу будинку [ADDRESS] , а саме, 21 червня 2007 року [PERSON] та [PERSON] разом не проживали, але підтримували дружні відносини та мали спільний бізнес. Також зазначали, щр у [PERSON] була інша жінка та спільна дитина. Зазначали, що в травні 2007 року [PERSON] помирився з [PERSON], пообіцяв, що будуть проживати разом, він не буде вживати наркотики та покине коханку, а тому вони разом із [PERSON] разом шукали квартиру, одна зних була по [ADDRESS], т.б. спірна квартира. Грошей у них на вказану квартиру не було, а тому [PERSON] та [PERSON] вирішили допомогти доньці [PERSON] та взяли в борг 80000 доларів США у СПД [PERSON], про що надано суду докази, а саме розписку, які частково підтверджуюит джерело похолждення кошьтів на купівлю спірної квартири за кошти [PERSON] та [PERSON] ( а.с.80-88 т.3), оскільки такі твердження не підтверджені письмовими належними та допустимии доказами у порядку ст. 57-60 ЦПК України, такі докази суду не надано, що витрат [PERSON], як приватного підприємця, який у період шлюбу, за відсутності доказів про розподіл грошових коштів, витратив спільні сімейні гроши на вищевказані вирати. А також відсутні належні та допустимі докази про припинення шлюбних відносин після продажу житлового будинку будинку [ADDRESS], оскільки на цей час сторни у справі перебували у зареєстрованому шлюбі та у порядку ст.119 СК України у встановленому порядку не було між [PERSON] та [PERSON] встановлено режим окремого проживання. Судом також встановлено, що належних та допустимих доказів, щодо дарування коштів у розмірі 800000 доларів США від сім»ї [PERSON] та [PERSON], своїй доньці [PERSON] за період з 2001 року по 2009 рік, які б суд сприйняв, як особисту власність [PERSON] суду надано не було, також не повідомлено про підстави звільнення від доказування у порядку ст. 61 ЦПК України. Судом також встановлено, що наданий відповідачами доказ, а саме рішення Святошинського районного суду м. Києва від 29.11.2010 року, не містить доказів про цільове призначення таких коштів, які запозичені у гр. [PERSON], також відсутні належні та допустимі докази у порядку ст.ст. 57-60 ЦПК України, а також не повідомлено про підстави звільненя від доказування у порядку ст. 61 ЦПК України щодо дарування цих коштів, або передання на зберігання [PERSON] Судом встановлено, що 27.06.2007 року [PERSON], перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] та її матір [PERSON] уклали з [PERSON], [PERSON], [PERSON] попередній договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] з якого вбачається, що квартира буде придбана на ім"я [PERSON] за 235000 доларів США, та при підписання цього договору сплатити продавцю 25250,00 грн, що в еквіваленті складає 5000 доларів США, що входить в загальну суму. Сплата повної суми буде здійснена при підписанні Договору купівлі-продажу. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] згідно доказів, не довели суду, що їх донька [PERSON], укладаючи попередній договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], діяла за їх письмовим дорученням та в інтересах їх сім»ї, а тому з урахуванням пояснень сторін у справі та свідчень свідків, суд дійшов висновку, що укладаючи вказаний попередній договір [PERSON] діяла в інтересах своєї сім»ї , т.б. і чоловіка [PERSON], що також підтверджено свідченнями свідків [PERSON], [PERSON] Відповідач [PERSON] просила суд не враховувати свідчення свідків [PERSON], [PERSON] оскільки останні у суді вказували неправдиві свідчення. Судом встановлено, що [PERSON], згідно Довідки ПАТ «Промінвестбанк» від 19.10.2012 року №604-08-01-1/24-9-БТ користувалась 12.07.2007 року в день укладення Договору купівлі-продажу спірної квартири [ADDRESS]( а.с.11 т.1). користування індивідуальним сейфом [NUMBER],який знаходиться в депозитному сховищі за адресою: [ADDRESS], на що посилався за життя [PERSON] та в даний час його правонаступник, його мати, позивач у справі, та який не встиг захистити свої порушене право у зв»язку із смертю, а також за відсутності будь-яких домовленостей про поділ майна та грошових коштів в період шлюбу. Відповідач [PERSON] повідомила суду, що її донька [PERSON] та [PERSON], припинили шлюбні відносини Відповідно до змісту ст. 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов'язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена - у письмовій формі. Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором. Відповідно до ч.2 ч.3 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним, як такого, що укладений другим із подружжя без її,його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. А тому суд дійшов обґрунтованого висновку, за життя [PERSON], відповідачка [PERSON] розпорядилася спільними грошовими коштами сім»ї [PERSON] та [PERSON], які за період перебування у зареєстрованому шлюбі не були поділені між подружжям ,та не підтверджені належними та допустимим письмовими доказами з боку відповідачів [PERSON], [PERSON], що джерелом походження коштів на придбання спірної квартири є грошові кошти, які вони віддали своїй доньці [PERSON], що складаються із власних заощаджень, подарованих їх тіткою у розмірі 30000 доларів США, та за борговою розпискою від 01.06.2007 у розмірі 80000 доларів США, про що зазначено вище, за відсутності належних та допустимих письмових доказів. Вказаного висновку суд дійшов з огляду на те, що 21.06.2007 року житловий будинок із надвірними будівлями [ADDRESS], вчинено за 390 000 доларів США ( а.с. 20-21). Та згідно довідки ПАТ «Промінвестбанк» уклала 21.06.2007 року Договір №461 на користування індивідуальним сейфом [NUMBER],який знаходиться в депозитному сховищі за адресою: [ADDRESS] , т.б. в день від продажу вказаної спільної власності подружжя, про що не повідомила [PERSON] Оскільки відповідачка [PERSON]не надала належних та допустимих доказів, та джерело надходження у її особистій власності грошової суми у розмірі 390 000 доларів США, при її намірі та її померлого чоловіка на придбання квартири [ADDRESS]. Також відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не надали суду докази та не повідомили про підстави звільнення від доказування, не надали докази джерел наявності у їх розпорядженні коштів на придбання вказаної спірної квартири, та також не повідомили, у зв»язку із чим попередній договір про придбання спірної квартири укладався [PERSON], яка перебувала у шлюбі із [PERSON] та її матір»ю [PERSON], яка перебувала у шлюбі з [PERSON]. Судом встановлено, що відповідачі за вказаним позовом із зустрічним позовом до позивача по цій справі не звертались із позовом про визнання за ними права власності на спірне майно. В судовому засіданні відповідачем [PERSON] було надано суду докази ( а.с.110-116 т.2) щодо подання ФОП [PERSON] звітності до державних установ за період четвертий квартал 2003 року - четвертий квартал 2006 року, за 2002-2007 рр, які свідчать про здійснення останньою підприємницької діяльності та сплата відрахувань за отриманий прибуток, але не мають доказів, щодо їх цільового використання, саме на придбання спірного майна. Судом встановлено, що згідно письмових доказів (а.с.117-126 т.2) відповідач [PERSON] укладала цивільне правові угоди щодо продажу автотранспорту в період з грудня 2005 року - березень 2007 року, за що згідно розписок отримувала грошові кошти. Також надала довідки ( а.с.12-14 т.3) за період з 1976 по 1980 роки, що [PERSON], знаходилася за кордоном разом із чоловіком, та у 1991 року, що на ім»я [PERSON] були відкриті рахунки у іноземній валюті, доказів про закриття вказаних рахунків суду та зняття грошових коштів та розмір доходу суду не надано. Також відповідачем [PERSON] надано суду у якості доказів її трудового стажу та отриманих доходів копію трудової книжки ( а.с.15-21 т.3), яка не містить інформації щодо предмету доказування та розміру остаточних доходів, оскільки відсутні належні та допустимі докази про розмір заощаджень та доходу відповідачів, з яких би суд міг встановити обсяг зароблених грошових коштів, доходів щодо набуття спірної квартири. Згідно до кредитного договору №400095528 від 09.04.2006 р. [PERSON] взято в кредит телевізор марки "Philips 42", вартістю 12765 грн. ( а.с. 24-25), згідно до кредитного договору №400096178 від 11.04.2006 р. [PERSON] взято в кредит, телевізор марки "Sony", вартістю 5661 грн., пилосос "PHILIPS" - 1899 грн., свч піч Panasonic-k57 вартістю 1239 грн. ( а.с. 27-28). Відповідно до довідки АКПІБ " Промінвестбанк" від 19.01.2009 р. вбачається, що на ім."я [PERSON] відкрито депозитний рахунок [NUMBER] в сумі 141260 грн., кошти на депозитний рахунок внесено готівкою 18.10.2007 р. рахунок закрито достроково 19.01.2008 р. ( а.с. 183). Згідно до звіту №2935 про незалежну оцінку вартості майна від 06.07.2012 р. визначено, що ринкова вартість автомобіля "HYUNDAI COUPE" 2004 р.випуску державний номер [NUMBER] на дату оцінки складає 53977 грн. 18 коп.( а.с. 131-168, т.с. 2 долучені матеріали справи 2-47\\11 р.) Відповідно до ч.1 ст. 69 дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України). Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка закріплені у статті 57 СК України. Під час здійснення поділу майна в судовому порядку суд повинен виходити з презумпції рівності часток, а також з вимог статті 71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки у разі неподільності майна (частина друга статті 364 ЦК України). При цьому, відповідно до частини третьої статті 71 СК України речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Відповідно до ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку ( доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом спільної сумісної власності подружжя. У п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" передбачено, що необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошові кошти, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" визначено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). Спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] позивачка [PERSON] вважає : - кошти в сумі 141260 грн. які відповідно до довідки АКПІБ " Промінвестбанк" від 19.01.2009 р. внесені [PERSON] на депозитний рахунок [NUMBER] внесені готівкою 18.10.2007 р. рахунок закрито достроково 19.01.2008 р.; - квартиру [ADDRESS], яка на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 20.07.2007 року належить на праві приватної власності [PERSON] вважаючи, що дана квартира була куплена від продажу набутої у шлюбі її сина та [PERSON] нерухомості - домоволодіння [ADDRESS]. Крім того позивачка вважає спільним майном подружжя майо яке заходиться в кв.[ADDRESS], а саме : шафу-купе вартістю - 5000,00 грн., СВЧ піч Panasonic NN-R57- 1240 грн., плазмовий телевізор PHILIPS 42 -12770 грн., DVD-програвач - 1000 грн., комп'ютер, принтер, монітор вартістю - 5000 грн., пральну машину вартістю 4000 грн., м'який куточок зі шкіри - 30000 грн., холодильник - 5000 грн., посудомийну машину 3000 грн., електричну плиту та духову шафу - 5000 грн., вбудовані кухонні меблі - 20000 грн., меблеву стінку - 10000 грн., кондиціонер 1900 грн., пилосос, праску, фен, музичний центр, ДВД програвач - 5000 грн., вбудована шафа купе - 15000 грн., спальний гарнітур 30000 грн., м"який куточок вартістю 20000 грн., пральну машину вартістю 4000 грн., ванна-джакузі вартість 5000 грн., м"який куточок для відпочинку на балконі вартістю 2000 грн. На підтвердження вимог позивачки допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] які вказували суду на те що: Свідок [PERSON] вказувала що працює брокером, добре знала [PERSON], допомагала в 2007 р. підшукувати квартиру йому та його дружині [PERSON], [PERSON] просив її підшукати квартиру на Борщагівці вартістю 250000-280000 доларів США, трикімнатну, варіантів квартир було багато, однак сподобались покупцям дві квартири на [ADDRESS] та на [ADDRESS], вказувала, що ті квартири які сподобались [PERSON] та [PERSON] приїздили дивитись батьки відповідачки, при укладанні попереднього договору купівлі-продажу квартири по [ADDRESS] її не було оскільки від її послуг як від брокера відповідачка відмовилась. Свідок [PERSON] пояснила суду що також станом на 2007 р. працювала брокером і займалась продажем квартири [ADDRESS], вказувала що спочатку до неї прийшли відповідачка з чоловіком і брокером, вони разом подивились дві квартири в даному будинку, одна їм сподобалась і потім їй зателефонував їх брокер і попросив ще раз оглянути квартиру, на цей раз приїхали [PERSON], [PERSON] і батьки [PERSON], оглянули квартиру, через декілька днів уклали попередній договір, при підписанні були, вона, власниця квартири з сином, відповідачка, суму завдатку давала відповідачка, а в договорі на вимогу відповідачки було вказано що договір купівлі-продажу буде укладено на ім."я [PERSON] При укладанні договору купівлі-продажу у нотаріуса були присутні відповідачка, її батьки, продавці квартири т а знайомий [PERSON] для підтримки. Свідок [PERSON] вказував суду, що він був брокером при укладенні договорів купівлі-продажу будинку в с. Софіївська Борщагівка та квартири по [ADDRESS], суду пояснив, що будинок в с. Софіївська Борщагівка був проданий за 390000 дол. США, а квартира за 180000 дол. США. Вказував, що на час продажу будинку, оскільки на придбання будинку брався кредит, будиок був під арештом і покупці будинку дали завдаток 50000 доларів США щоб продавець міг зняти арешт з будинку, шляхом виплати повної суми кредиту, в подальшому оформили договір купівлі-продажу, вказував що кошти від продажу особисто рахував і брав від продавця саме [PERSON], він як брокер, [PERSON] і дружина покупця стояли в коридорі і чекали, крім того на угоду з [PERSON] та [PERSON] їздили їх знайомі супроводжувати їх. Свідок [PERSON] вказувала суду , що давно знає позивачку, знала і його сина, вказувала, що з вересня 2007 р. він жив у позивачки, оскільки дуже хворів, так як вона медичний працівник, вона часто відвідувала їх, робила [PERSON] уколи, дружину [PERSON] вона жодного разу не бачила. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона товаришує з [PERSON] дуже тривалий час і може стверджувати, що в останні роки перед смертю син позивачки [PERSON] жив з нею в квартирі, оскільки у нього був дуже важкий стан здоров"я, він потребував догляду та турботи. Свідок [PERSON] вказувала суду, що знає [PERSON] дуже давно, і її сина [PERSON] також знає з дитинства, він був талановитою, доброю, розвиненою дитиною, знає що коли [PERSON] познайомився з [PERSON], вона мала маленьку дитину, її мама була продавцем, а батько водієм, а після одруження з [PERSON] життя відповідачки змінилось, вона проживала в прекрасних умовах, мала обслуговуючий її персонал, вказувала, що [PERSON] їй говорив про те, що дуже довіряв відповідачці і за станом здоров"я не міг приймати участь у укладанні угод, тому все було доручено відповідачці, яка так його зрадила. Вказувала, що вона була присутня при описі майна в квартирі по [ADDRESS] як понята і відповідачка при всіх заявила, що дійсно оформила дану квартиру на матір. Також, наголошувала на тому, що [PERSON] проживав у своєї матері-позивачки з весни 2007 р., тільки мати опікувалася ним, відповідачка його станом здоров"я не цікавилась. Допитані судом на підтвердження заперечень відповідачки свідки [PERSON] та [PERSON] вказували суду на те: Свідок [PERSON] вказувала суду на те, що працювала в буд.[ADDRESS] з 1998 р. по 2012 р., консьєржем знає і родину [PERSON], знає, що вони мешкають в квартирі 28, стверджувала, що спочатку в дану квартиру вселилась родина батьків відповідачки [PERSON], а восени 2007 р. і сама [PERSON] з донькою. Свідок [PERSON] вказував суду на те, що він працює в охоронній фірмі, тривалий час товаришує з [PERSON], знав добре і [PERSON], особисто супроводжував угоду по продажу будинку [ADDRESS], будинок продавався в два етапа, перший завдатковий, коли вони їздили в банк і несли суму боргу по кредиту і коли з будинку зняли заборону, їздили разом до нотаріуса оформлювати угоду купівлі-продажу, їздили двома автомобілями, в одному автомобілі їхали він з помічником і [PERSON], а в іншому [PERSON] з його-свідка помічником, після оформлення угоди, вони всі поїхали на Софіївськй Борщагівку до [PERSON] там і [PERSON] і [PERSON] вийшли, він їх чекав, а потім супроводжував доодому, вказував що знає про борги [PERSON], оскільки неодноразово і у нього кошти брали в борг, однак борги повертали, але коли кошти в борг просив [PERSON] він завжди радився з відповідачкою чи надавати йому її чоловіку [PERSON] кошти оскільки останній періодично зловживав алкогольними напоями, міг грати в казино. Знає, що у [PERSON] були борги перед [PERSON] Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини виникає право на спадкування за законом, зокрема, першої черги того з подружжя, який пережив спадкодавця. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до заповіту від 18.02.2008 р. складеного [PERSON] та посвідченого приватним нотаріусом КМНО Коновал З.Ф. за реєстровим №1920 все рухоме та нерухоме майно де б воно не було і з чого б воно не складалось заповідачем залишено своїм матері [PERSON] ( а.с. 16 т.1), яка своєчасно - 16 березня 2010 р. звернулась до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини. ( а.с. 19т.1). Судом здобуто доказів тверджень позивача в частині того, що квартира по вул. Чаадаєва була куплена за кошти від продажу будинку в с. Софіївська Борщагівка, а довідка ПАТ "Промінвестбанк" від 19.10.2012 року на яку позивачка посилається як на під твердження своїх доводів вказує на те, що в індивідуальному сейфі [PERSON] знаходилися саме ті кошти, які були отримані подружжям від продажу будинку в с. Софіївська Борщагівка; по друге, співпадіння дат коли [PERSON] працювала з вмістом індивідуального сейфу із датами укладення договору про купівлю-продаж будинку у с. Софіївська Борщагівка та із датою укладення договору купівлі-продажу квартири по [ADDRESS] свідчить, що на придбання останньої були витрачені кошти саме з сейфу. Таким чином, факт пошуку [PERSON] та [PERSON] квартири є доказом того, що [PERSON] придбала спірну квартиру за їх спільні кошти, оскільки відповідачі не довели належними та допустими про домовленість щодо поділ між подружжям грошових коштів, та витрати [PERSON] особитих грошей на загальну суму 250000 доларів США, що викладено у запереченнях ( а.с.80-88т.3). Також відповідача [PERSON] та [PERSON] не надали суду належних доказів, щодо наявність у них коштів на придбання спірної квартири за їх особисті кошти, оскільки таки докази письмово відповідачами не обліковувались та не зафіксовані у фінансових документах. Також слід зауважити, що судом досліджено матеріали цивільної справи 2\\2608\\17\\12 з якої вбачається, що [PERSON] звернувся до суду з позовом щодо поділу майна в межах строку позовної давності, за станом здоров"я не міг бути присутнім при укладанні договору купівлі-продажу спірної квартири. Позовна вимога [PERSON] щодо стягнення із [PERSON] 70130 грн. в рахунок долі її сина - [PERSON] по депозитному рахунку в ЗАТ АК "Промінвестбанк", закритому 19.01.2008 року відповідачкою підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до довідки ЗАТ АК "Промінвестбанк"від 29.10.2008 року № 02-19/104 19.01.2008 року [PERSON] було закрито депозитний рахунок на суму 143251,65 грн. Гроші були зняті останньою в період шлюбу. В судовому засіданні відповідач [PERSON] повідомила, що письмовий договір про поділ майна між подружжям [PERSON] та [PERSON] не укладався, але між ними були усні домовленості та дійсно [PERSON] зняла вказану грошову суму особисто та використала на власний розсуд, оскільки [PERSON], завдав їй багато моральних страждань. Да вказаних позоаних вимог суд застосовує вимоги ст. 60 СК України, оскільки відповідачем не надано докази та не спростовано докази позивача, що вказані кошти згідно джерел їх виникнення були особистою власністю відповідача [PERSON] Позовну вимогу щодо визнання за позивачем право власності в порядку спадкування на 1\\2 частину квартири [ADDRESS] підлягає задоволенню, оскільки, Договір купівлі-продажу від 21.06.2007 року житлового будинку із надвірними будівлями [ADDRESS], вчинено за 390 000 доларів США ( а.с. 20-21). Та згідно довідки ПАТ «Промінвестбанк» уклала 21.06.2007 року Договір №461 на користування індивідуальним сейфом [NUMBER],який знаходиться в депозитному сховищі за адресою: [ADDRESS], т.б. в день від продажу вказаної спільної власності подружжя, про що не повідомила [PERSON] Оскільки відповідачка [PERSON]не надала належних та допустимих доказів, та джерело надходження у її особистій власності грошової суми у розмірі 390 000 доларів США, при її намірі та її померлого чоловіка на придбання квартири [ADDRESS]. Також відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не надали суду докази та не повідомили про підстави звільнення від доказування, не надали докази джерел наявності у їх розпорядженні коштів на придбання вказаної спірної квартири, та також не повідомили, у зв»язку із чим попередній договір про придбання спірної квартири укладався [PERSON], яка перебувала у шлюбі із [PERSON] та її матір»ю [PERSON], яка перебувала у шлюбі з [PERSON] Позовну вимогу щодо поділу автомобіля "HYUNDAI COUPE", № кузова [NUMBER], державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] суд вважає можливим задовольнити частково. Відповідно до довідки УДАІ МВС України автомобіль Hyundai Coupe належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 17.05.2007 року. Автомобіль був придбаний [PERSON] перебуваючи у шлюбі з [PERSON], а отже підлягає поділу. Суд бере до уваги звіт № 2935 про оцінку вартості майна від 06.07.2012 року, оскільки він відображає ринкову вартість автомобіля на час розгляду справи, яким встановлено, що ринкова вартість автомобіля Hyundai Coupe, державний номер [NUMBER] становить 53977,18 грн. (а.с.131-151, т. 2 долучені матеріали справи 2-47\\11). Оскільки інші докази про вартість спірного майна суду сторонами у справі надано не було. На підставі викладеного суд , з урахуванням того що сторони у справі не наполягали на проведенні повторної оцінки ринкової вартості спірного автомобіля, приходить до висновку щодо необхідності поділу автомобіля "HYUNDAI COUPE", № кузова [NUMBER], державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] шляхом визнання за [PERSON] права власності на нього із компенсацією 1\\2 частини вартості позивачці, що складає 26988 ( двадцять шість тисяч дев"ятсот вісімдесят вісім ) грн. 59 коп. Щодо майна яке позивачка вважає спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], слід зазначити наступне, як вбачається з матеріалів справи позивачкою надано докази з яких вбачається що вказаними особами за час шлюбу було придбано в кредит наступне майно: телевізор "PHILIPS" 42, ціною 12765 грн., телевізор марки "Sony", ціною 5661 грн., пилосос "PHILIPS" ціною 1899 грн., свч піч Panasonic-k57 - ціною 1239 грн., також як вказує сама відповідачка та її представник письмово в промові в судових дебатах, відповідачка не заперечує що нею в період шлюбу з [PERSON] було придбано і DVD програвач "Pioner", комп'ютер, принтер, монітор, холодильник "Wirpool", пральна машина " Indtsit", праска "Tefal", а тому вона не заперечує щодо компенсації вартості вказаних речей. Суд вважає доцільним стягнення з відповідачки на користь позивачки 1\\2 частину вартості вказаних речей, однак, оскільки відповідачкою не надано суду доказів на спростування оцінення даних речей позивачем суд вважає можливим стягнути вказану компенсацію в вартості вказаній позивачкою, за виключенням наступного майна: телевізор "PHILIPS" 42, ціною 12765 грн., телевізор марки "Sony", ціною 5661 грн., пилосос "PHILIPS" ціною 1899 грн., свч піч Panasonic-k57 - ціною 1239 грн., що є спільною сумісною власністю подружжя оскільки в матеріалах справи містяться докази щодо вартості за яку вони були придбані., щодо стягнення компенсації вартості праски суд не вбачає підстав для її стягнення, оскільки позивачкою та відповідачкою взагалі не вказано її ціни. Вимога позивача щодо визнання за нею права власності на шафу-купе, м'який куточок не підлягає задоволенню, оскільки позивачкою не надано суду доказів щодо придбання даних речей подружжям [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст.88 ЦПК України суд вважає доцільним стягнути з відповідачів солідарно, на користь позивачки [PERSON] і судові витрати в розмірі 3315 ( три тисячі триста п»ятнадцять)грн.54 коп. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial