Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №МІ-18/2-08 від 27.02.2008 року в сумі 373036,53 доларів США, що за курсом 26,79 відповідно до службового розпорядження НБУ від 18.02.2015 року складає 9993648,64 грн. звернути стягнення на предмет застави: автомобіль ГАЗ, модель: 3302-14, рік випуску 2005 р., тип ТЗ: вантажний фургон ізотермічний, № кузова/шасі: 33020050315781, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу [PERSON] ([ADDRESS], ІПН [NUMBER]), шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» (49094 м. Дніпропетровськ вул. Набережна перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по Свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 26.02.2008 року між банком та відповідачем було укладено кредитну угоду №МІ-18-08 щодо надання кредиту у розмірі 500000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.02.2018 року. На виконання кредитної угоди №МІ-18-08 27.02.2008 року був укладений договір про видачу траншу №МІ-18/2-08, відповідно до якого відповідач отримав 180000,00 доларів США. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком та відповідачем 18.01.2010 року було укладено договір застави рухомого майна, згідно якого відповідач надав в заставу автомобіль ГАЗ модель: 3302-14, рік випуску 2005 р., тип ТЗ: вантажний фургон ізотермічний, № кузова/шасі: 33020050315781, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу [PERSON]. В звязку з тим, що відповідач зобовязання належним чином не виконує, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. В судове засідання представник позивача не зявився, 10.07.2015 року направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Будучи присутнім в судовому засіданні 03.06.2015р. вказав, що відповідач не погашає заборгованість за кредитними зобов'язаннями, заявлена до стягнення сума боргу визначена станом на 18.02.2015р. та на даний час не змінилася. Відповідач у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Представники третіх осіб в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає вимогам ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, судом встановлене наступне. 26.02.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитну угоду №МІ-18-08. Відповідно до умов кредитної угоди [PERSON] надавався кредит у розмірі 500000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим (а.с.12-14). На виконання кредитної угоди 27.02.2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір про видачу траншу №МІ-18/2-08, відповідно до якого відповідач отримав 180000,00 доларів США (а.с.15). Погашення траншу кредиту і сплата відсотків за користування траншем кредиту здійснюється в сумі й у терміни відповідно до Графіка погашення кредиту, відсотків і винагороди, зазначеному в Додатку №1 до Договору про видачу траншу №МІ-18/2-08 від 27.06.2008 року (а.с.16-17). Зокрема, згідно графіка погашення кредиту відповідач зобов'язувався щомісячно сплачувати 2810 доларів США до 23.02.2018р. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитного договору від 26.02.2008 року №МІ-18-08 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 18.01.2010 року було укладено договір застави автотранспорту №МІ-18-08. Згідно якого [PERSON] надав позивачу в заставу автомобіль ГАЗ модель: 3302-14, рік випуску 2005 р., тип ТЗ: вантажний фургон ізотермічний, № кузова/шасі: 33020050315781, реєстраційний номер [NUMBER], що належить йому на праві власності. Банк зобовязання за вказаним вище кредитним договором виконав. Однак відповідач зобовязання належним чином не виконав, а тому заборгованість за кредитним договором станом на 18.02.2015 рік становить 373036,53 доларів США, з яких: 173664,92 доларі США заборгованість за кредитом та 199371,61 доларів США заборгованість по відсотках за користування кредитом. Згідно п. 15.8.1. договору застави заставодержатель (позивач) має право звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання терміну виконання відповідачем будь-якого із зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконанні. З розрахунку позовних вимог вбачається, що останній платіж в погашення кредиту було проведено відповідачем грудні місяці 2008 року. Крім того, рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 23.12.2011р. з відповідача на користь позивача було стягнуто заборгованість за кредитною угодою №МІ-18-08 від 26.02.2008р. в сумі 663287,98доларів США, в т.ч. 238584,56 доларів США виданих згідно договору про видачу траншу №МІ-18/2-08 від 27.02.2008р. (а.с. 54-56). 29.01.2015р. позивач надіслав повідомлення відповідачу про намір звернути стягнення на заставне майно (а.с. 9- 11). З листа УДАІ УМВС України в Житомирській області від 02.07.2015 року №6/2159 вбачається, що згідно Національної бази даних "Автомобіль" станом на 01.07.2015 р., автомобіль марки ГАЗ 3302-14, 2005 року випуску, вантажний фургон ізотермічний, кузов/шасі №33020050315781, н/з [NUMBER] зареєстрований за [PERSON], [INFO] (а.с.71). Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В силу застави згідно зі статтею 572 ЦК України кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. У відповідності до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення. Статтею 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим Законом чи договором. Звернення стягнення на предмет застави відповідно до статті 590 ЦК України здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У своїй правовій позиції висловленій в постанові від 06.03.2013р. у справі №6-10цс13, судова палата у цивільних справах Верховного Суду України вказала, що аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що актами цивільного законодавства України надано право сторонам договору самим обирати спосіб та порядок врегулювання спірних питань щодо виконання умов договору, зокрема заставодержатель має право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у тому числі і продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Згідно п. 22 умов договору застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця. Згідно ч.1 ст. 14 "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. З витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №45807038 вбачається, що позивач має першочергове право на предмет застави, оскільки зареєстрував своє обтяження раніше ніж треті особи (а.с. 21-24). Враховуючи вищевикладене, та те, що відповідачем істотно порушені умови кредитного договору, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги про звернення стягнення на заставне майно в рахунок погашення заборгованості. Разом з тим, статтею 22 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" визначено, що обтяження може забезпечувати виконання боржником дійсної існуючої вимоги або вимоги, яка може виникнути в майбутньому. Обтяжувач та боржник повинні досягти згоди про максимальний розмір вимоги, яка забезпечується обтяженням. За рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. З матеріалів справи вбачається, що пунктом 3 договору застави №МІ-18-08 сторони визначили максимальний розмір вимоги, яка забезпечується заставою, а саме в розмірі 7575000(сім мільйонів п'ятсот сімдесят п'ять тисяч) грн. Таким чином, заборгованість в доларах США, яка підлягає погашенню шляхом звернення стягнення на майно не може перевищувати в казану в договорі суму в гривневому еквіваленті. Виходячи з курсу НБУ 26,79 грн. за один долар США, за рахунок предмета обтяження підлягають задоволенню вимоги позивача в сумі 282754,76 доларів США, що складає в еквіваленті 7575000 (сім мільйонів п'ятсот сімдесят п'ять тисяч) грн. (7575000грн. / 26,79грн. = 282754,76 доларів США). Отже, позов підлягає частковому задоволенню. У відповідності до ст. 88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: partial