Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

Позивач Служба у справах дітей Голосіївської РДА в м. Києві звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідачів про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання та накладення арешту на майно та житло дітей мотивуючи свої вимоги тим , що відповідачі по справі є батьками [PERSON],[INFO] та [PERSON],[INFO] . Відповідачі по справі без поважних на те причин залишили дітей на піклування бабусі [PERSON], самоусунулися від виконання батьківських обов"язків, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання підготовку до самостійного життя. Тому позивачі звернулися з вказаним позовом до суду, яким просять позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання та накладення арешту на майно та житло дітей . В судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні позову, при цьому виходила виключно із інтересів дітей, які на сьогоднішній день проживають з бабусею та знаходяться на її утриманні. Бабуся опікується дітьми, займається їх вихованням та навчанням . Мама з дітьми не проживає. Ніде не працює. Не приймає участі у виховному процесі, до школи не з"вляється. Відповідач [PERSON] до суду повторно не з"явився. Причину своєї неявки суду не повідомив. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог. Вказала, що вона виконує батьківські права по відношенню до своїх синів. З дітьми не проживає в силу об"єктивних обставин. Винаймає житло. Офіційно не працює.Вказала, що подарувала старшому сину мобільний телефон. Третя особа по справі [PERSON], яка є бабусею, дітей просила позов задовольнити. При цьому вказала, що відповідач по справі [PERSON] є її донькою. Однак з дітьми не проживає. Ні морально, ні матеріально ділям допомогу не надає.Хлопчики знаходяться на утриманні сім"ї бабусі, яка доглядає за ними, годує, одягає, допомагає в навчанні, опікується здоров"ям. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] про що в Книзі реєстрації народжень, зроблено відповідний актовий запис № 3352 (а.с.8). Батьками дитини зазначено [PERSON] та [PERSON] Згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] про що в книзі реєстрації народжень, зроблено відповідний актовий запис № 1377 (а.с.9). Батьками дитини зазначено [PERSON] та [PERSON] В даний час [PERSON] та [PERSON] проживають спільно зі своєю бабусею, третьої особою по справі [PERSON] по справі за адресою [ADDRESS] .У відповідності до Акту обстеження житлово-побутових умов дідей (а.с.7) вбачається, що [PERSON] створено належні умви для проживання та виховання дітей . Відповідно до ст..11 Закону № 2402 -111 сім"я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання сім"ї разом з батьками або в сім"ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . У відповідності до ст. 164 СК України, батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дітей чи зловживають батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на дітей своєю аморальною, антигромадською поведінкою, а також якщо батьки є хронічними алкоголіками чи наркоманами . Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб. Які не виконують батьківських обов"язків, і способом захисту прав та інтересів дитини . Ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов"язків по вихованню дитини стверджується висновком Органу опіки та піклування Голосіївської РДА в м. Києві з якого вбачається, що відповідачі ухиляються від виховання дітей, не спроможні надавати допопомгу на утриманя та виховання синів, тому вважають за необхідне позбавити їх батьківських прав відносно дітей. Сам відповідач [PERSON], до суду не з"явився. Своєї позиції щодо вирішення даного спору не вказав . Відповідачка ж [PERSON] категорично заперечила проти задоволення позову. Проте суд критично підходить до вказаного твердження відповідачки, оскільки остання не працює, доходів не має. Судом встановлено , що [PERSON] винаймає житло ( кімнату в квартирі) тому фактично позбавлена можливості проживати спільно з дітьми разом . Крім того діти вже тривалий час проживають з бабусею і таких намірів відповідачка не здійснювала. Відповідачка вказала, що подарувала старшому сину телефон, проте на думку суду, вказаної обставини замало для доведення участі матері та її бажання у виконанні батьківських обов"язків. Відповідач [PERSON] не приймала участі в підготовці дітей до школи , не купувала їм шкільного приладдя чи шкільної форми. До школи не навідується , не цікавиться навчальним процесом синів. Вказані обставини не спростовані відповідачкю під час розгляду справи судом. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до роз'яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. При ухваленні вказаного рішення суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. В даному випадку слід зауважити, що позиція [PERSON] заперечувати позбавлення батьківських прав повністю спростовуються матеріалами справи та і самим показами відповідачки. Бути матір"ю-це титанічна праця, для якої дарування мобільного телефону не може бути підставою для відмови у задоволенні позову. Враховуючи вищевикладене, а також з метою попередження негативних наслідків для дітей, суд вважає за доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно [PERSON],[INFO] та [PERSON], [INFO]. Задовольняючи позовні вимоги про позбавлення відповідачі батьківських прав, суд бере перш за все до уваги те, що діти ( хлопчики) наразі перебувають на межі підліткового віку,який є найбільш важкий і складний з усіх дитячих вікових груп, що представляють собою період становлення особистості. Цей вік характеризується наявністю самих різноманітних проблем і труднощів, які найчастіше витісняються у зв"язку зі страхом усвідомлення. У формуванні самооцінки підлітків значну роль відіграєсім"я, стиль сімейного виховання, який визначається батьківськими ціннисними орієнтаціями, установками, емоційним ставленням до дитини. Особливості сприйняття батьків дитиною і способи поведінки з ними обумовлюють засвоєння підлітками основних прави і норм поведінки,виробляють їх позицію по відношенню до світу і самому себе . Дітям [PERSON] та [PERSON] потрібно забезпечити у сім"ї достатньо їжі, задовільне житло, люблячого батька та матір, які б підтримували їх, послідовність у їх вихованні, здобутки і повагу з метою виховання почуття власної гідності у дітей для виховання достойного громадянина України . Судом встановлено, що батько і мати не мають бажання забезпечити базові потреби-належне харчування, відповідний одяг,санітарно-гігієнічні умови проживання синів. Спілкування з батьком [PERSON] у хлопчиків взагалі не відбувається, як і сам виховний процес, а спілкування з матір"ю [PERSON] носить ситуативний характер. За наведеного вище [PERSON] та [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав щодо свого сина [PERSON] та сина [PERSON]. У відповідності до вимог ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягенння нею повнолітння . Позбавлення батьків батьківських прав не припиняє їхнього аліментного обов"язку щодо дитини . Згідно з ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. В силу ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище відповідачів, які не має офіційного постійного доходу, їх молодий працездатний вік. На час розгляду справи дані про стан здоров»я відповідачів суду не надано. Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення аліментів на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON],[INFO] підлягають задоволенню в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Діти [PERSON], 2003 року народження та [PERSON], 2010 року народження мають право користування житловою площею квартири [ADDRESS] . Відповідно до ч.4 ст.17 Закону України " Про охорону дитинства" , суд у разі позбавлення батьківських прав батьків, або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна дітей , про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження цього майна . На підставі викладеного ,ст.ст164, 165, 166, 180 СК України та

Outcome: approved