Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права на завершення процедури приватизації та здійснення державної реєстрації земельної ділянки, зазначаючи у позовній заяві про те, що [INFO] померла його мама [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , та земельні ділянки площею 0,25 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,29 га - для ведення особистого селянського господарства, що були передані [PERSON] безоплатно у приватну власність згідно рішення Мервинської сільської ради народних депутатів від 15 жовтня 1993 року №16/1 «Про приватизацію присадибних ділянок громадян». Згідно ухвали Горохівського районного суду від 15 червня 2020 року за позивачем зареєстровано в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Позивач є спадкоємцем майна за законом, прийняв спадщину після смерті матері, однак оскільки [PERSON] не завершила приватизацію земельних ділянок та відсутні правовстановлюючі документи на вищевказані земельні ділянки, то нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі йому свідоцтва про право на спадщину на вищевказане спадкове майно. Тому позивач просить визнати за ним в порядку спадкування за законом першої черги право на завершення приватизації та здійснення державної реєстрації права власності на своє ім`я вищевказаних земельних ділянок після смерті [PERSON] . Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, однак звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак скерував до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Відповідно до ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Із рішення Мервинської сільської ради народних депутатів двадцять першого скликання від 15 жовтня 1993 року № 16/1 "Про приватизацію присадибних ділянок громадян" вбачається, що [PERSON] передано у приватну власність безоплатно земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,2900 га, та для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0,2500 га (а.с.6). Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04 червня 2014 року виконавчим комітетом Мервинської сільської ради Горохівського району Волинської області (а.с.7), [PERSON] померла [INFO] в с.Кутрів Горохівського району Волинської області і після її смерті відкрилася спадщина. Із довідки Мервинської сільської ради вбачається, що спадкодавець [PERSON] проживала в с.Кутрів Волинської області. Спадкоємцями померлої [PERSON] по закону та заповіту є: син [PERSON] , 1961 року народження та син [PERSON] , 1966 року народження. Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Матеріалами спадкової справи № 72/2020, заведеної 03 червня 2020 року Горохівською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] , стверджується, що крім позивача із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто не звертався. Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 21.02.2020 року, яке не змінене та не скасоване та набрало законної сили 24.03.2020 року, [PERSON] визначено додатковий строк тривалістю 1 місяць для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Крім того, 29.04.2020 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 1,3138 га, яка розташована на території Мервинської сільської ради. Ухвалою суду від 15.06.2020 року затверджено мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON] , визнано за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на будинковолодіння з господарськими будівлями та спорудами, що розташоване в [ADDRESS] як на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Із заяви [PERSON] вбачається, що звертатись по питанню прийняття спадщини після смерті [PERSON] він не буде. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , його матір`ю є [PERSON] . Отже, судом встановлено, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна померлої [PERSON] , який прийняв спадщину. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Згідно п.7 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Відповідно до п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 4-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абз.2 п.1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Горохівської державної нотаріальної контори від 13 жовтня 2020 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.15). За таких обставин, суд вважає, що позивач, прийнявши спадщину після смерті спадкодавця, набув право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останньому, включно із правом на завершення приватизації земельних ділянок, у зв`язку з чим, суд вважає, позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Крім того, згідно ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України у випадку визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення в порядку встановленому статтею 206 цього кодексу. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність його задоволення. Отже, судом встановлено, що [PERSON] як спадкоємець майна померлої [PERSON] за законом першої черги, має право на спадкування її майна, прийняв спадщину в установленому порядку, але у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів не має можливості належним чином оформити на себе спадщину та користуватися нею, а тому суд визнає за позивачем право на завершення приватизації і реєстрацію права власності на його ім`я відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», земельних ділянок наданих [PERSON] у приватну власність згідно рішення Мервинської сільської ради народних депутатів від 15.10.1993 року №16/1, площею 0,25 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та 0,29 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, як на спадкове майно, що залишилося по смерті [PERSON] , яка померла [INFO] .

Outcome: approved