Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом. Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 349019,34 грн., в тому числі: по кредиту - 281273,94 грн., заборгованість за відсотками -19743,32 грн., з них прострочені відсотки - 16390,72 грн., пеня - 48002,08 грн., а також судові витрати. В заяві вказав, що 25.07.2006 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/2556/74/41204 про надання кредитних коштів в сумі 38000 доларів США на строк до 25.07.2026 під 12% річних. Позичальник зобов'язався повертати кредит щомісячними платежами до 15 числа кожного місяця згідно з графіком та сплачувати відсотки за фактичне користування кредитними коштами. За порушення строків платежів позичальник сплачує пеню в розмірі 0,5% від простроченої суми за кожний день прострочення. Банк має право достроково стягнути заборгованість за кредитом, відсотки та штрафні санкції у випадках порушення позичальником умов договору. 26.05.2009 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 про встановлення кредитних канікул з 25.05.2009 року по 25.05.2010 року. Додатковою угодою від 24.11.2011 року сторони дійшли згоди про зміну валюти виконання зобов'язання з доларів США на гривні, також встановлена процентна ставка в розмірі 14,5% річних , остаточна дата погашення кредиту визначена до 24.09.2036 року та складений новий графік погашення ануїтентних платежів. Позичальник не виконує умови договору, станом на 23.09.2014 року заборгованість становить 349019,34 грн.. В судове засідання представник позивача не з'явився навіть після визнання судом його явки в судове засідання обов'язковою, в матеріалах справи є його заява про розгляд справи за його відсутності, в якій він заявлені позовні вимоги підтримав. Відповідач позов визнав частково, надав письмові заяви про застосування річного строку позовної давності щодо пені, зменшення розміру пені відповідно до ст.551 ЦК України, а також довідку про стан кредиту на 08.04.2015 року. Просить відмовити у достроковому стягненні заборгованості по кредиту, оскільки не отримував вимоги банку про дострокове повернення кредитних коштів, в даний час повністю погасив прострочену заборгованість по тілу кредиту та відсоткам та дотримується графіку погашення кредиту. Не заперечує проти стягнення пені, але просить врахувати його майновий стан, зокрема, невисоку зарплату, наявність малолітньої дитини, хворобу дружини., та зменшити розмір нарахованої банком пені. Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 25.07.2006 року між акціонерним поштово-пенсійним банком „Аваль", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство „Райфайзен Банк Аваль", та [PERSON] укладений кредитний договір № 014/2556/74/41204, згідно з яким позичальник отримав кредит в сумі 38000 доларів США у вигляді невідновлювальної кредитної лінії на строк 240 місяців до 25.07.2026 року зі сплатою 12% річних. Згідно з п.5.1 договору позичальник зобов'язався щомісячно в термін до 15 числа кожного місяця здійснювати часткове погашення кредиту та сплату відсотків. Згідно з п.9.1 договору за порушення строків повернення кредиту, процентів та комісії, позичальник сплачує пеню в розмірі 0,5% від простроченої суми за кожний день прострочення. Відповідно до п.6.5 договору кредитор має право достроково стягнути заборгованість за кредитом, нараховані відсотки та штрафні санкції у випадках невиконання позичальником умов цього договору або договорів забезпечення за умови попереднього ( за 30 днів) повідомлення позичальника рекомендованим листом. (а.с.8-10) Додатковою угодою № 1 від 26.05.2009 року позичальникові були надані кредитні канікули на строк з 25.05.2009 року по 25.05.2010 року.(а.с.11-12) Додатковою угодою від 24.11.2011 року збільшено процентну ставку до 14,5% річних, погашення заборгованості здійснюється позичальником щомісячними ануїтентними платежами відповідно до графіку у гривнях, строк кредитування продовжено до 362 місяців до 24.09.2036 року.(а.с.13-16) У зв'язку з неналежним виконання позичальником умов кредитного договору, станом на 23.09.2014 року визначено заборгованість в загальній сумі 349019,34 грн., в тому числі: по кредиту - 281273,94 грн., заборгованість за відсотками -19743,32 грн., з них прострочені відсотки - 16390,72 грн., пеня - 48002,08 грн., що вбачається з розрахунку.(а.с.6-7) Відповідно до ст.ст.525,526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, належними сторонами і у встановлений строк відповідно до умов договору або закону, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Право кредитора на дострокове повернення кредитних коштів передбачено п.6.5 кредитного договору за умови попереднього ( за 30 днів) повідомлення позичальника рекомендованим листом. До позовної заяви позивачем долучено копію вимоги від 12.08.2014 року (а.с.19), в якій банк повідомляє відповідача про наявність простроченої заборгованості на 7.08.2014 року та пропонує протягом 60 календарних днів достроково погасити кредит в повному обсязі зі сплатою процентів та пені. Даних про направлення цієї вимоги відповідачеві рекомендованим листом як вимагає п.6.5 кредитного договору суду не надано. [PERSON] заперечує отримання даної вимоги. Представник позивача в судове засідання не з'явився, пояснень з цього приводу суду не надав, доказів про направлення вимоги відповідачеві також не надано. В п.п.29 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення ст.ст.1050,1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами(з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Відповідно до частини 10 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: 1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п'ять відсотків суми кредиту; або 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність. Відповідно до ст.10 ЦПК цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.60 цього кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Як вбачається з матеріалів справи позивачем не надано жодного доказу про виконання ним умов кредитного договору, що надають йому право вимагати від позичальника дострокового повернення в повному обсязі кредиту, сплату відсотків та штрафних санкцій. Отже, суд вважає ці вимоги позивача безпідставними. Проте, позивач не позбавлений права на дострокове повернення кредиту у випадку в подальшому невиконання позичальником умов кредитного договору продовж строку дії цього договору (строк дії договору до 24.09.2036 року) за умови дотримання п.6.5 цього договору та вимог закону. Щодо вимоги банку про стягнення пені суд вважає можливим ці вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. Відповідно до ч.3 ст.549 цього кодексу пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення. Згідно з п.9.1 кредитного договору сторонами передбачено сплату позичальником пені в розмірі 0,5% від простроченого платежу за кожний день прострочення, у разі порушення ним строків повернення кредитної заборгованості та відсотків. Представник відповідача вважає, що пеня в розмірі 0,5% від прострочених платежів за кожен день прострочення нарахована банком неправомірно, при цьому посилається на ст..ст.1,3 Закону України „Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань" від 22.11.1996 року. Згідно із статтею першою та третьою цього закону платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Відповідно до кредитного договору розмір пені 0,5% від простроченої суми за кожен день прострочення встановлений за домовленістю сторін, що відповідає ст.1 зазначеного закону. Згідно з розрахунком заборгованості пеня нарахована в даному розмірі за період з 04.01.2012 року по 23.09.2014 року в сумі 48002,08 грн..(а.с.6) Статтею 627 ЦК України передбачена свобода договору, сторони є вільними у виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Кредитний договір підписаний сторонами, ніким не оспорюваний та не визнаний недійсним в цілому або в частині. Враховуючи наведене, заперечення відповідача проти розміру пені, встановленого кредитним договором, є безпідставними. Відповідач просить застосувати спеціальний строк позовної давності щодо пені. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що пеня може бути нарахована банком лише за один рік Відповідно до ст..256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові(ч.4 ст.267 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки(штрафу,пені). Згідно з розрахунком заборгованості пеня нарахована з 04.01.2012 року по 23.09.2014 року, тобто поза межами річного строку позовної давності. Суд вважає, що пеня може бути стягнута лише за один рік з 24.09.2013 року по 24.09.2014 року. За цей період розмір пені становить 28935,51 грн. відповідно до розрахунку. Відповідач просить зменшити розмір пені з урахуванням важкого майнового стану сім'ї, а також з урахуванням того, що пеня значно перевищує збитки банку, оскільки він отримує проценти за кредитним договором. Відповідно до ст.551 ЦК України розмір неустойки (штраф, пеня) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно з роз'ясненнями у п.27 постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року № 5 „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" істотними обставинами в розумінні ст.551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу(наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Доказів про наявність та розмір збитків, яких зазнав Банк через порушення боржником умов кредитного договору, суду не надано. Заслуговує на увагу ступінь виконання зобов'язань відповідачем, зокрема, станом на 08.04.2015 року ним погашено в повному обсязі заборгованість за поточними та простроченими платежами по тілу кредиту та процентам, що вбачається з довідки банку від 08.04.2015 року. Також суд враховує майновий стан сім'ї відповідача, який отримує заробітну плату в середньому 2000 грн. в місяць, дружина [PERSON] працює вчителем в Київській інженерній гімназії, з 18.07.2014 року по 04.08.2014 року не працювала, перебувала на стаціонарному лікуванні у зв'язку з травмою (а.с.62-64), подружжя мають на утриманні малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд враховує наведені вище обставини, які мають істотне значення, та вважає можливим зменшити розмір пені з 28935,51 грн. до 20000 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: partial