Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 17.04.2015 року стягнуто з відповідача - [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 450,00 грн. на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 20.03.2015 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивач зазначила, що з часу ухвалення рішення про стягнення аліментів витрати на утримання дітей значно зросли. Так, діти на даний час навчаються у школі тому витрати на їх утримання збільшилися. Також зросли ціни на одяг і продукти харчування, а її заробітна плата знаходиться на рівні мінімальної, і з такими доходами вона не може в повній мірі забезпечити потреби дітей. Крім того, їй відомо, що відповідач на даний час має постійну роботу та працює по контракту у Збройних Силах України і тому має кошти для виплати аліментів у більшому розмірі. Позивач просить суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON], [INFO] за рішенням Великолепетиського районного суду Херсонської області від 17.04.2015 року по справі №649/214/2015 у розмірі 450,00 грн. на кожну дитину щомісячно на її користь на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], визначивши розмір аліментів в розмірі 1500 гривень на кожну дитину, щомісячно, до досягнення повноліття дітей. У судове засідання позивач [PERSON] не з"явилася, але надала до суду заяву у якій зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча відповідно до ч. 10 ст. 130, ч. 10 ст. 187 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином, що підтверджується викликом на офіційному веб-порталі Судової влади України. Вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно рішення Великолепетиського районного суду Херсонської області за №649/214/15-ц з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] проводиться стягнення аліментів у розмірі 450 гривень 00 копійок, на кожну дитину щомісячно, починаючи з 20.03.2015 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленостями між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини. Так, п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, розділ 1, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 24 Конвенції про права дитини передбачає право дитини на користування найбільш досконалими послугами системи охорони здоров'я та засобами лікування хвороб і відновлення здоров'я. Статтею 27 Конвенції про права дитини, закріплене право кожної дитини на достатній рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображено і в українському законодавстві - ч. 2 ст. 51 Конституції України, якою передбачено, що обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків і закріплюється в сімейному законодавстві. Метою законодавчого закріплення права одного з батьків, з ким проживають діти, на отримання аліментів є насамперед захист інтересів дітей, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, а не покращення матеріального стану отримувача аліментів. Суд визначає розмір аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та на одру дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищевикладене, суд, відповідно до ст.ст, 182, 184, 192 СК України вважає необхідним збільшити розмір аліментів, які стягнуті з [PERSON], [INFO] за рішенням Великолепетиського районного суду від 17.04.2015 року по справі №649/214/15-ц, стягнувши з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1500.00 грн., на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили i до досягнення дітьми повноліття, так як на утриманні позивача знаходяться малолітні діти, що підтверджується Актом обстеження від 26.07.2018 року проведеним депутатом Великолепетиської селищної ради Василенко В.І., і вона не має можливості самотужки та у повній мірі забезпечити достатній матеріальний, духовний та фізичний розвиток дітей, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені ним судові витрати у розмірі 704 грн. 80 коп., оскільки вони підтверджені: квитанцією №0.0.1052837542.1 від 05.06.2018 року. На підставі ст. 51 Конституції України, ст.ст. 141, 180, 184, 192 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved