Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] музею народної архітектури та побуту України про скасування дисциплінарного стягнення, мотивуючи свої вимоги тим, що вона працює у відповідача на посаді начальника відділу господарського забезпечення. 01.09.2015 року генеральним директором музею видано наказ № 649, відповідно до якого їй оголосили догану за неналежне виконання посадових (функціональних) обов"язків, порушення трудової дисципліни та правил внутрішнього трудового розпорядку. Але вона вважає даний наказ незаконним, оскільки при його винесенні не було дотримано вимог діючого трудового законодавства. На підставі викладеного позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати незаконним та скасувати наказ Генерального директора [PERSON] музею народної архітектури та побуту України від 01.09.2015 року № 649 "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON]". У судовому засіданні позивачка [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника відповідача, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення позивачки, допитавши свідка, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] працює у [PERSON] музеї народної архітектури та побуту України на посаді начальника відділу господарського забезпечення, що підтверджується трудовою книжкою. Наказом генерального директора [PERSON] музею народної архітектури та побуту України від 01.09.2015 року № 649 позивачку [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани за неналежне виконання посадових (функціональних) обов"язків, порушення трудової дисципліни та правил внутрішнього трудового розпорядку (а.с. 11). Згідно вказаного наказу підставою для його винесення стали акт від 28.08.2015 року № 576, службові записки [PERSON] від 28.08.2015 року № 575, від 31.08.2015 року № 578, службова записка [PERSON] від 31.08.2015 року № 582. В своїх позовних вимогах [PERSON] зазначає про те, що даний наказ видано з порушенням вимог трудового законодавства, без дотримання відповідної процедури, а також без належних підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності, у зв"язку з чим вважає наказ незаконним. Як вбачається з письмових матеріалів справи, 27.07.2015 року відбулося засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації працівників культури НМНАП України, на якому було заслухано заяву [PERSON] від 23.07.2015 року щодо протиправного поводження начальника відділу господарського забезпечення [PERSON] по відношенню до неї, зокрема, що постійних образ, втручання в особисте життя, здійснення морального тиску (а.с. 19). За результатами розгляду заяви на засіданні було прийнято рішення про звернення до генерального директора музею з проханням вжити необхідні заходи адміністративного впливу стосовно [PERSON], оскільки її поводження порушує службову етику та негативно впливає на морально-психологічний стан в колективі, викликає постійне напруження в колективі, що заважає нормальній роботі, що підтверджується відповідним витягом з протоколу (а.с.18). 27.08.2015 року генеральним директором музею було видано розпорядження № 174 (а.с.17), відповідно до якого він зобов"язує начальника відділу господарського забезпечення [PERSON] у строк до 10 години 00 хвилин 31.08.2015 року надати письмові пояснення щодо викладених у зверненнях порушень. У додатку до даного розпорядження вказано копії звернень на 5 аркушах. 28.08.2015 року ні ім"я генерального директора музею начальником сектору діловодства і контролю, відділу юридичного та кадрового забезпечення, діловодства і контролю [PERSON] було подано службову записку щодо відмови від підпису на розпорядженні № 174 від 28.08.2015 року [PERSON] (а.с. 15). Також у службовій записці зазначено про те, що 28.08.2015 року [PERSON] була викликана для підпису на розпорядженні, з яким була ознайомлена, але відмовилась у брутальній формі ставити свій підпис, почала погрожувати розправою. При цьому копію розпорядження та додатків до нього забрала. 28.08.2015 року працівниками музею у складі 4-х осіб був складений [PERSON] (а.с.14) про те, що начальник відділу господарського забезпечення [PERSON] не підписала розпорядження № 174 від 28.08.2015 року, при цьому погрожувала груповою розправою. 31.08.2015 року начальником сектору діловодства [PERSON] на ім"я генерального директора музею було подано службову записку (а.с.13), відповідно до якої зазначено, що станом на 12 годин 00 хвилин 31.08.2015 року [PERSON] свої пояснення на виконання розпорядження № 174 від 27.08.2015 року не надала. Позивачкою 31.08.2015 року було подано на ім"я генерального директора музею службову записку з проханням конкретизувати, який саме пункт додатку № 1 до колективного договору було нею порушено, але відповідь їй надана не була. 31.08.2015 року заступником начальника відділу юридичного та кадрового забезпечення, діловодства і контролю [PERSON] на ім"я генерального директора [PERSON] музею народної архітектури та побуту України [PERSON] була подана службова записка (а.с. 12), відповідно до якої ним внесено пропозиції щодо застосування дисциплінарного стягнення у вигляді догани до [PERSON] на підставі службової записки [PERSON] від 31.08.2015 року. Після цього 01.09.2015 року генеральним директором і було видано наказ № 649 про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності. Відповідно до вимог ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1)догана; 2)звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Наказ роботодавця про застосування стягнення має містити мотивувальну частину з точним та обґрунтованим характером порушення трудової дисципліни. Наказ про застосування до працівника стягнення не може містити стягнень, не передбачених ст. 147 КЗпП України. Як вбачається з оспорюваного наказу № 649 від 01.09.2015 року, жодної мотивувальної частини він не містить, також відсутнє точний та обґрунтований характер порушення трудової дисципліни, не конкретизовано, у чому саме полягає неналежне виконання посадових (функціональних) обов"язків, порушення трудового дисципліни та правил внутрішнього трудового розпорядку, не конкретизовано, які саме правила внутрішнього трудового розпорядку порушено. Стаття 149 КЗпП України передбачає порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівникам. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Відповідно до вимог ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом (якому надано право прийняття на роботу) безпосередньо за виявлення проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв"язку з тимчасовою непрацездатністю або його перебування у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Перш ніж винести працівникові догану чи звільнити його роботодавець повинен отримати від нього письмові пояснення з приводу вчиненого дисциплінарного правопорушення. Якщо на підставі такого пояснення працівника роботодавець дійде висновку, що дисциплінарний проступок дійсно мав місце і відсутні будь-які обставини, які можна було б вважати такими, що виключають притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності, то роботодавець видає наказ (розпорядження) про застосування дисциплінарного стягнення. Слід наголосити на тому, що письмові пояснення у позивачки [PERSON] відповідачем взагалі відібрані не були, що є порушенням вимог ч. 1 ст. 149 КЗпП України. Крім того, перед видачею оспорюваного наказу відповідачем не було проведено належним чином перевірку за поданими зверненнями, не було з"ясовано всіх обставин, не встановлено наявність чи відсутність порушень з боку позивачки, що потягло за собою прийняття незаконного наказу про накладення дисциплінарного стягнення. Для дисциплінарного проступку характерні певні особливості. 1) Суб"єктом дисциплінарного проступку може бути громадянин, який перебуває у трудових правовідношеннях з роботодавцем і порушив трудову дисципліну. Відповідно до спірного наказу суб"єктом дисциплінарного проступку, зокрема, є і позивач, який перебуває у трудових правовідносинах з відповідачем. 2) Суб"єктивну сторону дисциплінарного проступку характеризує вина працівника. Вина виражає психічне ставлення працівника до своїх протиправних дій та їх шкідливих наслідків. Вина може виражатися у формі прямого або побічного умислу чи необережності. Умисна вина передбачає, що особа усвідомлювала протиправність свого діяння, передбачала його шкідливі наслідки й бажала або свідомо допускала їх настання. Для дисциплінарного правопорушення найбільш характерною є вина у формі необережності. Необережність, як форма вина, передбачає, що особа усвідомлювала протиправність своєї поведінки, передбачала її шкідливі наслідки, проте легковажно розраховувала на їх відвернення, або не передбачала, хоча повинна була їх передбачити. Об"єктом дисциплінарного проступку є внутрішній трудовий розпорядок організації (суспільні відносини, що складаються у процесі його здійснення та охороняються нормами трудового права). Протиправна поведінка працівника полягає у порушенні трудових обов"язків, покладених на нього трудовим договором чи правилами внутрішнього трудового розпорядку, спеціальних законодавчих актів, посадових інструкцій, а також у порушенні або невиконанні наказів і розпоряджень роботодавця. Наприклад, запізнення на роботу, участь у страйку, який визнано незаконним, поява на роботі в нетверезому стані є протиправною поведінкою. Але під час розгляду справи відповідачем не було надано жодних належних доказів того, що позивачкою [PERSON] під час роботи було допущено порушення посадових (функціональних) обов"язку, трудової дисципліни та правил внутрішнього трудового розпорядку. Об"єктивною стороною дисциплінарного проступку є шкідливі наслідки та причинний зв"язок між ними і дією (бездіяльністю) порушника трудової дисципліни. На момент прийняття судового рішення суду було невідомо, які саме дії (бездіяльність) позивачки [PERSON] призвели до шкідливих наслідків. Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 252 КЗпП України працівникам підприємств, установ, організацій, обраним до складу виборних профспілкових органів, гарантуються можливості для здійснення їх повноважень. Зміна умов трудового договору, оплати праці, притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є. Як вбачається з письмових матеріалів справи, позивачка [PERSON] є головою ППО ВПС "Захист справедливості", що підтверджується відповідно довідкою АБ № 517072 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (а.с.10). Але при цьому відповідачем не були виконані вимоги ч. 2 ст. 252 КЗпП України, оскільки до вказаної профспілкової організації за отриманням відповідної згоди відповідач не звертався, що підтверджується відповідним листом вказаної організації від 09.09.2015 року. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з підстав, зазначених вище. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487, 20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved