Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом до відповідача, зазначивши, що відповідно до рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25.08.2016 року з відповідача стягуються аліменти на її користь на період навчання в розмірі 1450,00 грн. щомісячно до 28.02.2017 року. Державним виконавцем Подільського районного відділу ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві було відкрито виконавче провадження з виконання вказаного рішення суду. Однак, відповідач аліменти на її утримання не сплачує, у звязку з чим виникла заборгованість по сплаті аліментів, за період з 29.07.2016 року по 28.02.2017 року включно, що становить 10290,32 гривень. Просить рішенням суду стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 3117,50 гривень. Сторони до суду не зявились, позивач клопотала про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Відповідач причини неявки не повідомив, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову не надав. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідно до рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25.08.2016 року з [PERSON] вирішено стягувати аліменти на користь [PERSON] на період її навчання в розмірі 1450,00 грн., щомісячно, з 29.07.2016 року до 28.02.2017 року (а.с.6). На підставі рішення суду позивач отримала виконавчий лист, який було звернуто до примусового виконання. Державним виконавцем Подільського районного відділу ДВС м.Києва ГТУЮ у м.Києві відкрито виконавче провадження ВП №52719811 з примусового виконання вказаного рішення суду та звернуто стягнення на заробітну плату (а.с.12-15). Згідно наявної в справі довідки-розрахунку державного виконавця за відповідачем рахується заборгованість по аліментам за виконавчим листом № 279/3772/16-ц, за період з 29.07. 2016 року по 28.02.2017 року, в розмірі 10290,32 гривень (а.с.10). Позивач на підставі вказаної довідки здійснила розрахунок пені за прострочення сплати аліментів за вказаний період з липня 2016 року по лютий 2017 року, розмір якої склав 3117,50 гривень (а.с.9). Відповідачем дані обставини та розрахунок заборгованості спростовано не було. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка у формі пені - це спосіб забезпечення будь-якого грошового зобов"язання, незалежно від підстави його виникнення.\~ Як роз"яснено в п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", передбачена ст.196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв"язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення. Суд вважає, що у виникненні заборгованості є вина відповідача, оскільки він є працездатним за віком та станом здоров"я, обізнаний про свій обовязок щомісячно сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дочки, на користь інших осіб аліментів не сплачує, інших будь-яких зобов"язань за виконавчими листами не має. З урахуванням правої природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обов'язку, та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст.196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, за який не сплачено аліменти. З матеріалів справи слідує, що державним виконавцем вживались заходи щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів. Відповідно до ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи наведене, відповідач не подав суду доказів про те, що несплата аліментів була зумовлена незалежною від нього обставиною, або була наслідком тяжкої хвороби чи іншої не переборної сили. Доказів про сімейний чи матеріальний стан, які б могли бути підставою для зменшення вказаного розміру неустойки (пені) відповідач суду також не подав. Судові витрати судом стягуються відповідно до вимог ст.88 ЦПК України. З врахуванням вищезазначеного, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved