Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

30 травня 2019 року орган опіки та піклування звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відібрання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у матері, а також про стгнення з відповідачки аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1\\4 заробітку матері, але не менше 50% прожитковового мінімумум для дитини відповідного віку - на користь органу опіки та піклування. Дитину передати органу опіки та піклування лдля її подальшого влаштування. Позивач вказує на те, що відповідачка є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , проте ухиляєтьсяи від належного виконання батьківського обов`язку щодо виховання та створення належних умов її проживання. З 18 січня 2019 року дитина перебуває у КЗ "Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації "Миколаївської обласної ради - за рішенням виконкому ММР про негайне відібрання у матері, оскільки ставлення матері до виконання батьківських обов`язків створює загрозу життю та здоров`ю дитини. Мати веде антисоціальний спосіб життя, в помешканні антисанітарія, оскільки майже вся квартира захаращена мотлохом та непротрібом, яке відповідачка приносить зі смітника., в квартиирі стійкий сморід .Відповідачка не працює , дитина немає достатньо продуктів харчування, мати змушує її харчуватися при церкві, обмежує дитину у користуванні електроенергією та проведенні процедур особистої гігієни. Мати не контролює навчання доньки та пропуски нею кільних занять. Дитина зацькована, занедбана. З приводу неналежного догляду за донькою з нею вже проводились бесіди працівниками Служби у справах дітей, вона притягалася до адміністративної відповідальності за ухиляння від виконання батьківських обов`язків за ст.. 184 КупАП, проте відповідачка не змінила свого ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, не прибрала сміття з квартири. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив відібрати дитину у відповідачки без позбавлення батьківських прав . В судовому засіданні представники органу опіки і піклування та Служби у справах дітей підтримали заявлений позов, просили про його задоволення. Суду пояснила, що дитина сама звернулася до них по допомогу, тому що не могла більше знаходитися в таких умовах проживання. Квартира була захаращена мотлохом тв сміттям, всюди був бруд та сморід, при цьому мати заради економії забороняла їй користуватися гарячою водою, світлом, що перешкоджало їй робити домашнє завдання ввечері, не готувала їжу і дівчина вимушена була харчуватися при церкві. Маетрі в період з січня по квітень надавався достатній термін для прибирання в квартирі, проте мати цього не зробила і з їїй поведінки слідувало, що вона неадеватно сприймає ситуацію, що склалася та не вбачає в умовх проживання в квартирі серед сміття загрозу для здоров`я своєї дитини. Зазначила, що навіть якщо і на теперішній час мати поприбирала в квартирі, то таке не буде повторюватися знову, і що дитина буде проживати в безпечних умовах. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала. Суду пояснила, що на теперішній час працює неофіційно, отримує стабільний дохід. Про доньку завжди піклувалася, готувала їжу, цікавилася її навчанням.Має з донькою добрі стосунки, вони завжди святкують родинні свята\\, дарують подарунки дівчині. Зазначила, що дійсно занедбала квартиру, їй дуже соромно, що з нею тарпилася така ситуація, вона усвідомила, що допустила помилку. Вона повністю виправилася, попбрибиоала квартиру, винісла всі старі речі та мотлох і більше ніколи не буде займатися збиранням вторсировини для її здавання, нести все в квартиру. Буде чітко контролювати відвівдування донькою школи, допомагати їй у виконанні домашніх завдань. Вона регулярно навідує доньку в центрі кожного тиждня, привозить їй книги, смачну їжу. Не вважає себе поганою матір`ю, просить не забирати доньку, надати їй шанс стати хорошою матірю , опікуватися донькою та надати їй хорошу освіту. Заслухавши пояснення учасників процесу, зясувавши думку дитини, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. [PERSON] є матір`ю неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Батько записаний зі слів матері. З січня 2019 року [PERSON] перебуває у КЗ "Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації "Миколаївської обласної ради - за направленням від 18 січня 2019 року служби у справах дітей миколаївської облдержадміністрації як дитина, щщо опинилася в складних життєвих осбтавинах, мати створрила за місцем проживання умови, які перешкоджають норматній життєдіялності дитини, загрожують її життю та здоров`ю. За результами повідомлення із Миколаївської ЗОШ № 53, де навчалася [PERSON] , до адміністрацівї школи звернулася старша сестра [PERSON] щодо умов проживання сестри. Повідомила, що протягом декілької місяців мати зносить до своєї квартири сміття, вісі кімнати заповнені різним брудом. На прохання все винести та прибрати або дозволити їм все винести реагує агресивно. Вдома відсутні умови для проведення процедур особситої гігієни, не мє на чому приготувати та розігріти їжу .Учениця часто пропускає навчання без поважної причини, на дзвінки класного керівника мама не відповідає. Згідно Характеристики [PERSON] , учениці 9-А класу Миколаївської ЗОШ І-ІІ ступенів № 53 , дитина спокійна. Зв`язок класного керівника з матір`ю відсутній. Згідно Актів обстеження матеріально-побутових умов проживання родини від 18 січня та 18 квітня 2019 року , трикімнатна квартира [ADDRESS] , де проживає відповідачка з донькою, перебуває у занедбаному стані , у дитини є окрема кімната, дві кімнати в квартирі завалені від стелі до пілоги старими речами , мотлохом, сміттям, вторинною сировиною, стійкий неприємний сморід, купи сміття. При цьому [PERSON] , не належео оцінює стан квартири, не розуміє, чому необхідно прибрати негайно і в чому небезпека для проживанння дитини в таких умовах. Згідно Довідки-характеристики Центрального відділу поліції ГУНП України в Миколаївській області, [PERSON] характеризується негативно, систематично порушує громадський порядок , спілкується з громадянами, які ведуть антигромадський спосіб життя , не зловживає спиртними напоями. Була притягнута до адміністративної відповідальності за ст.. 184 КУпАП 18 січня 2019 року за ухиляння від виконання батьківських обов`язків. Відповідачка надала суду інформацію вівдділення № 5 банку ПУМБ в Миколаєві, згядно якої має декілька депозитних рахунків, з загальною сумою на них близько 100 000 грн. Висновком органу опіки та піклування від 29 травня 2019 року підтверджується факт того, що ставлення матері до виконання батьківських обов`язків створює загрозу життю та здоров`ю дитини [PERSON] Враховуючи, що поведінка матері може призвезти до важких наслідків для подальшої долі дівчини - вважається за доцільне відбрати неповнолітню дитину у матері. Згідно пояснень психолога [PERSON] КЗ" Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей", які надані нею в судовому засіданні, [PERSON] спокійна розвинута дівчина, ознак агресії не виявляє, як і не повідомляла про агресію до неї з боку матері. Відносини з матір`ю, нормальні, спокійні. Дівчина бажає повернутися додому. Мати регулярно відвідувала доньку, приносила їй солодощі та багато книжок. Як пояснила допитана в судовому засіданні в якості свідка бабуся дитини [PERSON] та сестра дитини [PERSON] , відповідачко дійсно взимку 2018-2019 років занедбала квартиру, тривалий час не робирала та не виносила старі речі та збирала вторинну сировину. Про речі зі смітника їм не відомо. Сморід в квартирі дійсно був, але він був не тільки через мотлох, але і через цуценят та собаку, які жили на той час в квартирі - вони заямалися розведенням собак, це був їх вид доходу. На теперішній час [PERSON] усвідомила все, повністю поприбирала квартиру, винесла весь непотріб, дуже сумує за донькою і прагне її повернення. Допитаний в якості свідка працівник відділу поліції ювенальної превенції [PERSON] , який був присутній при відібранні дитни в січні 2019 року , суду пояснив, о дійсно на той час в квартирі були загрозливі для життя дівчини умови. Вся квартира була схожа на суцільний смітник, серед купи сміття бігала собака, по квартирі майже неможливо було ходитит серед куп сміття та мотлоху, стояв нестерпний сморід. За багато років в поліції вперше бачив настільки брудне помешкання. При цьому хазяйка квартири заперечувала неналежний стан її квартири і агресивно поводилася з ними. Під час судового розгляду відповідно до статті 12 Конвенції про права дитини на виконання права дитини бути заслуханою з питань, що її торкаються, реалізуючи приписи статті 171 Сімейного кодексу України (далі СК) судом була заслухана думка дитини. Зокрема, неповнолітня [PERSON] пояснила, що вона проживає разом із мамою, уних теплі стосунки, мама не ображала її, ніколи не була агресивною, завжди піклувалася про неї, завжди було належне харчування . Мати дійсно економила на комунальних посслугах, проте їй корситуватися світлом та гарячою водою не забороняла. Десь з кінця 2018 року мати стала збирати в квартирі вживані речі, які думала, що можно здати як вторинну сировину, не виносила старі речі, і квартира перетворилася у дуже забиту цим мотлохом.Тоді [PERSON] і стало дуже некомфортно проживати в таких умовах , дійсно було багато бруду. Вона звернулася по допомогу до калсного керівника, її направили до Служби у справах дітей. вона спсодівлалася , що з мамою проведуть бесіду і допоможуть вплинути на матір, натомість її забрали у Центр. Вона дуже хоче повернутися додому, любить матір і просить суд дати її мамі шанс , адже вона вже виправилася і обіцяла їй, що така ситуація ніколи не повториться. З мамою вони вже планували наступне навчання. У відповідності до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про стан здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. За такого, матеріалами в цивільної справи підтверджується, що відповідачка неналежним чином виконувала батьківських обов`язків по вихованню і утриманню дитини , оскільки створила в місці проживання дитини загрозливі для життя і здоров`я доньки умови проживання. З огляду на наведені обставини, суд визнає поведінку відповідачки неналежним виконанням батьківських обов`язків по відношенню до доньки [PERSON] , що стало обгрунтованою підставою для направлення позивачем в січня 2019 дитини до КЗ" Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей" для тимчасового проживання. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається зі спеціального Закону України «Про охорону дитинства»та інших нормативно-правових актів, що регулюються суспільні відносини у цій сфері. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначається, що «хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини». Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Відібрання ж дитини не пов`язується з протиправною поведінкою: загроза життю та здоров`ю дитини може бути результатом психічної хвороби, відкритої форми туберкульозу чи інших небезпечних хвороб, скрутних житлових умов тощо. Відібрання дитини можливе тоді, коли умови проживання дитини суд оцінить як небезпечні для неї. Оцінювання умов проживання дитини є виключно компетенцією суду. Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або начальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку. За змістом частини першої статті 170 Сімейного кодексу Українисуд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно із пунктами 2-5 частини першої статті 164 Сімейного кодексу Українимати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням («Савіни проти України», № 39948/06, § 50, ЄСПЛ, від 18 грудня 2008 року). Основними підставами для відібрання дитини є ухилення батьків від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоке поводження з дитиною; захворювання батьків на хронічний алкоголізм або їх наркотична залежність; будь-які види експлуатації дитини, примус її до жебракування та бродяжництва тощо. Інші випадки охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише із поведінки батьків, а й із їх особистих негативних звичок . Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Таким чином, в даній конкретній ситуації судом на перше місце ставляться «якнайкращі інтереси дитини» оцінка яких включає в себе оцінку і знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення в даному випадку стосовно даної особи (див. пункт 47 Зауважень загального порядку Комітету ООН з прав дитини № 14 (2013) про право дитини на приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню його інтересів (Пункт 1 статті 3)). На підставі вищенаведено, суд доходить до висновку , що станом на час вирішення справи відповідачка повністю усунула ті обставини, які створювали загрозу для життя та здоров`я неповнолітньої ( що підтверджується також наданими суду фотографіями), усвідомила неналежність своєї поведінки і на теперішній час, не встановлено наявність у відповідача іншої негативної поведінки відносно доньки, відповідачка не страждає на алкоголізм тощо, отже відсутні небезпечні для життя, здоров`я і морального виховання її доньки обставини. Також суд враховує бажання самої неповнолітньої [PERSON] повернутися додому та ствердження нею самою про повне виправлення її матері щодо створення умов для її проживання та виховання в спільному помешканні. За такого, суд не вбачає підстав для задволення позову щодо відібрання неповнолітньої дитини у матері, і , як наслідок, стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини на користь позивача. Разом з тим, враховуючи існування на час звернення до суду з цим позовом певних неналежних дій з боку матері по відношенню до неповнолітньої доньки, суд вбачає підстави для попередження відповідачки про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покладення на органи опіки та піклування контролю за виконанням батьківських обов`язків. Відповідно до статті 141 ЦПК судові витрати слід віднести на рахунок держави . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed