Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в якій зазначає, що 20.09.2003 року вона одружилася з відповідачем. У цьому шлюбі у них народилися донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Внаслідок конфліктів між подружжям, відповідач мешкає окремо, діти залишились проживати з позивачем. [PERSON] добровільно перераховує частину заробітної плати на утримання дітей, але позивач [PERSON] в уточненому позові просила стягнути з відповідача на утримання сина та дочки кошти в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного, щомісячно та на своє утримання в розмірі 1/6 частки доходу [PERSON] до досягнення сином трирічного віку. У судовому засіданні [PERSON] уточнений позов про стягнення аліментів на утримання дітей та на своє утримання підтримала та просила його задовольнити. Крім того пояснила, що вона одружена з відповідачем з 20 вересня 2003 року. Її дочка [PERSON] народилася [INFO], а син [PERSON] - [INFO], їх батьком є [PERSON] З травня 2014 року між ним виникли конфлікти, внаслідок чого відповідач з листопада 2014 року залишив родину та мешкає окремо. [PERSON] перестав віддавати їй свою заробітну плату, але купував необхідні для дітей продукти харчування, а потім написав заяву про відрахування на її користь частини заробітної плати. Зараз діти проживають з нею і вона їх утримує на виплачувану соціальну допомогу та кошти відповідача, змоги працювати не має. В зв'язку з цим просить позов задовольнити, стягнути аліменти на її користь на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від заробітку відповідача та на своє утримання до досягнення сином трирічного віку в розмірі 1/6 частини від доходів [PERSON] Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечував, оскільки відповідач від свого обов"язку по утриманню дітей не ухиляється, а добровільно з жовтня 2014 перраховує 35% заробітку на утримання родини. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу, які не підлягають доказуванню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини: сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 2003 року. У цьому шлюбі [INFO] народилася донька [PERSON], а [INFO] син [PERSON]. [PERSON] не може повністю матеріально себе забезпечувати, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, отримує допомогу по народженню другої дитини - 1012,50 грн. на місяць до 31.05.2017. З листопада 2014 року [PERSON] проживає окремо, але з жовтня 2014 року, що не заперечувалося позивачем, добровільно перераховував 35% свого заробітку на рахунок [PERSON] Крім того, купував необхідні для дітей продукти харчування та мав можливість спілкуватися з сином і донькою на вихідних. У відповідності до ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. На підставі ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття181 СК України передбачає, що способи виконання батьками обв'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і ( або) натуральній формі. Пункт 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачає, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку ( доходу) її матері, батька ( ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі ( ст. 184 СК) і виплачується щомісячно. На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. В ч.1 статті 183 СК України зазначено, що частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Суд при вирішенні спору щодо частки заробітку, яка буде стягуватися як аліменти керується принципами Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, відповідно до яких дитині мають належати права на здоровий ріст та розвиток, належне харчування, житло, розваги, медичне обслуговування, отримання освіти. Найкраще забезпечення інтересів дитини щодо її освіти та навчання має бути керівним принципом для батьків. Суд, приймає до уваги, що прожитковий мінімум на місяць для дитини віком від 6 до 18 років на час розгляду справи складає 1286 гривень, а обов"язок утримувати дитину покладений на обох батьків. Відповідач виконував свій обов"язок по утриманні дітей належним чином, пераховуючи з 22 жовтня 2014 року 35% від свого заробітку. В жовтні 2014 року з його заробітної плати відраховано 2339,86 грн, в листопаді 2014 року сплачено 1395,39 грн, в грудні - 3473,56 грн. Ці обставини не спростовувалися позивачем. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] частково, при визначенні розміру аліментів на утримання дружини враховується, що прожитковий мінімум для працездатної особи встановлений в сумі 1218 грн на місяць. При визначенні розміру аліментів на утримання дружини суд звертає увагу на отримання позивачем допомоги в управлінні праці та соціального захисту населення Красноградської РДА по народженню другої дитини в розмірі 1012,50 грн. на місяць, вік дитини. Суд доходить висновку, що відповідач працевлаштований та має постійний заробіток, що підтверджено документально, тому аліменти в розмірі 1/20 частини від заробітної плати [PERSON], будуть достатніми для забезпечення належного утримання дружини. Згідно ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах стягнення суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Питання компенсації витрат на правову допомогу врегульовано ст.84 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст.84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно з роз"ясненнями, що містяться в п.48 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 постанови. Відповідно до положень ст. 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" від 20 грудня 2011 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Таким чином, склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. Проте, долучені до матеріалів справи квитанції від 27 жовтня 2014 року та 12 листопада 2014 за консультації, ведення справи в суді не можуть бути доказом підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу у сумі 900 грн. Крім того, у матеріалах справи відсутній розрахунок вартості юридичних послуг відповідно до пропорційного часу роботи адвоката у зв'язку з наданням правової допомоги у даній справі. Оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, відсутні правові підстави для компенсації таких витрат позивачу.

Outcome: partial