Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що вона та відповідач перебували у фактичних шлюбних стосунках до кінця 2011 року, мають доньку [PERSON] [INFO], починаючи з 2012 року і по даний час відповідач не виявляє будь-якої турботи про доньку, не виконує свої батьківські обов»язки, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, відповідач свідомо не бажає приймати участь у вихованні малолітньої доньки, оскільки перешкод чи заборон щодо побачень з нею йому ніхто не чинив. А тому позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав щодо його малолітньої донькт [PERSON] [INFO]; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку /доходу/, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до досягнення повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без його участі до суду не надходило, а тому на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Представник 3-ї особи просить суд позов задовольнити, оскільки відповідач не виконує своїх батьківських обов"язків щодо малолітньої доньки, а тому є всі передбачені законом підстави для позбавлення відповідача батьківських прав та стягнення з нього аліментів на утримання дитини. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, оглянувши матеріали даної справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження дитини. В судовому засіданні також встановлено, що позивач з донькою [PERSON] проживали по [ADDRESS], дитина відвідувала дитячий садочок № 30 «Росиночка» з 24.09.2012 року. Згідно акту обстеження умов проживання, вказана квартира складається з 3-х жилих кімнат, крім позивачки з донькою в квартирі проживає брат позивачки, санітарно-гігієнічний стан квартири задовільний, кімнати затишні, охайно прибрані, є все необхідне для розвитку та відпочинку дитини. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Шкарівської сільської ради Білоцерківського району, [PERSON] зареєстрована та проживає на даний час в [ADDRESS], разом з нею проживає та знаходиться на її утриманні [PERSON] [INFO]. У висновку Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради про позбавлення батьківських прав [PERSON] вказується на те, що останнє відоме місце проживання відповідача -[ADDRESS], він ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків по вихованню дочки, матеріальної допомоги не надає, на засідання комісії з питань захисту прав дитини не з»явився, хоча службою у справах дітей був повідомлений про час та дату засідання, в телефонному режимі представнику служби вказав, що буде відмовлятися від своєї дочки [PERSON]. Згідно довідки ДНЗ № 30 «Росиночка» Білоцерківської міської ради, за період перебування [PERSON] в дитячому садку батько [PERSON] життям та розвитком дитини не цікавився. В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач в порушення вимог чинного законодавства України з питань охорони дитинства ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків по вихованню дитини, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов"язками. Як роз"яснено в п.17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов"язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання /крім хронічного алкоголізму чи наркоманії/ або з інших незалежних від неї причин. Доказів того, що відповідач не виконує свої батьківські обов"язки з незалежних від нього причин, суду не надано. При вирішенні цього питання судом приймається до уваги висновок служби у справах дітей Білоцерківської міської ради як органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо його доньки [PERSON]. А тому суд з врахуванням викладеного вище, вважає за можливе позбавити відповідача батьківських прав щодо його малолітньої доньки [PERSON] [INFO], оскільки відповідач дійсно ухиляється без поважних причин від виконання своїх батьківських обов'язків. Позивач просить також суд вирішити питання про стягнення аліментів з відповідача на утримання доньки. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов"язку щодо утримання дітей. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. За ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини; стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно норм ст.183 СК України суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку /доходу/, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Відповідно до ст.367 ЦК України рішення суду про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Відповідно до ст.88 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає відшкодуванню на користь держави судовий збір в сумі 487 грн.20 коп.

Outcome: approved