Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що згідно листа Чорнобаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного теритріального управління юстиції у черкаській області № 2451 від 01 липня 2016 року було накладено арешт постановою державного виконавця та оголошено заборону про відчуження на автомобільний причіп SCH1TZ SPR, державний номер [NUMBER]. Транспортний причіп є власністю позивача [PERSON] поскілько фактично купив у відповідача [PERSON] за 32000, при цьому частину коштів в сумі 24000 сплатив 19 серпня 2011 року, що підтверджується розпискою [PERSON] Решту грошей в сумі 8 000 грн позивач [PERSON] сплатив [PERSON] о.П. 16 вересня 2011 року і в цей день видав довіреність в його користування та розпорядження транспортним засобом, яка була нотаріально посвідчена 16 вересня 2011 року [PERSON] приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області по реєстру № 3560, яка видана терміном на десять років і діє до 16 вересня 2021 року. 16 вересня 2011 року відповідач [PERSON] передав позивачу [PERSON] і свідоцтво про реєстраію транспортного засобу САЕ 56718. Зазначений причіп відповідач [PERSON] передав 19 серпня 2011 року [PERSON] Майже п"ять років користувався вищевказаним причіпом і немав жодних претензій. Мотивуючи тим, що не може зареєструвати автомобільний причіп SCH1TZ SPR, державний номер [NUMBER] так як накладен арешт. В судове засідання позивач не з"явився, подав заяву про розгляд справи в його відсутність, підтримав заявлені позовні вимоги і просив задовольнити на підставах, викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги визнали повністю. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу не здійснювалось в зв"язку з відсутністю сторін. Суд, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини справи та визначив відповідно до них правовідносини. згідно листа Чорнобаївського районного відділу державної виконавчої служби Головного теритріального управління юстиції у черкаській області № 2451 від 01 липня 2016 року було накладено арешт постановою державного виконавця та оголошено заборону про відчуження на автомобільний причіп SCH1TZ SPR, державний номер [NUMBER]. Транспортний причіп є власністю позивача [PERSON] поскілько фактично купив у відповідача [PERSON] за 32000, при цьому частину коштів в сумі 24000 сплатив 19 серпня 2011 року, що підтверджується розпискою [PERSON] Решту грошей в сумі 8 000 грн позивач [PERSON] сплатив [PERSON] 16 вересня 2011 року і в цей день видав довіреність в його користування та розпорядження транспортним засобом, яка була нотаріально посвідчена 16 вересня 2011 року [PERSON] приватним нотаріусом Бориспільського міського нотаріального округу Київської області по реєстру № 3560, яка видана терміном на десять років і діє до 16 вересня 2021 року. 16 вересня 2011 року відповідач [PERSON] передав позивачу [PERSON] і свідоцтво про реєстраію транспортного засобу САЕ 56718. Зазначений причіп відповідач [PERSON] передав 19 серпня 2011 року [PERSON] Майже п"ять років користувався вищевказаним причіпом і немав жодних претензій. Мотивуючи тим, що не може зареєструвати автомобільний причіп SCH1TZ SPR, державний номер [NUMBER] та як накладено арешт. У відповідності до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів. Згідно ч.3 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не ипливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п"яти років , набувє право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Так як позивач [PERSON] володіє автомобільним причіпом SCH1TZ SPR, державний номер [NUMBER] - суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права сторін і може бути прийняте судом. Суд вважає, що порушене право власності позивача володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому рухомим майном та у відповідності до ч.2 ст.16 ЦК України підлягає захисту шляхом визнання права.

Outcome: approved