Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

У квітні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом та просила визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 446 від 05 лютого 2016 року, вчинений приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] на договорі іпотеки № 825/4-40/9/5-252 від 03 листопада 2005 року, укладеному між [PERSON] та АКБ СР «Укрсоцбанк», посвідченому приватним нотаріусом ХМНО [PERSON] за реєстровим номером 9344 та договором №1 про внесення змін до вказаного іпотечного договору. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 3 листопада 2005 року між нею та АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» укладено кредитний договір №835/2-40/1/5-184, згідно умов якого вона отримала кредит на споживчі цілі в сумі 27600 доларів США. З метою забезпечення виконання взятих зобовязань за кредитним договором, 3 листопада 2005 року між АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» укладено іпотечний договір № 825/4-40/9/5-252, відповідно до умов якого вона передала в іпотеку квартиру [ADDRESS]. 05 лютого 2016 року приватним нотаріусом Харківського МНО [PERSON] вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 446, про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. За рахунок коштів, отриманих від реалізації вищевказаної квартири, нотаріус запропонував задовольнити вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» за договором кредиту, які станом на 06.10.2015 року складали 437\~189 грн. 52 коп., а також витрати по вчиненню виконавчого напису в сумі 3000 грн. Позивач зазначає, що приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на квартиру з порушенням вимог чинного законодавства, а саме: приписів ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» , ч. 1 ст. 35 Закону України « Про іпотеку». Жодного повідомлення (письмової вимоги) про усунення порушень основного зобовязання та (або) умов іпотечного договору нею отримано не було. Доказів того, а саме розрахунків, що у неї на даний час мається заборгованість не надано. Також, не було надано нотаріусу встановлений законодавством перелік документів, які б підтверджували безспірність заборгованості. На цей час між сторонами наявний спір щодо суми боргу. Приватним нотаріусом безспірність суми боргу не була перевірена. А ні відповідачем, а ні нотаріусом письмово не було узгоджено з позивачем спірну суму заборгованості для вчинення виконавчого напису нотаріуса у безспірному поряду. Нотаріус вчинив напис на договорі, який не встановлює заборгованість. Крім того, нотаріусом плата за вчинення виконавчого напису була стягнута самостійно. Також позивач зазначила, що нотаріус вчинив виконавчий напис стосовно майна на яке не може бути примусово звернуто стягнення в силу положень Закону України « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Позивач в судове засідання не зявилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Представник позивача, у судовому засіданні, позовні вимоги та доводи наведені в їх обґрунтування підтримав у повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала посилаючись на те, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису були подані усі документи відповідно до закону та підзаконних актів. Жоден з цих документів: зокрема: кредитний договір, договір іпотеки, первина бухгалтерська документація (виписки по рахунку, меморіальні ордери), розрахунок заборгованості, не були оскаржені, спростовані чи їх дійсність піддана сумніву. З моменту вчинення виконавчого напису і по сьогоднішній день відсутні будь-які спори щодо оскарження суми заборгованості за кредитним договором. Тому вчинення виконавчого напису відбулось з повним дотриманням норм, якими врегульована дана нотаріальна дія. Розмір заборгованості, що підлягала стягненню, було підтверджено наданим детальним розрахунком, який позивачкою не спростовано. Також, позивачці, на адресу зазначену в договорі іпотеки, надсилалася письмова вимога щодо усунення порушення нею основного зобовязання із зазначенням наслідків її невиконання. Нотаріусом було перевірено належне повідомлення боржника про наявну заборгованість та відповідність документів, поданих на обґрунтування стягнення переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів. Виконавчі написи вчинено в межах трирічного строку позовної давності, з дотриманням 30-денного строку з моменту повідомлення боржника про заборгованість у відповідності до положень ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Також зазначила, що позивачем та її представником не доведена доказами жодна з обставин на які вони посилаються, як на порушення нотаріусом норм закону при вчиненні даної нотаріальної дії. Відповідач приватний нотаріус ХМНО [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому поряду, про причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи надані сторонами, вважає позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 3 листопада 2005 року між позивачем та АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» укладено кредитний договір №835/2-40/1/5-184, згідно умов якого позивач отримала кредит на споживчі цілі в сумі 27600 доларів США зі сплатою 13, 25 % річних за користування кредитом строком до 02.11.2020 року. З метою забезпечення виконання взятих зобовязань за кредитним договором, 3 листопада 2005 року між позивачем та АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» укладено іпотечний договір № 825/4-40/9/5-252, відповідно до умов якого позивач передала в іпотеку квартиру № 21 загальною площею 44,6 кв.м. в будинку №55 по вулиці Франтішека Крала в м. Харкові, що належить іпотекодавцю на праві власності. Вартість предмета іпотеки за погодженням сторін становить 174\~225 грн., що в еквіваленті складала 34500 доларів США. Відповідно до договору №3 про внесення змін до договору кредиту №835/2-40/1/5-184 від 03.11.2005 року від 06.04.2012 року сторони за взаємною згодою змінили валюту кредиту, та перевели суму кредиту 21993,82 долара США в гривню за курсом 8,05 грн. за 1 долар США, що становить станом на дату укладання цього договору про внесення змін 177\~050 грн. 25 коп. Встановлений максимальний ліміт кредитування на рефінансування заборгованості за нарахованими процентами в сумі 70555 грн. 51 коп. Заборгованості по кредиту, станом на дату укладення цього договору про внесення змін становить 247605 грн. 76 коп. Кінцевий термін повернення заборгованості по кредиту до 02.11.2025 року включно. 27 жовтня 2015 року банком на виконання приписів ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», а також п.6.2 договору іпотеки [PERSON] на адресу зазначену у вказаному договорі направлена письмова вимога про усунення порушення основного зобовязання з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. 05 лютого 2016 року приватним нотаріусом Харківського МНО [PERSON] вчинено виконавчий напис серії НВС 165477, зареєстрований в реєстрі за № 446, яким запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки та за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмету іпотеки задовольнити вимоги ПАТ «Укрсоцбанк», які станом на 06.10.2015 року складають 437\~189 грн. 52 коп., а також суму витрат по вчиненню виконавчого напису в сумі 3000 грн., всього 440\~189 грн. 52 коп. Згідно зі ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п. 3.1, 3.2, 2.3, Глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5,нотаріус вчиняє виконавчі написи: - якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; - за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобовязання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення звязку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Відповідно до п. 11 , п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» для одержання виконавчого напису подаються: за іпотечними договорами, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобовязанням до закінчення строку виконання основного зобовязання: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобовязання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобовязання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового звязку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобовязання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу. За кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Зазначене узгоджується із правовою позицією викладеною у постанові Верховного суду України від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15. Оскільки представник банку під час судового розгляду наполягала на тому, що банком нотаріусу були надані всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення письмової вимоги про усунення порушення основного зобовязання з попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, а позивачем та її представником протилежне суду не доведено. Жодних клопотань (заяв) для зясування даного питання суду не заявлялося, не зважаючи на те, що представником банку та судом зверталася на це увага, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Посилання позивача та її представника на те, що нотаріус вчинив виконавчий напис стосовно майна, на яке не може бути примусово звернуто стягнення у звязку з дією Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» - безпідставне. Згідно з пунктом 1 Закону України від 3 червня 2014 року № 13 04-VII "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України). Відтак установлений Законом № 1304-VII мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). [PERSON] не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови як в позові, так і у вчиненні нотаріусом виконавчого напису на договорі іпотеки, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону. Вказівка нотаріуса у виконавчому напису про стягнення з позивача витрат за здійснення виконавчого напису також не є підставою для задоволення позову. Судові витрати підлягають розподілу згідно вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed