Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 19.03.2008 року між Закритим Акціонерним Товариством Комерційний Банк "ПриватБанк", яке змінило назву на Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк "ПриватБанк", та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків у розмірі 19,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідачка [PERSON] належним чином кредитні зобов'язання не виконує, позивач просить стягнути на свою користь з відповідачки виниклу станом на 30.11.2014 року заборгованість у сумі 1800,52 доларів США. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про проведення судового розгляду без його участі в порядку заочного провадження та задовольнити позов в повному обсязі. Відповідачка двічі у судові засідання не з'явилася, хоча про час та місце проведення судових засідань була повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, з заявою про розгляд справи за її відсутності не зверталася, що дозволило суду, відповідно до вимог ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступного висновку. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 19.03.2008 року між Закритим Акціонерним Товариством Комерційний Банк "ПриватБанк", яке змінило назву на Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк "ПриватБанк", та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого остання отримала кредит на суму 2000 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків у розмірі 19,20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно заяви [PERSON], та п. 6.5, п. 6.6, п. 6.7., п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, підписаної відповідачкою, остання зобов'язалася забезпечити своєчасне повернення кредиту і сплату нарахованих відсотків, а у разі несвоєчасного погашення заборгованості - сплатити банку пеню та штраф. Згідно заяви [PERSON], та п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на тий самий строк. Відповідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідачка [PERSON] кредитні зобов'язання належним чином не виконує, в результаті чого, згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість за кредитним договором станом на 30.11.2014 року складає 4781,89 доларів США, яка складається з: 1877,10 доларів США - заборгованість за кредитом; 2798,42 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 106,37 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 3098,93 долара США, яка була задоволена рішенням Заводського районного суду м.Дніпродзержинська від 04.05.2011 року. Різниця становить - 1682,96 доларів США, та 33,42 доларів США - штраф (фінансова частина), 84,15 доларів США - штраф (процентна складова), а всього заборгованість становить 1800,52 долара США, що за курсом 14,96 відповідно до службового розпорядження НБУ від 30.11.2014 року складає 26935,78 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлена спеціальна позовна давність в один рік до вимог, про стягнення неустойки (штрафу, пені), та відповідно ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, користуючись при цьому рівними правами, на засадах змагальності, згідно ст. 10 ЦПК України. Враховуючи, що відповідачкою не надано доказів на спростування позовних вимог, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві посилання позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно п. 12 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.

Outcome: approved