Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Позивач 14.11.2017 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. В обґрунтування позову зазначив, що 28 березня 2012 року між публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № R52110218695В, за умовами якого останній отримав кредитні кошти в сумі 658200,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 20% річних. Позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі 28 березня 2019 року. Виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, згідно з п. 3.8, забезпечено заставою автомобіля LEXUS, модель - GX 460, тип - легковий універсал, 2011 року випуску, колір - чорний, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого ВРЕР №3 м.Донецьк УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 22.03.2012 року. [PERSON] належним чином не виконував свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, унаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором в сумі 471100 грн. 40 коп. З урахуванням уточнених вимог позивач просив у рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» у розмірі 471100,40 грн. за кредитним договором№ R52110218695В від 28.03.2012 року звернути стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль LEXUS, модель - GX 460, тип - легковий універсал, 2011 року випуску, колір - чорний, реєстраційний номер [NUMBER] номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого ВРЕР №3 м.Донецьк УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 22.03.2012 року, шляхом визнання за ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» право власності на зазначений автомобіль з правом вчинення подальших дій пов'язаних з переоформленням автотранспортних засобів в Регіональному сервісному центрі МВС в м. Києві ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» наділивши правом зняття з обліку транспортний засіб; зобов'язати [PERSON] передати ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» предмет застави, а саме автомобіля LEXUS, модель - GX 460, тип - легковий універсал, 2011 року випуску, колір - чорний, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] з комплектами ключів та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Представник позивача належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій підтримав позов, та не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України, у судове засідання не з'явилася. Відповідно положень ст.ст. 280-281 ЦПК України, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» підлягає задоволенню. Даний висновок суду ґрунтується на наступному. Судом встановлено, що 28 березня 2012 року між публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № R52110218695В, за умовами якого останній отримав кредитні кошти в сумі 658200,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 20% річних. Позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі 28 березня 2019 року. Виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, згідно з п. 3.8, забезпечено заставою автомобілем LEXUS, модель - GX 460, тип - легковий універсал, 2011 року випуску, колір - чорний, реєстраційний номер [NUMBER] номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого ВРЕР №3 м.Донецьк УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 22.03.2012 року. Позичальник свої зобов'язання перед кредитором виконав, що підтверджується меморіальним ордером № 44282 від 28 березня 2012 року. 22 червня 2015 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» і ПАТ «ВТБ Банк» уклали договір про відступлення права вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами, зокрема за кредитним договором № R52110218695В від 28.03.2012 року. Таким чином, у ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» виникло право нового кредитора за кредитним договором, укладеним 28 березня 2012 року між публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» і [PERSON] Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до положень статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 589 ЦК України та ч. 1 ст. 20 Закону України від 2 жовтня 1992 року N 2654-XII "Про заставу" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент н астання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Судом установлено, що [PERSON] має заборгованість за кредитний договір №R52110218695В від 28.03.2012 року перед позивачем. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що боржник має заборгованість за кредитним договором, суд дійшов висновку, що у нового кредитора виникло права вимоги до [PERSON]. Укладаючи договір відступлення права вимоги (ст.ст. 513, 514, 516, 517, 1077, 1078, 1082, 1084 ЦК України), банк і фактор не обумовлювали ніяких змін щодо обсягу прав і обов'язків, які за договорами перейшли до нового кредитора, тому до останнього перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, включаючи установлені договором правила щодо валюти кредитування. Тобто, належним виконанням зобов'язання з боку боржника є повернення кредиту у строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (частини перша, друга статті 590 ЦК України). Відповідно до вимог статті 27 Закону України "Про заставу" застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги. Згідно з ч.1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Частиною 6 ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про заставу» реалізація заставленого майна здійснюється шляхом його продажу на аукціонах (публічних торгах), у тому числі у формі електронних торгів, якщо інше не передбачено договором, а державних підприємств та відкритих акціонерних товариств, створених у процесі корпоратизації, всі акції яких перебувають у державній власності, - виключно з аукціонів (публічних торгів). Якщо перший аукціон (публічні торги) оголошено таким, що не відбувся, проводиться наступний аукціон. Початковою ціною другого і наступних аукціонів вважається ціна, зменшена на 30 відсотків по відношенню до початкової ціни попереднього аукціону. Якщо другий і наступні аукціони (публічні торги) оголошені такими, що не відбулися, заставодержатель має право залишити заставлене майно за собою за початковою ціною, яка була запропонована на останньому аукціоні (публічних торгах). У разі якщо заставодержатель відмовився залишити заставлене майно за собою, це майно реалізується у встановленому порядку, якщо інше не передбачено договором. Згідно з п.9.4 Договору застави укладеного між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] 28.03.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу, заставодержатель має право у разі невиконання зобов'язань за кредитним договором та/або за цим договором застави достроково стягувати суму кредиту та звернути стягнення на предмет застави (у т.ч. вилучити предмет застави). Пунктом 10 Договору передбачено, що звернення стягнення та реалізація предмету застави відбувається у порядку, визначеному заставодержателем, в т.ч. але не виключно на підставі виконавчого напису нотаріуса, рішення суду або в позасудовому порядку згідно чинного законодавства України. Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до вимог частини третьої статті 9 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Враховуючи, що в договорі про надання кредиту та застави транспортного засобу №R52110218695В від 28.03.2012 року вартість предмету застави (транспортного засобу) обумовлена та визначена в сумі 731334,00 гривень, розмір заборгованості за кредитним договором складає 471100,40 гривень, зазначена вимога може бути задоволена заявленим позивачем способом звернення стягнення на заставлене майно. Приймаючи до уваги, що ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» заявлено позов про звернення стягнення на предмет застави шляхом передачі рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання, виконання рішення суду - неможливо без фактичного знаходження предмету застави у володінні ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. Виходячи з наведеного, суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, дійшов до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне документально підтверджені витрати позивача на сплату судових витрат у розмірі 7066 грн. 51 коп. покласти на відповідача.

Outcome: approved