Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

АТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного договору №б/н від 05.03.2018 року відповідач отримав кредит у розмірі 8100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами ", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі-Договір), що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі. Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань, станом на 08.12.2019 року, виникла заборгованість у сумі 26354,98 грн., яка складається з наступного: 18953,19 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1352,22 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 4318,38 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1231,19 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить стягнути з відповідача 26354,98 грн. заборгованості за кредитом та судові витрати в розмірі 2102,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подавши до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, з якої вбачається, що позовні вимоги він підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] , повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явилася, заяви про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позовну заяву не подала, а тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.03.2018 року між АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н, за умовами якого відповідачу був наданий кредит розмірі 8100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується копією анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, (а.с.11). Позичальником не виконані зобов`язання щодо погашення суми кредиту та сплати відсотків за кредитним договором №б/н від 05.03.2018 року, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 08.12.2019 року становить 26354,98 грн., яка складається з наступного: 18953,19 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1352,22 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 4318,38 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1231,19 грн. - штраф (процентна складова), (а.с. 7-10). Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, суд, дослідивши письмові докази в справі, дійшов висновку, що відповідач допустив порушення зобов`язань, встановлених договором, які порушили права позивача, доказів належного виконання кредитного договору не надав, а тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові ВСУ від 21 жовтня 2015 року №6-2003цс15, - відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, вважає, що позов, у частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, не підлягає задоволенню. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення штрафів (фіксована частина - 500,00 грн. та процентна складова - 1231,19 грн.) в розмірі 1731,19 грн. задоволенню не підлягають. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме, в розмірі 24623,79 грн., що складаються: 18953,19 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1352,22 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 4318,38 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позову до суду позивач сплатив 2102,00 грн. судового збору, що підтверджується платіжним дорученням, (а.с. 1). Судові витрати слід покласти на відповідача пропорційно до задоволеного позову, а саме, в сумі 1963,92 грн.

Outcome: partial