Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] в якому просить , з урахуванням збільшених позовних вимог, стягнути з відповідача борг за договором позики від 30.09.2012 року в сумі 4700 грн, борг за договором позики від 13.11.2012 року в сумі 2825 грн , борг за договором позики від 05.12.2012 року в сумі 10670 грн, індекс інфляції 19348.95 грн та 3 % річних 545.85 грн, а всього 38089, 80 грн та судовий збір в сумі 750 грн 15 коп. Позовні вимоги мотивує тим, що 30.09.2012 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, відповідно якому він передав [PERSON] в борг 4700грн з умовою їх повернення до 30.09.2013 року. 13.11.2012 року він знову уклав з відповідачем договір позики за умовами якого він передав [PERSON] грошові кошти в сумі 2825 грн з умовою їх повернення до 13.11.2013 року.05.12.2012 року він знову з відповідачем уклав договір позики за умовами якого він передав [PERSON] грошові кошти в сумі 10670 грн з умовою їх повернення до 05.12.2013 року. У визначені договором строки відповідач кошти не повернула, у добровільному порядку також відмовляється їх повертати, тому за захистом своїх прав вимушений звернутись до суду. Позивач в судове засідання не з"явився , надіслав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з"явилась про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги на суму 19894 грн 80 коп визнає. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази подані позивачем встановив, що 30.09.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримала в борг у [PERSON] 4700 грн , які зобов"язалась повернути 30.09.2013 року . 13.11.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримала в борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 2825 грн , які зобов"язалась повернути 13.11.2013 року. 05.12.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого [PERSON] отримала в борг у [PERSON] 10670грн , які зобов"язалась повернути 05.12.2013 року. Всі зазначені договори були укладені у формі розписок. Оригінали розписок знаходились у позивача та приєднані до матеріалів справи. Згідно ч. 3 ст.\~10, ч. 1 ст.\~60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 1046, 1047,1049 ЦК України, за договором позики одна сторона ( позикодавець) передає у власність другій стороні ( позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені \~родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики) або ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається \~у письмовій формі. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядок, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред"явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред"явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Станом на день розгляду справи докази повернення суми позики суду не надані. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору\~\~\~\~та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до звичаїв ділового обороту у випадку належного виконання грошового зобов'язання розписка повертається боржникові з відповідною відміткою про виконання. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Суд, враховує , що у позасудовому порядку спір між сторонами вирішено не було, в зв»язку з чим [PERSON] вимушений був звернутись до суду за захистом своїх прав. З часу звернення позивача до суду та отримання відповідачем копії позову (а.с.24), остання позику не повернула, належних доказів про повернення позики не надала. Наявність у позивача розписок свідчить про неповернення відповідачем боргу. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком інфляційних нарахувань, оскільки вони здійснені відповідно вимог законодавства та відповідачем не спростовані. Стосовно вимог позивача про стягнення 3% річних від простроченої суми боргу, суд також не має законних підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у цій частині. Разом з тим, відповідно вимог ст.ст. 11, 60 ЦПК України, суд стягує вказані суми виходячи з вимог позивача та наданих ним розрахунків. З врахуванням зазначених обставин, позовні вимоги [PERSON] є цілком обґрунтованими та підлягають задоволенню. Отже з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають до стягнення 4700 грн боргу за договором позики від 30.09.2012 року, 2825 грн за договором позики від 13.11.2012 року, 10670 грн за договором позики від 05.12.2012 року; інфляційні витрати за договором позики від 30.09.2012 року за період з 30.09.2013 року по 28.02.2017 року в сумі 4992, 42 грн, інфляційні витрати за договором позики від 13.11.2012 року за період з 13.11.2013 року по 28.02.2017 року в сумі 3000,76 грн, інфляційні витрати за договором позики від 05.12.2012 року за період з 05.12.2013 року по 28.02.2017 року в сумі 11355,77 грн, 3% від простроченої суми боргу за договором позики від 30.09.2012 року станом на 15.03.2017 року в сумі 141 грн, 3% від простроченої суми боргу за договором позики від 13.11.2012 року станом на 15.03.2017 року в сумі 84.75 грн, 3% від простроченої суми боргу за договором позики від 05.12.2012 року станом на 15.03.2017 року в сумі 320, 10 грн, а всього 38089 грн 80 коп. На підставі\~вимог ст. 88 ЦПК України\~ судові витрати у справі, суд покладає на рахунок відповідача.

Outcome: approved