Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з Обмеженою Відповідальністю «ДТЕК Добропіллявугілля», про відшкодування моральної шкоди мотивуючи тим, що до 25 жовтня 2013 року перебував у трудових відносинах з відповідачем. 25 жовтня 2013 року був звільнений з роботи за станом здоров»я за ст.40 ч.2 КЗпП України. В період роботи на шахті «Добропільська», яка зараз іменується ВСП «Шахтоуправління «Добропільське» отримав професійне захворювання: хронічна вертеброгенна попереково-крижова радикулопатія, із вираженим больовим, м»язково - тонічним синдромами, помірний корінцевим синдромом, правобічний корінцевий синдром, статико-динамічними порушеннями функції хребта помірного ступеня, у зв'язку з чим підприємством було видано акт за формою П-4 від 7 листопада 2013 року. Відповідно до висновку МСЕК від 12 листопада 2013 року його визнано інвалідом третьої групи з втратою професійної працездатності 50% безстроково. У зв'язку з цим, Добропільським відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань добровільно провадиться щомісячна страхова виплата. Позивач вважає, що ушкодженням здоров"я йому завдано моральну шкоду, яку оцінює в 50000 грн. Моральна шкода полягає в тому, що він втратив 50 % професійної працездатності і став інвалідом третьої групи безстроково, довгий час знаходився на лікуванні і на теперішній час не по своїй волі змушений досить часто звертатися за медичною допомогою, проходити курси лікування, знає що його здоров"є ніколи не відновиться, відчуває постійний біль в спині, не може довго ходити і навіть сидіти, не може виконувати домашню роботу, змушений був звільнитися з улюбленого місця роботи і все це порушило його нормальний спосіб життя. Позивач надав заяву в якій позовні вимоги підтримав і просить розглянути справи у його відсутність. Представник відповідача Береговий А.В., що діє на підставі доручення позов не визнав мотивуючи відсутністю доказів в підтвердження позову. Вислухавши доводи представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно висновку МСЕК від 12 листопада 2013 року позивачу встановлено третю групу інвалідності і 50 % втрати професійної працездатності безстроково (а.с.6). Причинний зв'язок між інвалідністю та втратою позивачем 50% професійної працездатності підтверджується актом форми П-4 від 7 листопада 2013 року (а.с.11). У зв'язку з чим, Добропільським відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань добровільно провадиться щомісячна страхова виплата. У силу ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що позивачу було завдано моральну шкоду так як він став інвалідом третьої групи і втратив 50 % професійної працездатності безстроково. Задовольняючи позов частково суд виходить з пояснень сторін та досліджених у судовому засіданні матеріалів справи. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року, з відповідними змінами та доповненнями від 25 травня 2001 року, обов"язковому з"ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають; наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв"язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з"ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат не майнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Безумовно позивачу були завдані фізичні та моральні страждання які полягають в тому, що він втратив 50 % професійної працездатності і став інвалідом третьої групи безстроково, довгий час знаходився на лікуванні і на теперішній час не по своїй волі змушений досить часто звертатися за медичною допомогою, проходити курси лікування, знає що його здоров"є ніколи не відновиться, відчуває постійний біль в спині, не може довго ходити і навіть сидіти, не може виконувати домашню роботу, змушений був звільнитися з улюбленого місця роботи і все це порушило його нормальний спосіб життя. Але розмір моральної шкоди підлягає зменшенню, так як позивач не надав суду доказів та не зміг пояснити з яких міркувань виходив встановлюючи її розмір. Суд вважає, що на користь позивача з відповідача слід стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди 18000 гривень. При встановленні розміру моральної шкоди яка підлягає відшкодуванню суд виходить з того, що захворювання позивача визнане професійним захворюванням відповідно до акту за формою П-4 від 7 листопада 2013 року. Суд вважає, що відповідачем для позивача не були створені нормальні та безпечні умови праці які передбачені КЗпП України та Законом України «Про охорону праці». Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 121 гривну 80 копійок. На підставі ст.ст.23 ЦК України, ст.237-1 КЗпП України,

Outcome: partial