Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Платинум Банк», АТ "Прокредит Банк" про визнання кредитного договору від 15.07.2004 року недійсним. Позовні вимоги мотивує тим, що умови Кредитного договору є несправедливими в цілому та суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача. Провадження відкрито на підставі ухвали судді від 15 січня 2019 року, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. . Представник ПАТ «Платинум Банк» надіслав відзив, за яким просив в задоволенні позову відмовити у звязку з необгрунтованістю, а також заявив про застосування до спору наслідків пропуску позивачем строків позовної давності на звернення до суду з дійсним позовом. Судом встановлено таке. 15.07.2004 року між [PERSON] та ЗАТ «ПроКредит Банк» було укладено Кредитний договір №1.11560, відповідно до умов якого банк як надав [PERSON] кредитні кошти в сумі 23 100 дол. США на строк користування 121 місяцю, зі сплатою відсотків за користування у розмірі 14% річних. Того ж дня в якості забезпечення виконання кредитного договору укладено договір іпотеки № 1.11560-ДІ, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ніколенко В.М., за реєстровим № 3219. 08.04.2005 року між ЗАТ «ПроКредит Банк» та ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк» укладено договір відступлення прав вимог за кредитним договором № 1.11560 від 15.07.2004 року та договором іпотеки від 15.07.2004 року. 24.05.2005 року [PERSON] було повідомлено про відступлення прав вимоги за заначеним кредитним договором. 27.04.2005 року між [PERSON] та ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк» укладено Додаткову угоду до Кредитного договору, відповідно до умов якого крім того було змінено кредитора. 27.05.2005 року між [PERSON] та ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк» укладено Додатковий договір №2, яким було змінено графік повернення кредиту. В наступному ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк» змінило назву на ВАТ «Платинум Банк» про, що також було повідомлено позивача. В подальшому до договору про іпотечний кредит № 1.11560 від 15.07.2004 року та іпотечного договору від 15.07.2004 року, сторонами вносилися зміни шляхом укладення додаткових договорів від 25.09.2015 року, та від 28.03.2016 року. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За правилами ч.1-2 ст.627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно з ч. 1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За приписами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. З огляду на зміст оспорюваного договору вбачається, що в ньому огворені всі істотні умови, що визначені статті 215, 1048 - 1052, 1054 - 1055 ЦК України. Не суперечив спірний договір і приписам Закону України "Про захист прав споживачів", в редакції чинній на час укладення договору. Посилання позивача на наступні зміни до вказаного закону є надуманими, оскільки закони, якими внесені ці зміни, не допускають зворотної дії часі. Доводи позивача про визнання недійсними пунктів договору, якими визначено неустойку, суд відхиляє, оскільки на ці зобовязання не поширюються приписи п.5 ч.3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", як на тому помилково наполягає позивач. Інших обставин та доказів в їх обгрунтування позивачем не заявлено. Підсумовуючи викладене, суд знаходить, що права позивача не порушені, а відповідно в задоволенні позову слід відмовити за необгрунтованістю. За такого рішення, підстав для застосування до спору наслідків спливу строків позовної давності не має потреби. Витрати у справі, з урахуванням того, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: dismissed