Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, згідно якого просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS], після смерті її батька- [PERSON], який помер [INFO] року, і свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що після смерті батька відкрилась спадщина, яку вона прийняла в шестимісячний строк шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Радомишльської районної державної нотаріальної контори. До складу спадщини входить спірний житловий будинок з надвірними будівлями, який належав її батьку. За життя батько позивачки право власності на будинок не оформив, у позивача відсутні правовстановлюючі документи на вказаний житловий будинок вона не має змоги отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на це нерухоме майно в державній нотаріальній конторі і тому була змушений звернутися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву, в якій просить слухати справу без їх участі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, у судовому засіданні встановлено, що батько позивачки- [PERSON] був власником будинку [ADDRESS]. Помер він [INFO] року в с. Леніне Радомишльського району Житомирської області у віці 74 років, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] виданим Ленінською сільською радою Радомишльського району Житомирської області. Після його смерті залишилось спадкове майно, що складалося з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який належав померлому. Крім того судом встановлено, що батько позивачки на момент смерті був зареєстрований та проживав у вищевказаному будинку згідно з довідки Ленінської сільської ради № 449 виданої 04.09.2014 року. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадщину після смерті чоловіка позивачка прийняла, шляхом подання заяви про прийняття спадщини до Радомишльської районної державної нотаріальної контори. Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.1261-1265 ЦК. Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «… у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги» Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя який його пережив та батьки. Як встановлено судом, [PERSON] є рідною дочкою спадкодаця [PERSON], данний факт підтверджує свідоцтво про народження позивачки серії [NUMBER] виданим Ленінською сільською радою Радомишльського району Житомирської області 06 квітня 1966 року, де в графі батько зазначений [PERSON]. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 10 додатку №1 до п.2.1. "Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. N 7/5 документом для реєстрації права власності може бути рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності. Відповідно до положень ст.ст.100,101 ЦК України(в редакції 1963 року) громодяни могли мати у власності житловий будинок, причому глава 10 "Особиста власність" цього ж кодексу не пов"язувала наявність такого права з його обов"зковою державною реєстрацією. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону та те, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved