Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу Луганської області: Лиманський Владислав Юрійович та просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №243064 вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованість на загальну суму в розмірі 25044 гривень 56 копійок відповідно до кредитного договору № 1764535 від 10.02.2021 року укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 25 жовтня 2021 року суд відкрив провадження у цивільній справі. Справу вирішено розглянути за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 23 листопада 2021 року, о 09 годині 30 хвилин, у приміщенні зали судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області. 23 листопада 2021 року в судове засідання учасники справи не з`явились, були повідомлені належним чином. Позивач подав заяву, якою просив розглянути справу без його участі, згоди на урегулювання спору у мировому порядку не надав, позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач причини неявки у судове засідання не повідомив, як і треті особи. У зв`язку із чим, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідач, в особі директора ТОВ «Фінансова компанія управління активами» Велікданова Сергія Костянтиновича, подав до суду клопотання (яке надійшло 12 листопада 2021 року) про врегулювання спору мировому порядку (позивач не надав згоди на врегулювання спору мирним шляхом) та заяву про визнання позовних вимог (дата надходження до суду - 12 листопада 2021 року). Позиції учасників у справі. Позиція позивача, полягала в тому, що 27 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Оспатенко Євгеном Михайловичем був вчинений виконавчий напис № 243064, який слід визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки його було вчинено за відсутністю документів, що підтверджують безспірність вимог відповідача до нього. Відповідач подав заяву, в якій позовні вимоги визнав в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрованого за №243064 від 27 червня 2021 року, таким, що не підлягає виконанню та стягнення з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» судового збору за подання заяви в розмірі 454 гривень та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 227 гривень (в разі її подання). Позиції третіх осіб суду не відомі, оскільки вони не надали суду будь-яких пояснень по суті спору. Оцінка суду щодо фактів. 28 вересня 2021 року, приватний виконавець виконавчого округу Луганської області Лиманський Владислав Юрійович, відкрив виконавче провадження № 66974080 на підставі виконавчого напису № 243064 виданого 27 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» заборгованості в сумі 25044 гривні 56 копійок, відповідно до кредитного договору № 1764535 від 10 лютого 2021 року укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю «1Безпечне агентство необхідних кредитів» (а.с. 10-11). Того ж дня, 28 вересня 2021 року приватний виконавець склав постанову про арешт коштів боржника (а.с.12-13). Суд відзначає, що документу на підставі якого було вчинено виконавчий напис, як і сам виконавчий напис, а також інших документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання суду не надано (а.с.1-38). І, ні відповідач, ні приватний нотаріус, який видав виконавчий напис навіть не заперечили проти аргументів позивача про те, що виконавчий напис, що оскаржується позивачем, був вчинений не на підставі таких документів (а.с.1-38). Оцінка судом змісту правовідносин. Між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» виникли цивільно-правові (зокрема, зобов`язальні) правовідносини, в межах яких відповідач вважає себе правонаступником кредитора у кредитних відносинах в частині стягнення з позивача грошового боргу. І в межах цих правовідносин, позивач оспорює правомірність обраного відповідачем способу захисту свого можливого цивільного права шляхом вчинення виконавчого напису. Частиною 6 статті 55 Конституції України гарантовано право кожного захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. А стаття 18 Цивільного кодексу України прямо передбачає можливість захисту цивільних прав нотаріусом шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі, але у випадках і в порядку, встановлених законом. Зокрема, в редакції чинній на дату вчинення нотаріусом виконавчого напису, стаття 87 Закону України „Про нотаріат" встановлювала, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. При цьому перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадилось у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, тобто перелік документів, які підтверджують безспірність боргу, з огляду на положення статті 87 Закону України „Про нотаріат", встановлювався Кабінетом Міністрів України. Разом з цим стаття 88 Закону України "Про нотаріат" уточнювала, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані йому документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. На момент вчинення виконавчого напису нотаріусом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадилось у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, був затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року. І для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, цей перелік, для одержання виконавчого напису, передбачав подання нотаріусу оригіналу нотаріально посвідченої угоди та документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. До такого висновку дійшов через те, що постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", якою було доповнено вказану вище Постанову КМУ №1172 новим розділом: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин", і яка передбачала вчинення виконавчих написів нотаріусами на підставі не нотаріально посвідчених кредитних договорів, було визнано незаконною та не чинною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі N 826/20084/14. і ця постанова була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Тому станом на 27 червня 2021 року, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович повинен був керуватись Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадилось у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, без урахування змін, внесених до цієї постанови постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів". А отже, у випадку не надання йому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» оригіналу нотаріально посвідченої угоди та документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, він не мав права видати виконавчий напис. Як наслідок, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності вказаних документів, виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню, як спосіб захисту боржника. Наведені висновки суду узгоджуються і з висновками, що зроблені в узагальненні Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні (пункт 10, сторінки 18 та 23). І, застосовуючи саме вказаний правовий підхід, суд констатує, що ні відповідач, ні нотаріус, що вчинив виконавчий напис не надали суду доказів того, що відповідач надав нотаріусу і нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі документів, які входять до переліку документів, що були встановлені Кабінетом Міністрів України, як необхідні для підтвердження факту безспірної заборгованості [PERSON] перед товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами». Висновок суду по суті позовних вимог. Тож зважаючи на викладені обставини, суд приймає заяву відповідача про визнання позовних вимог і вважає, що вона не суперечить закону, а тому і позов [PERSON] слід задовольнити у повному обсязі, тобто визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Висновок суду щодо судових витрат. З огляду на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 908 гривень (за подання позову), які понесені позивачем по цій справі, суд вважає документально підтвердженими (а.с.6), разом з цим враховуючи те, що відповідач визнав позовні вимоги, на користь позивача з відповідача, на підставі частини 1 статті 142 ЦПК України, слід стягнути 50% сплаченого позивачем судового збору за подання позову, що складає 454 гривні, інші 50 % сплаченого судового збору слід повернути з державного бюджету. Таким чином,

Outcome: approved