Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

01 березня 2016 року орган опіки та піклування Снігурівської міської ради Миколаївської області подав до суду позов про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно її малолітньої доньки, [INFO], вказавши на ухилення матері від виконання обов"язків по вихованню дитини. У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що відповідачка перебуває на обліку сімей, де батьки не створили належних умов для утримання, виховання та розвитку дітей з листопада 2014 року. [PERSON] постійно зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. Догляд за дитиною не здійснює. Після народження дитини з метою створення умов для її проживання у сім"ї з матір"ю соціальні служби приймали всі можливі заходи. Сім"ї надавалася можливість тривалого перебування у дитячому відділенні Снігурівської ЦРЛ з утриманням та лікуванням за державний рахунок. Вирішено питання підключення помешкання відповідачки до електрики, прибирання та ремонту квартири, облаштування опалення. Матері постійно надавалися консультації щодо оформлення соціальних виплат, необхідності і порядку звернення до лікаря-нарколога, проходження курсу протиалкогольного лікування. Прийняті заходи і міри впливу позитивного наслідку не мали. У липні 2015 року [PERSON] на звернення Служби у справах дітей подала заяву про прийняття її дитини в Миколаївський будинок дитини на строк до шести місяців у зв"язку з проведенням реабілітаційних заходів. Відповідачка за шість місяців навідала дитину один раз у стані алкогольного сп"яніння. Її життям, станом здоров"я та виховання не цікавиться, батьківської турботи та піклування не виявляє і все це без поважних причин. [PERSON] продовжує і натепер вести розгульний спосіб життя, зловживає алкоголем, постійно кудись виїздить, від спілкування з працівниками соціальних служб категорично відмовляється. Представник органу опіки та піклування Снігурівської районної державної адміністрації підтримала висновок про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав. Відповідачка у судове засідання не з"явилася. Про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується розпискою про вручення їй судового виклику 04 квітня 2016 року. Про причини неявки вона не сповістила і заяви про відкладення розгляду справи не надала. За згоди представника позивача, судом ухвалено про розгляд справи заочним порядком, визначеним главою 8 ЦПК України. Заслухавши учасників процесу, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON], за даними паспорту серії [NUMBER], виданого Снігурівським РВ УМВС України в Миколаївській області 23 квітня 2006 року, народилася [INFO] року в м.Калуш Івано-Франківської області. Згідно актового запису №163 від 30 жовтня 2014 року, місце державної реєстрації: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області, відповідачка є матір"ю [PERSON], [INFO]. Відомості про батька записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України - інформація витягу з ДРАЦСГ про народження (а.с.5-7). Згідно реєстраційних даних Снігурівського РС УДМС України в Миколаївській області та довідки від виконкому Снігурівської міської ради №191/02-25 від 11 лютого 2016 року, [PERSON] зареєстрована та фактично проживає в [ADDRESS], і до складу її сім"ї входить донька [PERSON], [INFO] (а.с.9,39). Позивач ствердив про ухилення відповідачки від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, у порядку ст.165 СК України звернувшись до суду з позовом про позбавлення її батьківських прав. Між сторонами мають місце правовідносини щодо захисту інтересів неповнолітньої дитини, що регулюються Сімейним Кодексом України. Відповідно до вимог ст.ст.150,180 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов'язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 4 ст.155 СК України передбачає, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої Законом. Зокрема, п.2 ч.1 ст.164 СК України встановлюється, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як вбачається з письмової заяви [PERSON] на ім"я начальника Служби у справах дітей Снігурівської райдержадміністрації, датованої 30 жовтня 2014 року, на час народження дитини у сім"ї не має умов для проживання, квартиру відімкнено від електромережі. У зв"язку із зазначеним відповідачка з дитиною перебували у дитячому відділенні Снігурівської ЦРЛ по соціальним показникам, що підтверджується повідомленням головного лікаря медичної установи від 25 листопада 2014 року, у якому також зазначається, що [PERSON] поводить себе непристойно, у нетверезому стані вчинила сварку з сусідкою по палаті, погрожувала останній фізичною розправою (а.с.12). По наведеному факту відповідачку за постановою судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 06 січня 2015 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП у виді попередження (а.с.15-16), а також попереджено про наслідки протиправної поведінки та невиконання батьківських обов"язків актом, який склали працівники Служби у справах дітей (а.с.14). Допитані свідками лікар педіатр [PERSON] та патронажна сестра [PERSON] показали, що на час народження дитини відповідачка не створила умов для її проживання у помешканні, де не було світла, опалення, ліжечка, інших необхідних мінімальних умов. З вказаної причини з пологового будинку матір з дитиною перевели до дитячого відділення, де вони були забезпечені всім необхідним. При цьому, матір допускала вживання спиртних напоїв, скандалила, залишала дитину без нагляду. Після виписки з"являлася на прийом до лікаря нетвереза. Таку свою поведінку вона вважала за належне. Відповідачка не в змозі приділяти увагу утриманню та догляду за дитиною через зловживання спиртним і знаходження з нею дитини загрожує здоров"ю і життю останньої. Дитина народилася практично здоровою, але з малою вагою. Хоча мати мала необхідне дитяче харчування, їй роз"яснювався порядок і періодичність кормління, дівчинка набирала вагу вкрай незадовільно. 26 квітня 2015 року Службою у справах дітей Снігурівської райдержадміністрації було встановлено, що [PERSON] вживала спиртні напої при тому, що одна здійснює догляд за дитиною і такий стан речей загрожував здоров"ю дівчинки. 27 квітня 2015 року відповідачці винесено офіційне попередження про недопустимість такої поведінки (а.с.17). Аналогічний факт виявлено 14 травня 2015 року. У своїх письмових поясненнях відповідачка факту вживання спиртних напоїв не заперечувала, зобов"язалась стати на облік до лікаря нарколога та належним чином виконувати свої батьківські обов"язки (а.с.18). 18 травня 2015 року [PERSON] стала на профілактичний облік до лікаря нарколога і їй була призначена підтримуюча терапія. Про таке свідчить довідка поліклініки Снігурівської ЦРЛ від 23 травня 2015 року (а.с.20). Однак, 11 червня 2015 року відповідачка з"явилася на прийом до лікаря педіатра з дитиною, перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння. За перевірки її по місцю проживання та відібрання письмових пояснень відповідачка вказаної обставини не заперечувала, вживання спиртного пояснювала сімейними обставинами. 12 червня 2015 року у її відношенні було складено акт попередження, що у разі ухилення від виконання, передбачених законодавством обов"язків щодо забезпечення необхідних умов утримання дитини, вона може бути притягнута до відповідальності (а.с.24). Вже 16 липня 2015 року, при проведенні обстеження матеріально-побутових умов життя за місцем перебування відповідачки працівники соціальних служб та Снігурівського РВ УМВС виявили, що вона, її матір та вітчим у стані сильного алкогольного сп"яніння. В будинку брудно, захламлено, антисанітарія та сморід від їдкого диму та перегару. На брудному ліжку, між брудними подушками спала дитина, накрита брудним покривалом. У пляшечці для годування дитини молочна суміш прокисла та засохла. Мати пояснила, що в таких умовах дитина перебуває уже тиждень. Перед цим мати з дитиною втекла з обласної дитячої лікарні, куди її направляли на обстеження. (а.с.25-27). По наведеному факту [PERSON] попереджено про наслідки невиконання батьківських обов"язків та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.184 КУпАП згідно наданих акту попередження від 17 липня 2015 року та постанови Снігурівського районного суду Миколаївської області, датованої 31 серпня 2015 року (28-30). 17 липня 2015 року [PERSON] подала заяву про тимчасове влаштування дитини в будинок дитини у зв"язку з проведенням реабілітаційних заходів і на строк до шести місяців. Їй роз"яснено, що у разі необґрунтованої відмови забрати дитину в зазначений строк, а також відмови від участі в її вихованні та утриманні без поважних причин, адміністрація Будинку дитини має право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав на дитину або передати дитину для усиновлення іншим особам без її згоди (ч.2 ст.219 СК України) (а.с.63). Як слідує з повідомлення Миколаївського обласного будинку дитини від 05 січня 2016 року [PERSON], [INFO] влаштована до будинку дитини 24 липня 2015 року терміном на шість місяців. Термін перебування дитини в закладі вийшов. За час перебуваня дівчинки у Будинку дитини мати відвідала її один раз 03 серпня 2015 року (а.с.31). Допитані свідками спеціаліст Снігурівського районного Центру СССДМ [PERSON] та спеціаліст Служби у справах дітей [PERSON] засвідчили, що стосовно сім"ї відповідачки від народження дівчинки здійснювався постійний супровід через нестворення матір"ю умов для проживання дитини. [PERSON] надавалися консультативні послуги, проводилася роз"яснювальна робота, спеціалісти відповідних служб контролювали результати дій на відновлення електропостачання, придбання необхідних речей для догляду за дитиною і наступну поведінку матері. Незважаючи на це, [PERSON] поводилася безвідповідально, доглядаючи дитину постійно вживала спиртне, спілкувалася з особами антисоціальної направленності поведінки. Критики до такої поведінки вона не виявляла. Після направлення дитини до Миколаївського обласного будинку дитини матір в телефонному режимі та за особистого спілкування неодноразово попереджали про необхідність відвідування доньки, піклування про неї, ще про граничний термін перебування дитини у закладі до шести місяців. З листопада 2015 року відповідачка перестала виходити на зв"язок, від спілкування категорично відмовляється та уникає зустрічей. Через вказане справу соціального супроводу було закрито. Згідно повідомлення Снігурівського районного центру СССДМ №172 від 31 березня 2016 року і дослідженної судом картки обліку роботи з сім"єю (особою) заповнену на ім"я [PERSON] за №67, сім"я відповідачки перебувала під соціальним супроводом з метою покращення житлово-побутових умов проживання, підвищення батьківського потенціалу і недопущення соціального сирітства з 17 жовтня 2014 року. Проведена робота позитивних наслідків не дала. Мати за передачі дитини до Будинку дитини від її виховання самоусунулася. Наказом директора центру №135 від 25 листопада 2015 року сім"ю [PERSON] знято з соціального супроводу у зв"язку з невиконанням умов договору. Обстежити матеріально-побутові умови життя сім"ї 02, 09 та 14 березня 2016 року не вдалося через відсутність відповідачки за місцем проживання (а.с.60-62). З представленої характеристики від депутата Снігурівської міської ради вбачається, що за місцем проживання відповідачка характеризується негативно. Вказано, що вона постійно вживає спиртні напої, свариться з сусідами, яким грубить та ображає нецензурними словами (а.с.32). Попередньо, відповідачка за рішеннями Снігурівського районного суду Миколаївської області від 14 листопада 2007 року та 14 січня 2010 року була позбавлена батьківських прав стосовно двох дітей 2007 та 2009 років народження. Рішення суду набрали законної сили (а.с.33-36). Суд допитав свідком матір відповідачки [PERSON], яка підтвердила, що [PERSON] постійно вживає спиртні напої, ніколи не працювала, на життя заробляє супроводом далекобійників по території України. До порад змінити поведінку вона не прислуховується, дитиною займатися не бажає, після її народження неодноразово залишала онуку їй, а сама їхала на тривалий час - не менше двох тижнів зі знайомими водіями далекобійниками. Відповідачка мала можливість і час, але свідомо не провідувала дівчинку в будинку дитини, неодноразово заявляла, що дитина їй не потрібна. Згідно п.16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19 грудня 2008 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як зазначається принципом шостим Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, малолітня дитина повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Всупереч зазначеного та вимог ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків, не опікується дитиною, не доглядає її, не турбується про її фізичний і духовний розвиток. Згідно з п.15 постанови Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. З"ясувавши обставини справи, суд встановив, що поведінка відповідачки по невиконанню батьківських обов"язків є винною. Позбавлення її батьківських прав є засобом захисту прав дитини. Позбавлення відповідачки батьківських прав, як крайній захід впливу через не виконання нею батьківських обов"язків є виправданим та співмірним. При цьому, суд бере до уваги висновок органу опіки та піклування Снігурівської районної державної адміністрації №16 від 23 березня 2016 року, прийнятого з посиланням на досліджені судом докази, яким визнано доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно доньки [PERSON], [INFO]. В силу ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини до її повноліття, який визначено ст.180 СК України. Способом виконання батьками обов'язку утримувати дитину є рішення суду про стягнення аліментів - ч.3 ст.181 СК України. На підставі викладеного, суд ухвалює про стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини у заявленому мінімальному розмірі, визначеному ч.2 ст.182 СК України. На підстаі викладеного, суд приходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та ухвалює про їх задоволення. У відповідності до ст.ст.79,88 ЦПК України суд стягує з відповідачки судові витрати як на користь позивача в частині немайнових вимог так і на користь держави в частині вимог про стягнення аліментів на утримання дитини.

Outcome: approved