Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Заступник прокурора Чернігівської області звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати незаконним та скасувати пункт перший рішення двадцять другої сесії пятого скликання [PERSON] сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 02 жовтня 2009 року про надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,14 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] в с. Кобилянка по вул. Річній, 3а; визнати незаконним та скасувати рішення двадцять третьої сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради Чернігівського району та області від 07 лютого 2014 року про погодження проекту землеустрою та передачу у власність [PERSON] земельної ділянки площею 0,14 га ( кадастровий номер 7425589500:000:0193 ) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: вул. Річна, 3а в с.Кобилянка в адміністративних межах [PERSON] сільської ради; визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 04 березня 2014 року за індексним номером 18548958, виданого Реєстраційною службою Чернігівського районного управління юстиції, щодо реєстрації за [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0,14 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: вул. Річна, 3а в с.Кобилянка Чернігівського району Чернігівської області; скасувати рішення про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0,14 га, розташовану по вул. Річній, 3а в с.Кобилянка Чернігівського району Чернігівської області, прийняте державним реєстратором Реєстраційної служби Чернігівського районного управління юстиції 04 березня 2014 року за індексним номером 11366220; визнати недійсним договір дарування від 21 березня 2014 року № 389 укладений між [PERSON] та [PERSON] щодо земельної ділянки площею 0,14 га розташованої в с.Кобилянка Чернігівського району Чернігівської області, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського нотаріального округу [PERSON]; скасувати рішення про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на земельну ділянку площею 0,14 га, розташовану по вул. Річній, 3а в с. Кобилянка Чернігівськогно району Чернігівської області, прийняте приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] 21 березня 2014 року за індексним номером 11819541. Вимоги мотивовані тим, що досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 12075270000000123 від 05 березня 2015 року встановлено факт передачі у власність приватній особі земельної ділянки з порушенням земельного законодавства, з огляду на те, що вона перебуває в межах обєкта археологічної спадщини місцевого значення. Оскаржуваним рішенням [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,14 га, розроблено проект землеустрою та передано у власність спірну земельну ділянку [PERSON] У подальшому зазначена земельна ділянка відчужена [PERSON] За інформацією Департаменту культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації від 18 лютого 2015 року земельна ділянка, передана у власність [PERSON], потрапляє у межі памятки археології поселення ІІ тис. до н.е., ХІ-ХІІІ ст. ( номер 2763). За таких обставин земельна ділянка не могла передаватись у власність без попереднього археологічного дослідження. [PERSON] було достовірно відомо про незаконність отримання земельної ділянки у власність без проведення відповідних археологічних досліджень. У 1992 році на всі чергові карти землекористування Чернігівського району нанесено відомості про відомі на той час пам"ятки археології. При погодженні проектів роздержавлення земель колгоспу " Світанок" матеріали уточнено, усі відомі пам"ятки археології у проектній документації віднесено до земель історико - культурного призначення з підтвердженням у формі статистичної звітності 6 - зем. 18 листопада 2013 року між відділом культури та туризму Чернігівської районної державної адміністрації та [PERSON] сільською радою укладено охоронний договір на пам"ятку археологічної спадщини № 2763/1. Підтвердженням віднесення земельної ділянки до земель історико - культурного призначення є наявна у проекті землеустрою щодо відведення [PERSON] у власність земельної ділянки довідки по формі 6-зем від 03 червня 2013 року № 02-32/Н-1035/3953, видана Головним управлінням Держземагенства у Чернігівській області та результатами огляду ділянки місцевості на південно - східній околиці с.Кобилянка Чернігівського району, проведеного під час досудового розслідування із залученням відповідних спеціалістів у галузі геодезії та картографії, охорони культурної спадщини, земельного законодавства, яким установлено, що земельна ділянка, передана у власність [PERSON] повністю потрапляє у межі памятки археології місцевого значення поселення ІІ тис. до н.е.,ХІ-ХІІІ ст. Після отримання дозволу на розроблення землевпорядної документації 17 травня 2013 року [PERSON] через Центр надання адміністративних послуг Чернігівської міської ради звернулась до Департаменту культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської обласної державної адміністрації за погодженням проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. За результатами розгляду наданих матеріалів департаментом 30 травня 2013 року надано висновок № 317-П, яким не погоджено відведення земельної ділянки у власність. Вказаний висновок отримано [PERSON] 18 червня 2013 року. Враховуючи, що спірна земельна ділянка знаходиться в межах археологічної пам"ятки місцевого значення вона повинна перебувати в державній власності і не могла бути передана у приватну власність [PERSON] Крім того, земельна ділянка [PERSON] передана у власність рішенням [PERSON] сільської ради від 07 лютого 2014 року, а за отриманням висновку Управління Держземагенства у Чернігівському районі про погодження проекту землеустрою [PERSON] звернулась лише 18 лютого 2014 року, тобто після прийняття рішення сільською радою. Кадастровий номер земельній ділянці присвоєно лише 18 лютого 2014 року. Таким чином в порушення вимог ч.1 ст. 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] затверджено рішенням [PERSON] сільської ради без погодження відповідним державним органом, який здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин та не подавався на обовязкову державну експертизу землевпорядної документації. Крім того, у порушення вимог ст. 20,23 Земельного кодексу України земельна ділянка, передана у власність [PERSON], згідно довідки форми 6- зем віднесена до земель сільськогосподарського призначення (рілля), проте без зміни цільового призначення передана для будівництва та обслуговування житлових будівель та споруд. Враховуючи викладене, рішення щодо розроблення землевпорядної документації та передачі земельної ділянки у власність підлягають визнанню недійсними. Враховуючи, що земельну ділянку у власність надано з грубим порушенням вимог законодавства, то вона підлягає поверненню до комунальної власності, у звязку з чим свідоцтво про право власності підлягає скасуванню. Право власності на земельну ділянку перейшло до [PERSON] на підставі договору дарування, у звязку з чим він є добросовісним набувачем. А тому на підставі ст. 203 ЦК України договір дарування земельної ділянки підлягає визнанню недійсним. У судовому засіданні прокурор прокуратури Чернігівської області [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Вважав, що сільською радою прийнято незаконні рішення, у судовому засіданні були допитані спеціалісти, які підтвердили видачу довідки 6- зем та знаходження земельної ділянки в археологічній зоні. Через Центр надання адміністративних послуг [PERSON] отримала негативний висновок Департаменту культури та туризму щодо передачі у власність земельної ділянки, однак з порушенням чинного законодавства отримала цю земельну ділянку у власність. У судовому засіданні знайшли підтвердження і інші порушення щодо передачі земельної ділянки у власність [PERSON], а тому просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Чернігівського району Чернігівської області [PERSON] позовні вимоги не визнав. Зазначив, що проект землеустрою по відведенню земельної ділянки [PERSON] був погоджений відповідними органами, присвоєно кадастровий номер, тому сесією сільської ради і прийнято позитивне рішення. Вважав, що земельна ділянка виділена у власність [PERSON] знаходиться поза межами памятки археології. Межі памятки археології на місцевості не визначені, на карті роздержавлення земель бувшого колгоспу « Світанок» ця зона безпідставно збільшена до 5,5 га., що жодним документом не підтверджено. Відповідач [PERSON] позов не визнала, надала письмові пояснення ( а.с. 133), що на її замовлення технічну документацію по відведенню спірної земельної ділянки виготовляла ПП « Аксіома», у технічній документації була довідка форми 6- зем., у якій зазначено, що земля не є історико культурного значення, за висновком Управління Держземагенства у Чернігівському районі Чернігівської області в пункті 11 обмеження та обтяження відсутні, надана земельна ділянка належить до категорії земель « землі житлової та громадської забудови». Заперечує отримання довідки 6 зем № 02-32/Н-1035/3953 від 03 червня 2013 року. Зазначає, що нічим не підтверджено знаходження її земельної ділянки у межах памятки історико археологічної зони. Вважала, що охоронний договір № 2763/1 від 18 листопада 2013 року, акт технічного огляду №2763/1 від 18 листопада 2013 року та інші документи, які відносяться до охоронного договору № 2763/1 від 18 листопада 2013 року є підробленими. Відповідач [PERSON] позов не визнав, вважав, що він є добросовісним набувачем, вважав, що його права не повинні бути порушеними. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] вважав, що позов не підлягає задоволенню. [PERSON] є добросовісним набувачем, він не повинен нести ризики через помилки державних органів. Представник третьої особи Департаменту культури і туризму, національностей та релігії Чернігівської обласної державної адміністрації [PERSON] вважала, що позов підлягає задоволенню, земельна ділянка, виділена [PERSON] повністю потрапляє в межі памятки археології. У 1992 році на всі чергові карти за ініціативою Чернігівського історичного музею були нанесені усі відомі на той час памятки археології. Пізніше дані були уточнені і додатково позначені на картах. Оформлення памятки археології досить затратний процес та потребує тривалих наукових досліджень, на що у держави не має коштів. Паспорта на памятку може і не бути, бо памятка повинна пройти підтвердження у наукових звітах і статтях. Паспорт на памятку археології у даному випадку вважала проміжним документом, головним є карта роздержавлення земель бувшого колгоспу, затверджена та погоджена на належному рівні, якою сільська рада і повинна керуватись. Карта роздержавлення колгоспу « Світанок» була передана, і в земельний відділ, і в [PERSON] сільську раду, і нею ці органи повинні керуватись у роботі. Зазначила, що у даному випадку розширено лише хронологічні межі памятки, добавили епоху бронзи, що має наукове значення, але територія ( площа) памятки при цьому не змінилась, бо культурні шари накладаються один на одний, розділити їх неможливо. Департаментом культури було відмовлено [PERSON] у погодженні проекту землеустрою. Вона скористалась змінами у законодавстві, що може не долучати цю довідку до проектної документації, і в незаконний спосіб отримала земельну ділянку. Представник третьої особи Чернігівського районного управління юстиції у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про розгляд справи повідомлений своєчасно та належним чином. Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням [PERSON] сільської ради Чернігівського району Чернігівської області від 02 жовтня 2009 року [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,14 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд у с. Кобилянка по вул. Річній, 3а Чернігівського району Чернігівської області ( а.с. 15, 16). Рішенням [PERSON] сільської ради Чернігівського району Чернігівської області двадцять третьої сесії шостого скликання від 07 лютого 2014 року передано у власність [PERSON] земельну ділянку площею 0, 14 га, кадастровий номер 7425583500:04:000:0193 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель комунальної власності, розташованої за адресою с. Кобилянка, вул. Річна, 3а в адміністративних межах [PERSON] сільської ради Чернігівського району Чернігівської області. ( а.с. 17) Реєстраційною службою Чернігівського районного управління юстиції Чернігівської області 04 березня 2014 року [PERSON] видано свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,14 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель.( а.с. 18). 21 березня 2014 року за договором дарування, посвідченим приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] подарувала [PERSON] земельну ділянку, площею 0,14 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель і споруд у с. Кобилянка Чернігівського району Чернігівської області по вул. Зарічній, 3а. ( а.с. 19-21). Відповідні дані внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо обєкта нерухомого майна ( а.с. 22,23). З копії рішення № 119 від 28 квітня 1987 року виконавчого комітету Чернігівської обласної ради вбачається, що взято на державну охорону памятники історії та культури, археології, архітектури, розташовані на території області згідно додатків 1-3, а саме поселення ХІ-ХІІІ ст. с. Кобилянка [PERSON] сільська рада (а.с. 29-31). Паспорт видано Міністерством культури СРСР 12 липня 1986 року на поселення ХІ-ХІІІ ст.н.е. на південно- східній околиці с. Кобилянка Чернігівського району Чернігівської області. ( а.с. 32-37) Охоронне зобовязання на памятник археології поселення ХІ-ХІІІ ст. за південно- східною околицею с. Кобилянка на ділянці правобережної тераси с. Снов надане головою Колгоспу " Світанок"( а.с. 38-39). 18 листопада 2013 року між Відділом культури і туризму Чернігівської районної державної адміністрації та [PERSON] сільською радою Чернігівського району Чернігівської області укладено охоронний договір на памятку археологічної спадщини поселення ІІ тис. до н.е., ХІ-ХІІІ ст. н.е., охоронний номер № 2763( рішення виконкому Чернігівської обласної Ради народних депутатів від 28 квітня 1987 року № 119), що розташована на території [PERSON] сільської ради Чернігівського району Чернігівської області на південно- східній околиці с. Кобилянка на ділянці правобережної тераси р. Снов, обмеженій яругами. Площа ділянки 45х110 м., радіус установленої охоронної зони навкруги памятки становить 100 метрів ( а.с. 54-57). Судом оглянуто оригінал проекту роздержавлення земель ксп « Світанок» Чернігівського району Чернігівської області, виконаний спеціалістами відділу відведення земель і вишикувань Чернігівського філіалу Інституту землеустрою, копія якого приєднана до матеріалів справи ( а.с.217-232), за даними якого на території ксп « Світанок» за даними Чернігівського історичного музею нараховується 15 земельних ділянок, які являють собою місця давніх поселень, городищ і віднесені по проекту землеустрою до земель історико культурного призначення та не підлягають роздержавленню. Їх загальна площа по господарству становить 116 га. Приєднана карта з позначенням земель історико культурного призначення( а.с. 232), на якій спірна зона повністю позначена, як памятка археології поселення № 2763 за південно- східній околиці с. Кобилянка. Карта підписана головою ксп « Світанок» [PERSON], [PERSON] сільським головою [PERSON], начальником відділу земельних ресурсів Вишняковим. Крім того, судом були оглянуті і оригінали екземплярів карт роздержавлення земель ксп « Світанок», які передані у [PERSON] сільську раду та в Управління Держкомзему Чернігівського району. Всі три карти містять однакові позначення памятки археології поселення № 2763 за південно- східній околиці с. Кобилянка. Таким чином, при погодженні проектів роздержавлення земель бувшого ксп « Світанок» на карту роздержавлення були нанесені памятки археології, у тому числі зазначене поселення, та у всій проектній документації ці землі віднесені до земель історико- культурного призначення з підтвердженням довідки у формі 6-зем.( а.с. 64, 155). З довідки по формі 6-зем щодо правового статусу земельної ділянки, яка передбачена для відведення у власність [PERSON] вбачається, що земельна ділянка рілля площею 0,14 га. повністю попадає в межі земель історико - культурного призначення.( а.с. 64). У судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що видавала довідку 6- зем по зазначеній земельній ділянці при зміні власника після цивільно правової угоди, земельна ділянка належить до земель історико культурного призначення, на карті роздержавлення бувшого ксп « Світанок» ця ділянка підпадала під землі археології. Те, що земельна ділянка, передана у власність [PERSON], а в подальшому відчужена [PERSON], належить до земель історико культурного призначення підтверджується також координуванням ділянки і накладенням її на схему землекористування проекту роздержавлення ксп « Світанок», здійсненим на запит суду Чернігівською регіональною філією ДП « Центр державного земельного кадастру».( а.с.198). Свідок [PERSON] показав суду, що під час роздержавлення земель бувшого колгоспу « Світанок» на картографічні матеріали були нанесені усі землі історико культурного призначення, карти роздержавлення виготовляла Чернігівська філія інституту землеустрою. При погодженні технічної документації із землеустрою на конкретну земельну ділянку її координати заносяться в базу, накладаються на публічно - кадастрову карту, нанесену на магнітні носії, при цьому карта роздержавлення приводиться у той же масштаб і визначається категорія земель. Зазначив, що кадастровий номер земельної ділянки це адреса земельної ділянки, при зміні власника вона не змінюється. У судове засідання [PERSON] надала інформацію за підписом начальника управління держгеокадастру у Чернігівському районі [PERSON] про те, що ділянка з кадастровим номером 7425583500:04:000:0193 згідно з картографічними матеріалами інвентаризації земель [PERSON] сільської ради не відносить до земель історико культурного призначення. ( а.. 213-214). Проаналізувавши зазначену інформацію в сукупності з іншими доказами по справі, суд приходить до висновку, що вона не спростовує наведені вище докази, що земельна ділянка, передана [PERSON] у власність, потрапляє в межі памятки археології. Так, викопіювання з картографічних матеріалів наведених у додатку, жодним чином не засвідчені, памятка археології ХІ-ХІІІ ст. на ньому взагалі не позначена( а.с. 213-214). За твердженням свідка [PERSON] у судовому засіданні на картографічних матеріалах інвентаризації землі історико культурного призначення взагалі не позначаються. За таких обставин зазначена довідка не може бути належним доказом по справі. Матеріали справи містять копію заяви [PERSON] до департаменту культури і туризму про надання висновку до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність( а.с. 86). Відповідач [PERSON]І у судовому засіданні стверджувала, що підпис на заяві не її, що укладала договір з ПП " Аксіома" виготовлення проекту землеустою. За висновком до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,14 га у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по вул. Річній, 3-а в с.Кобилянка Чернігівського району Чернігівської області від 30 травня 2013 року Департаменту культури і туризму, національностей та релігій Чернігівської облдержадміністрації - землевідвід розташований на території памятки археології поселення 2 тис. до н.е., ХІ-ХІІІ ст. н.е. № 2763, що є державною власністю і не підлягає передачі у приватну власність, тому зазначений орган не погодив проект землеустрою ( а.с. 91). Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON], долучений прокурором, вилучений з архіву управління держгеокадастру Чернігівського району, містить довідку 6- зем. ( а.с. 155) щодо віднесення земельної ділянки до земель історико культурного призначення. Оглянутий у судовому засіданні проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,14 га. [PERSON] по вул. Річній, 3а ( екземпляр, що наданий [PERSON]І.), містить інший зміст( опис документів) та взагалі не містить довідки форми 6- зем., та висновку Департаменту культури і туризму, національностей та релігій. Свідок [PERSON] надав пояснення суду, що у проекті землеустрою була довідка форми 6- зем, по акту передачі він передав два екземпляри проекту землеустрою [PERSON] Після огляду технічної документації, що перебуває у [PERSON] зазначив, що опис ( зміст ) виготовляв не він. Проаналізувавши наведені докази, суд вважає доведеним, що земельна ділянка, передана у власність [PERSON], потрапляє у межі поселення ІІ тис. до н.е., ХІ-ХІІІ ст. № 2763 на південно- східній околиці с. Кобилянка Чернігівського району Чернігівської області, яке було виявлено у 1985 році, паспортизовано у 1986 році та взято на облік як памятку археології місцевого значення у 1987 році.( а.с. 32- 34). Територія поселення, позначена на карті землекористування при розпаюванні земель ксп « Світанок», обмежується на півночі старою околицею села, на північному сході, сході і південному сході краєм правобережної тераси р. Снов, на півдні вигином тераси і рівчаком, звідки починається польова дорога, що веде до старої околиці села і є західною межею поселення. Культурний шар потужністю 0,4 метра поширений на площі 45х110 м. Підйомний матеріал складає кераміка ХІ-ХІІІ ст., 2 тис. до нашої ери. При цьому граничні межі памятки не визначені. Межа охоронної зони установлена в 50 м. Від межі культурного шару поселення. Взята під державну охорону як памятник історії і культури, археології, архітектури. ( а.с. 29-34) Згідно вимог ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до п.п. «г» та «ґ» ч. 4 ст. 83 Земельного кодексу України до земель комунальної власності, які не можуть передаватися у приватну власність, належать землі під обєктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, землі лісогосподарського призначення, крім випадків, визначених цим Кодексом. Аналогічну заборону містить ч. 4 ст. 84 Земельного кодексу України щодо земель державної власності. Згідно ст. 53 Земельного кодексу України до земель історико-культурного призначення належать землі, на яких розташовані памятки культурної спадщини, їх комплекси (ансамблі), історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, музеї просто неба, меморіальні музеї-садиби. Відповідно до ст. 150 Земельного кодексу України землі історико-культурного призначення відносяться до особливо цінних земель. Статтею 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини» визначено, що об'єкт культурної спадщини - визначне місце, споруда (витвір), комплекс (ансамбль), їхні частини, пов'язані з ними рухомі предмети, а також території чи водні об'єкти (об'єкти підводної культурної та археологічної спадщини), інші природні, природно-антропогенні або створені людиною об'єкти незалежно від стану збереженості, що донесли до нашого часу цінність з археологічного, естетичного, етнологічного, історичного, архітектурного, мистецького, наукового чи художнього погляду і зберегли свою автентичність. Згідно ст. 17 Закону України «Про охорону культурної спадщини» землі, на яких розташовані пам'ятки археології, перебувають у державній власності або вилучаються (викуповуються) у державну власність в установленому законом порядку, за винятком земельних ділянок, на яких розташовуються пам'ятки археології поля давніх битв. Відповідно до ст. 34 цього Закону землі, на яких розташовані пам'ятки, історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території, охоронювані археологічні території, належать до земель історико-культурного призначення, включаються до державних земельних кадастрів, планів землекористування, проектів землеустрою, іншої проектно-планувальної та містобудівної документації. Частиною 3 ст. 17 Закону УРСР «Про охорону і використання памяток історії та культури» передбачено, що переліки памяток історії та культури республіканського значення затверджуються Радою Міністрів Української РСР. Переліки памяток місцевого значення затверджуються виконавчими комітетами обласних, міських (міст республіканського підпорядкування) Рад народних депутатів. Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про охорону культурної спадщини», памятки археології, що набули такого статусу, відповідно до Закону УРСР «Про охорону і використання памяток історії та культури» від 13 липня 1978 року, визнаються памятками відповідно до цього Закону. З метою захисту обєктів археології, в тому числі тих, що можуть бути виявлені, надання земельних ділянок здійснюється за погодженням відповідних органів охорони культурної спадщини (п. 10 ст. 6 та ч. 3 ст. 37 Закону України «Про охорону культурної спадщини»). Відповідно до своїх повноважень орган охорони культурної спадщини повинен забезпечити виконання вимог памяткоохоронного законодавства, збереженість археологічних обєктів культурної спадщини і заборонити будь-яку діяльність, що створює їм загрозу (ст.ст. 6, 30, п. 3 ст. 37 Закону України «Про охорону культурної спадщини»). Для упередження порушення цієї вимоги дозвільний документ надається органом охорони культурної спадщини на підставі даних про наявність чи відсутність на території землевідводу обєктів археологічної спадщини, від чого залежать умови погодження і характер висновку (позитивний або негативний). Стороною позивача доведено, що спірна земельна ділянка знаходиться в межах археологічної памятки місцевого значення , а відтак вона повинна перебувати в державній власності, а натомість незаконно передана у приватну власність [PERSON] Крім того, судом встановлено і інші порушення земельного законодавства, які свідчать про незаконність відведення земельної ділянки у власність [PERSON] Так, відповідно до рішення двадцять третьої сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради від 07 лютого 2014 року [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,14 га з кадастровим номером 7425583500:04:000:0193. Разом з тим за отриманням висновку Управління Держземагентства у Чернігівському району про погодження проекту землеустрою [PERSON] звернулась лише 18 лютого 2014 року, тобто після прийняття рішення сільською радою ( а.с. 101). Кадастровий номер земельній ділянці, переданій [PERSON] у власність, присвоєно лише 18 лютого 2014 року ( а.с. 109). Відповідно до ч. 1 ст. 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов'язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин. Враховуючи викладене, рішенням [PERSON] сільської ради затверджено проект землеустрою щодо передачі земельної ділянки у власність [PERSON], який на час розгляду питання не був погоджений відповідним державним органом, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин. Крім того, згідно ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації» обов'язковій державній експертизі підлягають проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок особливо цінних земель, земель лісогосподарського призначення, а також земель водного фонду, природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення. Усупереч викладеного, проект землеустрою щодо відведення даної земельної ділянки у порушення вимог чинного законодавства на обовязкову державну експертизу землевпорядної документації не подавався. Крім того, відповідно до ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських рад у галузі земельних відносин належить розпорядження землями територіальних громад. Згідно до вимог ст.ст.\~14,\~19 Конституції України\~право власності на землю громадянами набувається виключно відповідно до Закону. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Верховний Суд України у постанові від 21 травня 2014 року (справа № 6-16цс) звернув увагу на те, що при вирішенні питання про надання земель у власність та користування повинні враховуватися вимоги закону, наявні обмеження щодо відведення та використання земель, виходячи з фактичної категорії земельної ділянки. Виходячи із сукупності вищенаведених обставин, спірна земельна ділянка згідно до вимог ч.1 п. д\~ст. 19 ЗК України\~фактично належить до категорії земель історико-культурного призначення ( сільськогосподарські землі). Разом з тим, відповідачами, зокрема [PERSON] сільською радою, не надано доказів суду щодо зміни у відповідності до\~ст. 20 Земельного кодексу України \~цільового призначення спірної земельної ділянки. Таким чином із державної власності у приватну незаконно передано земельну ділянку вартістю 2,5 тис. грн. При цьому вартість частини памятки археології, що знаходиться у її межах згідно звіту про незалежну грошову оцінку об'єкта культурної спадщини становить понад 4,7 млн. грн. За викладених вище обставин, земельна ділянка загальною площею 0,14 га по вул. Річна, 3а у с. Кобилянка Киселівської сільської ради Чернігівського району передана [PERSON] сільською радою у приватну власність [PERSON] із земель історико-культурного призначення усупереч вимогам ст.ст. 20, 22, 23, 53, 84, 123, 186-1 Земельного кодексу України, ст. ст. 6, 17, 30, 37 Закону України «Про охорону культурної спадщини», ст. 9 Закону України «Про державну експертизу землевпорядної документації». Відповідно до ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Відповідно до п.п. в, г ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Таким чином, п. 1 рішення двадцять другої сесії пятого скликання [PERSON] сільської ради від 02 жовтня 2009 року про надання дозволу [PERSON] на розроблення землевпорядної документації та рішення двадцять третьої сесії шостого скликання [PERSON] сільської ради від 07 лютого 2014 року щодо затвердження проекту землеустрою та передачі земельної ділянки у власність [PERSON] підлягають визнанню незаконними та скасуванню. Враховуючи, що земельну ділянку у власність надано з грубим порушенням вимог законодавства, то вона підлягає поверненню до комунальної власності, у звязку із чим свідоцтво на право власності на земельну ділянку підлягає скасуванню. При цьому суд враховує, що за змістом ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24 червня 2004 року самі по собі допущені органами влади порушення при передачі майна у власність особи не можуть бути безумовною підставою для повернення цього майна державі, якщо вони не допущені внаслідок винної, протиправної поведінки самого набувача майна. [PERSON] було достовірно відомо про незаконність отримання земельної ділянки у власність без проведення відповідних археологічних досліджень, що доведено у судовому засіданні( на затвердження надано проект землеустрою відмінний від того, що перебуває в архіві держгеокадастру, про що зазначено вище) у звязку із чим вищевказані норми міжнародного законодавства застосуванню не підлягають. Крім того, у подальшому за договором дарування право власності на земельну ділянку безвідплатно перейшло до [PERSON], у звязку із чим він є добросовісним набувачем. Відповідно до ч. 3 ст. 388 Цивільного кодексу України якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Відповідно до ст. 378 ЦК України право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду у випадках, встановлених законом. \~ При прийнятті рішення судом враховується, що відповідно до\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Проте, не виключається можливість припинення права власності в випадках встановлених законом. Відповідно до ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч.1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, тобто недодержання сторонами загальних вимог, додежання яких є необхідним для чинності правочину. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Таким чином договір дарування земельної ділянки площею 0,14 га по вул. Річна, 3а у с. Кобилянка Киселівської сільської ради Чернігівського району від 21 березня 2014 року № 389 укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], підлягає визнанню недійсним на підставі ст. 203 Цивільного кодексу України, оскільки право приватної власності на земельну ділянку по вул. Річна, 3а в с. Кобилянка Чернігівського району Чернігівської області попереднім власником [PERSON] набуте без достатніх на це правових підстав, що доведено судом. Сукупність обставин справи та наявних у справі доказів приводить суд до переконання, що у цій конкретній справі втручання у здійснення права власності є виправданим і у повній мірі відповідає суспільним інтересам як таке, що спрямоване на захист від незворотнього та цілком ймовірного знищення обєкта культурної та археологічної спадщини внаслідок здійснення власником земельної ділянки будівельних та земляних робіт без проведених належних археологічних досліджень памятки археології. Вирішуючи питання про справедливу рівновагу між інтересами суспільства і конкретної особи, в даному випадку [PERSON], суд враховує, що Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі Тригубенко проти України від 02 листопада 2004 року категорично ствердив, що правильне застосування законодавства незаперечно становить супільний інтерес( п. 54 рішення). Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державну реєстрацію прав та їх обтяжень проводить орган державної реєстрації прав, яким є Міністерство юстиції України та його територіальні органи. Відповідно до ст. 26 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою КМУ від 26 жовтня 2011 року № 1141, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. В задоволенні вимог до Чернігівського районного управління юстиції та приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] у частині скасування рішення про державну реєстрацію за [PERSON] та [PERSON] відповідно права власності на спірну земельну ділянку слід відмовити, оскільки усупереч\~ст.30, 33 ЦПК України\~вони не були залучені у якості відповідачів по справі. У зв'язку з частковим задоволенням позову та згідно до\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідачів [PERSON], [PERSON] сільської ради, [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір по 324 грн. 80 коп. з кожного, виходячи з розрахунку ( 243 грн. 60 * чотири вимоги немайнового характеру) 974 грн. 40 коп. грн. : 3 = 324 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial