Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-18 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить суд ухвалити рішення, яким розірвати шлюб укладений між нею [PERSON] , та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 15.09.2015 виконавчим комітетом Перегінської селищної ради Рожнятівського району Івано-Франківської області. Після розірвання шлюбу просить змінити їй прізвище на " [PERSON] ". В основу своїх позовних вимог позивачка зіслалася на те, що 15.09.2015 уклала шлюб із відповідачем. Від шлюбу у подружжя дітей немає. З початку шлюбу спільне життя між позивачкою та відповідачем не склалося. Поступово стосунки між ними погіршувалися, почали виникати сварки та скандали, а також непорозуміння через несумісність характерів. Позивачка додає, що між нею та відповідачем зникла повага та взаєморозуміння, а тому через такі стосунки втратила спокій, і постійно перебуває у знервованому стані. Вважає подальше спільне життя з відповідачем є неможливим, збереження шлюбу недоречним, а призначення будь-яких строків для примирення - недоцільним. У судове засідання позивачка не прибула, направила до суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному об`ємі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання також не прибув, про час розгляду справи судом повідомлявся у встановленому законом порядку, а тому суд, з урахуванням положень ст. 247 ЦПК України, вважає за можливе справу розглянути у його відсутності, ухваливши при цьому заочне рішення про розірвання шлюбу з таких підстав. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Згідно ч. 1 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Ч. 2 ст. 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15 вересня 2015 року сторони уклали шлюб 15.09.2015, актовий запис № 78. Після реєстрації шлюбу прізвище дружині присвоєно " [PERSON] " ( а.с.4). Від спільного подружнього життя у сторін дітей немає. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження, під час шлюбу та під час його розірвання. З матеріалів справи встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, що призвело до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їх сім"ї. Сторони не бажають зберігати сім`ю, оскільки вони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного побуту, їх сім"я розпалася, шлюб існує формально. Небажання позивачки зберігати сім"ю підтверджено її заявою, з якої вбачається, що на примирення з відповідачем вона не погоджується. Неявка відповідача в судове засідання також розцінюється судом як небажання зберігати сім"ю. За таких обставин збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка наполягає на зміні прізвища, яке їй присвоєно у зв"язку із реєстрацією шлюбу на дошлюбне, її вимога підлягає до задоволення. На підставі викладеного, ст. ст. 24, 104, 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved