Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-06 00:00:00

І. СУТЬ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ 1.1. 18.12.2019 Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (надалі також позивач, банк) звернулось до Корольовського районного суду міста Житомира з позовом до [PERSON] (надалі також - відповідач-1), [PERSON] (надалі також відповідач-2), в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором № ZRJ0АК02003122 від 27.10.2005 у розмірі 414 286 грн. 37 коп. 1.2. Позов обґрунтовувався тим, що 27.10.2005 між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір №ZRJ0АК02003122, за умовами якого банк зобов"язався надати відповідачу-1 кредит у розмірі 124 780 грн. 00 коп. на термін до 26.10.2012, а відповідач-1 зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за його користування в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов"язання [PERSON] за кредитним договором №ZRJ0АК02003122, між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки. 1.3. У позові вказується, що позивач свої зобов"язання за кредитним договором та угодою виконав у повному обсязі та видав відповідачу-1 кредит у розмірі 124 780 грн, однак відповідач-1 не здійснив погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки, у зв"язку з чим станом на 22.10.2019 утворилася заборгованість у розмірі 813 337,15 грн. 1.4. Посилаючись на те, що кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, позивач просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за кредитом (тілом кредиту) у розмірі 71 371 грн. 33 коп. та заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 342 915 грн. 04 коп. ІІ. ПРОЦЕДУРА та КОРОТКІ ПОЗИЦІЇ СТОРІН 2.1. 15.01.2020 ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира відкрито провадження у справі №296/12167/19, розгляд якої призначено у спрощеному провадженні з викликом сторін. 2.2. 10.02.2020 відповідач-1 подав до суду відзив на позов, у якому вказав, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 16.03.2011 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 27.10.2005 у розмірі 101 047,20 грн звернуто стягнення на предмет застави - його автомобіль, який 26.09.2011 був переданий банку, а також посилаючись на те, що кредитний договір укладений строком до 26.10.2012, вказував на пропуск банком строку позовної давності у зв`язку з чим просив відмовити у задоволенні позову (а.с. 39-45). 2.3. 10.02.2020 відповідач-2 подала до суду відзив на позов, у якому вказувала, що кредитний договір укладений строком до 26.10.2012 та посилаючись на ч. 4 ст. 559 ЦК України вказувала на пропуск строку звернення позивача до неї як поручителя у зв`язку з чим просила відмовити у задоволенні пред`явленого до неї позову (а.с. 37). 2.4. 08.04.2020 представник позивача направив до суду відповідь на відзив, в якому вказував, що строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду, а також посилаючись на те, що поручителем не заявлено вимогу щодо припинення договору поруки, просив задовольнити позов у повному обсязі (а.с. 61-63). 2.5. 20.05.2020 відповідач-1 подав до суду заперечення, в якому вказав, що звернувшись з позовом про стягнення на предмета застави позивач скористався своїм правом та змінив кінцеву дату повного виконання зобовязання, у зв`язку з чим з 2011 року кредитний договір припинено, а позивачем пропущено строк позовної давності (а.с. 72,73). 2.6. 30.06.2020 представник позивача направив до суду пояснення, в яких зазначив, що строк позовної давності може бути збільшено за домовленістю сторін та оскільки відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, договір вважається не виконаним, а тому строк позовної давності при зверненні до суду дотримано, просив позов задовольнити. 2.7. Представник позивача в судове засідання не прибув, неодноразово повідомлявся про розгляд справи, в позовній заяві не заперечував проти розгляду справи за його відсутності. 2.8. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, неодноразово повідомлявся про розгляд справи шляхом направлення судових повісток рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу зареєстрованого місця проживання, у заяві від 04.12.2020 відповідач просив проводити засідання 07.12.2020 без його участі та підтримав заперечення проти позову, викладені в відзиві на позовну заяву банку. 2.9. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, неодноразово повідомлялась про розгляд справи шляхом направлення судових повісток рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу зареєстрованого місця проживання, які повернулися до суду з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат за адресою відсутній». ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 3.1. 27.10.2005 між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір №ZRJ0AK02003122, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 124 780 гривень зі сплатою відсотків у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості з терміном повернення до 26.12.2012 (а.с. 11,12). 3.2. Цього ж дня у забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором №ZRJ0AK02003122, між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договори поруки №ZRJ0AK02003122 (а.с. 13). 3.3. 16.03.2011 рішенням Корольовського районного суду м. Житомира у справі №2-693/11 позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ZRJ0AK02003122 від 27.10.2005, в розмірі 101 047,20 грн. - звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль DEER Extra-long; 2005 року випуску, тип ТЗ: легковий універсал-В; № кузова/шасі [NUMBER] , реєстраційний номер: [NUMBER] автомобіль, що належить на праві власності [PERSON] , шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені відповідача, договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу (а.с.42-43). 3.4. 26.09.2011 автомобіль DEER Extra-long; 2005 року випуску, реєстраційний номер: [NUMBER] , що належав на праві власності [PERSON] , передано ПАТ КБ «ПриватБанк» на реалізацію, що стверджується копією відповідного акту (а.с. 44). 3.5. У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору за розрахунком позивача у останнього утворилась заборгованість, яка станом на 22.10.2019 склала 414 286,37 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом (тілом кредиту) 71 371,33 грн. та заборгованості за відсотками за користування кредитом 342 915,04 грн. (а.с. 5-7). IV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ 4.1. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 цього Кодексу). 4.2. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). 4.3. Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 4.4. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку (стаття 553 ЦК України). 4.5. Відповідно до частини першої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. 4.6. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя (частина четверта статті 559 ЦК України). 4.7. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). 4.8. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України) 4.9. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). 4.10. За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно). 4.11. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ (і) Щодо вимог до позичальника про стягнення заборгованості за тілом кредиту 5.1. Встановлено, що між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір від 27.10.2005, за умовами якого позичальник отримав від банку кредит у сумі 124 780 грн., які зобов`язувався повернути зі сплатою відсотків за користування кредитом в строки до 26.10.2012. 5.2. При цьому, пред`явивши 14.07.2010 позов про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль DEER Extra-long; 2005 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, позивач на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, про що свідчить копія позовної заяви банку та заочне рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 16.03.2011 у справі №2-693/11. 5.3. Із даним позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду - 18.12.2019 та просило стягнути з [PERSON] заборгованість за тілом кредиту у сумі 71 371,33 грн. 5.4. Відповідач [PERSON] подав заяву про застосування позовної давності до заявлених ПАТ КБ «Приватбанк» в цій справі позовних вимог. 5.5. Враховуючи, що банк звернувшись до суду із позовом про звернення стягнення на предмет застави, змінив строк виконання основного зобов`язання з 26.10.2012 на 14.07.2010, а в подальшому звернувшись до суду з даним позовом - 18.12.2019, тобто більш ніж через 9 років після зміни строку виконання основного зобов"язання в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України, банк пропустив строк позовної давності за вимогою про стягненні заборгованості за тілом кредиту у сумі 71 371,33 грн., суд дійшов висновку, що у задоволенні позову в цій частині вимог слід відмовити у зв`язку з пропуском строку позовної давності. (іі) Щодо вимог до позичальника про стягнення заборгованості за процентами 5.6. Звертаючись з даним позовом до суду, окрім стягнення з позичальника заборгованості за тілом кредиту, позивач також просив стягнути з [PERSON] заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 342 915 грн. 04 коп. 5.7. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) зроблено висновок, що позовна давність може бути застосована лише щодо вимог про захист прав або інтересів. Оскільки після спливу строку кредитування або пред`явлення вимоги про дострокове виконання основного зобов`язання в порядку частини другої статті 1050 ЦК України у позивача було відсутнє право нараховувати проценти за кредитом, тому вимоги позивача про стягнення таких процентів є необґрунтованими, що свідчить про відсутність правових підстав для застосування позовної давності до спірних правовідносин. 5.8. У постанові від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився. 5.9. З наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором від 27.10.2005 вбачається, що заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 342 915,04 грн. нарахована банком за період з 01.11.2005 по 22.10.2019, з яких: сума 32 399,36 грн нараховано за період з 01.11.2005 по 13.07.2010 та сума 310 515,68 грн. (342 915,04 грн. - 32 399,36 грн) нараховано за період з 14.07.2010 по 22.10.2019 (а.с. 5-7). 5.10. Враховуючи, що заборгованість за процентами за користування кредитом у розмірі 342 915,04 грн. нарахована банком після 14.07.2010 - дати пред`явлення до позичальника вимоги про звернення стягнення на предмет застави - автомобіля, в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України, коли право банку нараховувати передбачені договором суми за кредитом припинилося, суд дійшов висновку, що задоволенні позовних вимог банку в цій частині слід відмовити за безпідставністю. 5.11. При цьому, враховуючи, що банк звернувшись до суду із позовом про звернення стягнення на предмет застави, змінив строк виконання основного зобов`язання з 26.10.2012 на 14.07.2010, надалі звернувшись до суду з даним позовом лише 18.12.2019, тобто більш ніж через 9 років після зміни строку виконання основного зобов"язання в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України, суд дійшов висновку, що банк пропустив строк позовної давності за вимогою про стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 32399,36 грн нарахованих за період з 01.11.2005 по 13.07.2010, у зв"язку з чим у задоволенні позову в цій частині вимог слід відмовити. (ііі) Щодо вимог до поручителя про стягнення заборгованості кредитом та процентами 5.12. Встановлено, що на забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором від 27.10.2005, позивач та [PERSON] уклали договір поруки від 27.10.2005. 5.13. Згідно пункту 12 договору поруки від 27.10.2005 вбачається, порука припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. 5.14. Суд звертає увагу, що порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. 5.15. Враховуючи, що за умовами договору поруки, остання припиняється після закінчення п`яти років з дня настання терміну повернення кредиту, тобто після 26.10.2017, з даним позовом до поручителя [PERSON] у цій справі банк звернувся лише 18.12.2019, суд дійшов висновку, що підстав для солідарної відповідальності [PERSON] як поручителя за кредитним договором немає, оскільки відповідно до ч. 4 ст.559 ЦК України порука припинилася. VІ. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 6.1. Відповідно до вимог частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку із відмовою у задоволенні позову, понесені судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed