Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

У січні 2014 року представник позивача звернувся до суду з позовом та просив в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту № 11369069000 від 08.07.2008 року в розмірі 95844,53 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 766085,33 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, що належить на праві власності відповідачам, а саме: нежитлова будівля літ. «Б-1», загальною площею 305,2 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], встановивши спосіб реалізації предмета іпотеки, шляхом продажу на прилюдних торгах визначенням початкової ціни на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Зазначив, що 08 липня 2008 року між АКІБ «Укрсиббанк», який у подальшому змінив назву на ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11369069000, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 70000,00 дол. США з кінцевим терміном повернення 07.07.2015 року, з оплатою 15,0 % річних за користування кредитом. На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 27 жовтня 2009 року АКІБ «Укрсиббанк» змінив назву на Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк». 08 грудня 2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» було укладено договір купівлі - продажу прав вимоги за кредитами та на підставі вказаного договору до позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Таким чином, вважає, що у ПАТ «Дельта банк» існують всі підстави для стягнення заборгованості. Згідно з умовами вказаного договору, позичальник зобов'язувався своєчасно сплачувати на користь банку проценти за користування кредитом за весь строк фактичного користування кредитом, здійснювати погашення заборгованості за кредитом згідно графіку погашення заборгованості, шляхом внесення коштів щомісяця на рахунок, вказаний у договорі, сплачувати щомісяця проценти за користування кредитом на рахунок нарахованих відсотків. В забезпечення грошових зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту № 11369069000 від 07 липня 2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] 08 липня 2008 року було укладено договір іпотеки № б/н, предметом якого є нежитлова будівля літ. «Б-1», загальною площею 305,2 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить їй на праві власності. Сторони за умовами договору іпотеки дійшли згоди, що вартість предмета іпотеки становить 1794770,00 грн. Внаслідок порушення виконання зобов'язань,станом на 19 березня 2013 року за відповідачем утворилася заборгованість у розмірі 95844,53 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 766085,33 грн., з яких: 62500,03 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 499562,74 грн. - заборгованість за кредитом, 33344,50 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 266522,60 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити та у разі неявки в судове засідання відповідачів ухвалити по справі заочне рішення. Відповідачі про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, до суду не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, своїх пояснень не надали. За клопотанням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного: Судом встановлено, що 08 липня 2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11369069000, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у розмірі 70000,00 дол. США з кінцевим терміном повернення 07.07.2015 року, з оплатою 15,0 % річних за користування кредитом. 01 квітня 2009 року укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 11369067000 від 08 липня 2008 року відповідно до якої позичальник зобов'язувався не пізніше ніж через 30 календарних днів з дати укладення цієї додаткової угоди докласти всіх необхідних зусиль, здійснити всі необхідні дії та укласти або забезпечити укладення відповідних договорів про внесення змін та/або додаткових угод до усіх договорів забезпечення, які були та/або будуть укладені у забезпечення виконання зобов'язань позичальника за договором щодо надання згоди осіб, які передали забезпечення за договором на зміну зобов'язання, обумовлену підписанням цієї додаткової угоди. 08 грудня 2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта банк» було укладено договір купівлі - продажу прав вимоги за кредитами та на підставі вказаного договору до позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. В забезпечення грошових зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту № 11369069000 від 07 липня 2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № б/н, посвідчений 08 липня 2008 року приватним нотаріусом [PERSON], відповідно до якого в іпотеку банку було передано нежитлову будівлю літ. «Б-1», загальною площею 305,2 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності. За підрахунками позивача, станом на 19.03.2013 року за відповідачем утворилася заборгованість у розмірі 95844,53 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 766085,33 грн., з яких: 62500,03 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 499562,74 грн. - заборгованість за кредитом, 33344,50 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 266522,60 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Згідно з частинами першою і третьою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Таким законом є Закон України "Про захист прав споживачів". Згідно з положеннями пунктів 22, 23 статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. За частиною першою статті 11 того ж Закону між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Відповідно до абз. 7 п. 3.4 Рішення Конституційного суду України по справі №1-26/2011 від 10.11.2011 року (№15-рп/2011) положення частин четвертої - одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачають такі права споживача, які за своїм змістом можливо реалізувати лише під час виконання договору споживчого кредиту. Зокрема, це право споживача протягом певного терміну відкликати згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин; не бути примушеним під час виконання кредитного договору сплачувати платежі, встановлені на незаконних засадах; достроково повернути споживчий кредит; не бути примушеним достроково повернути суму споживчого кредиту у разі незначних порушень договору; бути захищеним від суспільного поширення інформації про несплату боргу тощо. Тому, в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України слід розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно п. 10 ст. 11 Закону "Про захист прав споживачів" якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: 1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п'ять відсотків суми кредиту; або 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність. Згідно з п. 30 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» вимога про дострокове виконання кредитного договору навіть у разі належного його виконання, а якщо вимогу не буде задоволено - право звернення стягнення на предмет застави /іпотеки може бути заявлено заставодержателем лише в чітко визначених законом або договором випадках… Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність. 15 серпня 2013 року за № 10 позивач надіслав відповідачці [PERSON] вимогу про усунення порушень умов кредитного договору, відомості про отримання якої відповідачкою в матеріалах справи відсутні. 09 вересня 2013 року за № 16 позивач надіслав відповідачу [PERSON] вимогу про усунення порушень умов кредитного договору, відомості про отримання якої відповідачем в матеріалах справи відсутні. Так, пред'являючи відповідачам вимогу (претензію),позивач не надав строк у 60 календарних днів з дня одержання ними повідомлення про таку вимогу для усунення допущених ними порушень кредитного договору. Таким чином суд дійшов висновку, що внаслідок допущених позивачем порушень умов кредитного договору відповідачі право на вимогу повернення усієї суми споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, не отримали, а крім того, сам порушив порядок, який передує зверненню стягнення на предмет іпотеки. На підставі викладеного , та

Outcome: dismissed