Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

[PERSON], звернувшись в грудні 2013 року до суду з позовом до ТзОВ "Рівнетеплоенерго", просить визнати за ним (позивачем) право на встановлення з відповідачем цивільно-правових відносин виключно на договірних засадах, просить відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 6776 грн., заподіяну порушенням прав споживача, а також просить зобов'язати відповідача припинити вимагання у нього коштів на оплату вартості послуг з теплопостачання, вказуючи на те, що між ними відсутні договірні відносини у сфері житлово-комунальних послуг. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує на неправомірність дій відповідача щодо розбіжностей між умовами договору про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води з вимогами цивільного законодавства України, у зв'язку з чим відповідач відмовляється прийняти його ([PERSON].) умови щодо надання послуг з централізованого опалення та підігріву води, натомість пропонуючи підписати Типовий договір зі стандартними умовами надання послуг, а такі дії відповідача порушують його права як споживача та вимагають сплати коштів за послуги, надання яких документально не закріплене. Звернувшись у квітні 2014 року до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON], ТзОВ "Рівнетеплоенерго" просить стягнути з відповідача 2088 грн. 92 коп. у якості заборгованості за оплату наданих послуг з теплопостачання (опалення та гарячого водопостачання) належної тому квартири [ADDRESS] а також документально підтверджені судові витрати по справі. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач [PERSON] є споживачем послуг опалення та гарячого водопостачання, котрі йому, як абонентові та мешканцеві квартири у багатоквартирному житловому будинку, надаються товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" як правонаступником комунального підприємства "Теплотранссервіс" Рівненської міської ради. Проте, в порушення вимог чинного цивільного законодавства, яке зобов'язує споживачів житлово-комунальних послуг своєчасно оплачувати вартість таких послуг, через несплату споживачем [PERSON] коштів на оплату послуг із теплопостачання, станом на 01 квітня 2014 року у відповідача перед підприємством за період з 01.02.2012 р. по 01.04.2014 р. утворилася заборгованість в сумі 2088 грн. 92 коп. В судовому засіданні позивач-відповідач свої вимоги підтримав та з мотивів, наведених ним у первинній позовній заяві (а.с.34, 35), а також у письмовому поясненні від 20.05.2014 р., просить задовольнити позов у повному обсязі, а у задоволенні зустрічного відмовити, - за безпідставністю позовних вимог. Представник відповідача-позивача в судовому засіданні первинний позов не визнав, просить відмовити у його задоволенні за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог, натомість зустрічний позов товариства підтримав та з мотивів, наведених у зустрічній позовній заяві (а.с.60 - 63), просить задовольнити цей позов у повному обсязі З'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що у задоволенні первинного позову слід відмовити, а зустрічний задовольнити з таких підстав. Як вбачається з наданої позивачем-відповідачем копії його переписки з відповідачем-позивачем щодо умов укладення між сторонами договору про надання послуг з теплопостачання (а.с.36 - 43), [PERSON] є споживачем послуг опалення та гарячого водопостачання, котрі надаються йому товариством з обмеженою відповідальністю "Рівнетеплоенерго" для забезпечення тепловою енергією квартири [ADDRESS] де проживає споживач, про що у виконавця зазначених послуг відкрито абонентський особовий рахунок [NUMBER]. Як видно з копій цих листів (переписки), ТзОВ "Рівнетеплоенерго" неодноразово пропонувало [PERSON] укласти договір про надання відповідних послуг, розроблений на підставі типового договору, проте умови цього договору позивача-відповідача не влаштовували, через що між сторонами і виник спір. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.19 Закону України від 24 червня 2004 року "Про житлово-комунальні послуги" (з наступними змінами і доповненнями), відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Як передбачено п.п.1, 5 ч.3 ст.20 та п.3 ч.2 ст.21 цього ж Закону, споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, а виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. З дослідженого в судовому засіданні й не спростованого позивачем-відповідачем витягу з особового рахунку [NUMBER] щодо розрахунку суми заборгованості (а.с.64), вбачається, що за період з 01.02.2012 р. по 01.04.2014 р. у споживача перед виконавцем накопичилася заборгованість в сумі 2088 грн. 92 коп. за оплату наданих житлово-комунальних послуг із теплопостачання. Таким чином, вказана сума підлягає до стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ "Рівнетеплоенерго". Що стосується твердження позивача-відповідача про відсутність у нього правових підстав оплачувати відповідачеві-позивачеві вартість наданих послуг з теплопостачання через відсутність укладеного між сторонами договору про це, то слід звернути увагу на наступне. Як передбачено ч.ч.3, 4 ст.11 ЦК України, цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У зв'язку із зазначеним, актами цивільного законодавства, а саме - ст.67, ч.1 ст.68, ст.179 ЖК України, п.5 ч.3 ст.20 Закону України від 24 червня 2004 року "Про житлово-комунальні послуги", ч.6 ст.19 Закону України від 02 червня 2005 року "Про теплопостачання", абз.2 ч.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 р. №572 (в редакції постанови від 24 січня 2006 року №45) передбачено наступне: Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду, фонду житлово-будівельних кооперативів, а також приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинковими територіями, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Однак, споживач послуг з опалення та гарячого водопостачання [PERSON], в порушення своїх обов'язків, передбачених вказаними нормативно-правовими актами, через несвоєчасне внесення поточних платежів, станом на 01.04.2014 р. заборгував теплопостачальній організації 2088 грн. 92 коп. за спожиту ним у минулі розрахункові періоди теплову енергію. Вказана обставина позивачем-відповідачем в судовому засіданні жодними доказами спростована не була. Крім того, обґрунтовуючи свої позовні вимоги та заперечуючи проти зустрічного позову, відповідач не надав суду належних і допустимих доказів, хоча відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна (зобов'язана) довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Виходячи з вищенаведених норм цивільного законодавства, встановлених судом обставин справи і визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до висновку, що права, свободи чи інтереси споживача [PERSON] виконавцем - ТзОВ "Рівнетеплоенерго" порушені не були, а відтак, не підлягає до задоволення і заявлена позовна вимога про відшкодування моральної шкоди. Відповідач-позивач документально підтвердив понесені ним судові витрати у виді сплаченого при пред'явленні позову судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. (а.с.58, 59), тому вказані витрати підлягають до стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ "Рівнетеплоенерго".

Outcome: approved