Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в сумі 51846, 00 грн., що складається з заборгованості за основним боргом, відсотками, заборгованістю за простроченими відсотками, а також судові витрати по справі. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 24.03.2017 між ТзОВ "Веллфін" та відповідачем було укладено договір позики в електронній формі № 160576 на суму 1200, 00 грн., строком на 30 днів, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача. Відповідач, в свою чергу, зобов`язався сплатити проценти за користування позикою в розмірі 1,9 % від суми позики, але не менше ніж 30 грн. за перший день користування позикою; 1,9 % від суми позики щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики, зазначеного у п. 1.3 цього договору; 1,9 % додатково до основних процентів від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в п.1.3 договору. Реєстрація відповідача на сайті позивача, подання відповідачем заповненої заявки на отримання позики із зазначенням номеру банківської картки для перерахування коштів, підтвердження позивачем заявки на отримання позики у передбачений правилами спосіб, вчинення відповідних дій щодо отримання позики, свідчить про те, що відповідач був ознайомлений з усіма істотними умовами отримання позики, а договір позики було укладено та підписано в електронній формі, що в силу приписів ст.ст.6,627 ЦК України, ст.ст. 11,12 Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що прирівнюється до договору у письмовій формі. ТзОВ «Веллфін» свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі та надав відповідачу кошти. В свою чергу відповідач не сплачує своєчасно банку кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за договором позики відповідача, станом на 22.04.2020 утворилась заборгованість у розмірі 51846,00 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом - 1200,00 грн., заборгованості за відсотками 25680, 00 грн., 24966, 00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак звертаючись до суду з позовом просив слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував, просить позов задоволити.\~\~ Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча неодноразово повідомлявся про розгляд справи на 27.08.2020, 24.09.2020, 20.10.2020, однак рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу, повернулись на адресу суду 25.08.2020, з відміткою «за закінченням терміну зберігання», 08.09.2020, 07.10.2020 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», Також, відповідач повідомлявся про розгляд справи на 24.09.2020, 20.10.2020 оголошеннями на офіційному веб -порталі судової влади України про виклик відповідача в судове засідання на підставі ст. 128 ЦПК України, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України, проти чого представник позивач в своїй заяві не заперечив. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Веллфін» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорм позики, слід задоволити частково з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5\~ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд, перевіривши порушення прав та обов`язків позивача в межах заявлених ним вимог, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом беззаперечно встановлено, що 24.03.2017 між позивачем ТзОВ «Веллфін» та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики в електронній формі № 160576, що не суперечить вимогам\~ЦК України\~та іншого законодавства на суму 1200,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 30 календарних днів шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача, який в свою чергу зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою зазначені у загальних умовах надання позики та п 7.5. договору. Відповідно до п.п. 4.1., 4.2. Розділу 4 Правил надання грошових коштів у вигляді позики ТзОВ «Веллфін», заявник, що має намір отримати позику, проходить реєстрацію в Особистому кабінеті на сайті товариства. Заявник для оформлення позики здійснює оформлення заявки на сайті товариства шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення. Згідно з зп.5.1. Розділу 5 вказаних Правил, рішення про погодження чи відмову в наданні позики приймається товариством на підставі наданої заявником в електронній формі заявки на отримання позики та будь-якої додаткової інформації, наданої заявником. \~ \~ \~ \~Відповідно до умов договору позики відповідачу шляхом перерахування грошових коштів на його банківський рахунок (банківська картка) було надано позику в розмірі 1\~200, 00 грн., строком на 30 днів зі сплатою процентів за користування позикою в розмірі 1,9 % від суми позики, але не менше ніж 30, 00 грн. за перший день користування позикою; 1,9% від суми позики щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики; 1,9 % додатково до основних процентів, від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в загальних умовах надання позики та п 7.5. договору. Правила надання грошових коштів у позику ТзОВ «Веллфін» визначають порядок і умови надання грошових коштів у позику. Правила розміщені на веб-сайті позивача, вони є загальнодоступними та є невід`ємною частиною Договору позики. Відповідно до умов Розділу 4 Правил відповідач, здійснивши дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заявки на сайті ТзОВ «Веллфін», із зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому відповідачу було перераховано грошові кошти. Позивач в поданій позовній заяві зазначив, що на підставі заповненої відповідачем заявки від 24.03.2017, між позивачем та відповідачем було укладено договір позики. Відповідно до умов договору позики, позикодавець надає позичальникові грошові кошти в сумі 1200,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Позика надається строком на 30 днів. Відповідно до довідки щодо заборгованості за договором №160576 від 24.03.2017, укладеним між ТзОВ «Веллфін» та [PERSON] , встановлено, що за умовами договору ТОВ «Велфін» надало 24.03.2017 [PERSON] гроші в сумі 1200, 00 грн. Позика надана до 23.04.2017. Станом на 22.04.2020 заборгованість відповідача перед банком становить 51846, 00 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом - 1200,00 грн., заборгованості за відсотками 25680, 00 грн., 24966, 00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Загальна кількість днів простроченої позики становить 1095 календарних дні /а.с.33/. Відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із\~ст. 599 ЦК України\~зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно із частинами першою та другою\~статті 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 ЦК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст.\~638\~ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст.1046 ЦК України). Згідно з\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.ст.\~526,\~530,\~610, ч. 1 ст.\~612 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Згідно з\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Із прийняттям Закону України\~«Про електронну\~комерцію» на законодавчому рівні визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлено порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначено права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У ст. 3 Закону України\~«Про електронну\~комерцію» зазначено, що електронний договір\~це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором\~дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. За приписами ст. 11 Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку,передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. До позовної заяви позивачем долучено витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, з якого вбачається, що позивач ТзОВ «Веллфін» є фінансовою установою, яка здійснює діяльність 64.92 - інші види кредитування /а.с. 8/. Суд звертає увагу, що між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, відповідач подав заявку для отримання позики, яка містить всі ідентифікуючі дані щодо позичальника, а також фото останнього /а.с.29-32/. Факт перерахунку коштів відповідно до умов договору позики позивач підтверджує довідкою від 24.03.2017, виданою ТзОВ «Веллфін», з тексту якої вбачається, що ТОВ «Веллфін» 24.03.2017 надало [PERSON] кошти в сумі 1200, 00 грн., визначених сторонами відповідно до Договору позики /а.с.33/. З матеріалів справи вбачається, що за умовами договору ТОВ «Велфін» надало 24.03.2017 [PERSON] гроші в сумі 1200, 00 грн. Позика надана до 23.04.2017. Станом на 22.04.2020 заборгованість відповідача перед банком становить 51846, 00 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом - 1200,00 грн., заборгованості за відсотками 25680, 00 грн., 24966, 00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками. Загальна кількість днів простроченої позики становить 1095 календарних дні. Згідно із\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.ст.\~610,\~611 ЦК України). Відповідно до правової позиції, висловленої Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц, Касаційного цивільного суду у постанові від 08 травня 2019 року у справі №520/16880/14-ц, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Перевіряючи вимогу позивача в частині стягнення 25680, 00 грн. - заборгованості за відсотками та 24966,00 грн.\~заборгованості за простроченими відсотками, суд приходить до наступного висновку. Так, 24.03.2017 у встановленому вказаними Правилами та\~Законом «Про електронну комерцію»\~порядку, ТзОВ «Веллфін» та [PERSON] строком на 30 днів уклали договір позики на суму 1200,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути позику та сплатити проценти за користування позикою зазначені у загальних умовах надання позики та п. 7.5. цього договору. Строк дії договору визначено 30 днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Позика надається строком на 30 днів. Дата перерахування суми позики на банківський рахунок вказаний позичальником, за домовленістю сторін вважається датою укладання договору позики між позичальником і позикодавцем. Окрім цього встановлено, що відповідно до умов договору позики відповідачу шляхом перерахування грошових коштів на його банківський рахунок (банківська картка) було надано позику в розмірі 1\~200, 00 грн., строком на 30 днів зі сплатою процентів за користування позикою в розмірі 1,9 % від суми позики, але не менше ніж 30, 00 грн. за перший день користування позикою; 1,9% від суми позики щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня в межах строку позики; 1,9 % додатково до основних процентів, від суми позики, що не була повернута своєчасно, за кожен день користування позикою понад строк зазначений в загальних умовах надання позики та п 7.5. договору. Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що за умовами укладеного сторонами договору позики № 160576 від 24.03.2017 ТзОВ "Веллфін", як фінансова установа, надало позичальнику суму позики, а останній зобов`язувався повернути надану позику у повному обсязі до 23.04.2017. \~ \~ \~ \~Таким чином, позикодавець ТОВ "Веллфін" відповідно до\~статті 1048 ЦК України\~має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, тобто до 23 квітня 2017 року. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Як вбачається з довідки щодо заборгованості за договором № 160576 від 24.03.2017, що визначена позивачем для стягнення заборгованості по нарахованих та несплачених процентах за користування позикою за період з 24 березня 2017 року по 22 квітня 2020 року, така виходить за межі строку кредитування, оскільки після закінчення строку кредитування у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти, тому суд вважає, що заявлена позикодавцем ТОВ "Веллфін" вимога в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в розмірі 25680, 00 грн. та заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 24966,00 грн., за період з 24 березня 2017 року по 22 квітня 2020 року є безпідставною та задоволенню не підлягає. З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку, що [PERSON] взяті не себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк кошти (суму позики) та нараховані відсотки за користування позикою не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики\~1200,00 грн. та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 24.03.2017 по 23.04.2017, в сумі 691, 20 грн. /1200,00*1,9%/100=22,8 грн.; 29*22,8=661 ,2 грн.; 30+661,2=691, 2 грн./ Враховуючи, що заборгованість на даний час залишається непогашеною, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за договором позики у сумі 1200,00\~грн.\~та процентів\~за користування\~позикою,\~в межах\~строку кредитування\~за період\~з 24.03.2017\~по 23.04.2017,\~в сумі\~691,\~20\~грн.є підставними і такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Понесення позивачем судових витрат у виді судового збору в розмірі 2197, 00 грн. підтверджено платіжним дорученням № 2176 від 08.07.2020 /а.с. 47/. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 80, 14 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог (1891,20х2197:51846=80,14). \~ \~ \~ \~

Outcome: partial