Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

Направленим і уточненим у ході розгляду справи (а.с.50-53) позовом [PERSON] просила суд поділити майно між сторонами і визнати за нею право власності на: 3/4 частини житлового будинку № 14, що розташований по вул. Дубова в с. Вигода Житомирського району Житомирської області; 3/4 частини земельної ділянки площею 0,2500 га, що знаходиться за вищевказаною адресою; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,2500 га, що знаходиться по вул. Дубова, 3 в с. Вигода Житомирського району Житомирської області, а також стягнути з відповідача на її користь 118 041,22 гривню, в рахунок компенсації за 1/2 частину автомобіля марки "Citroen", модель "Berlingo", 2008 року випуску, реєстраційний номер "АМ 5363 ВК". Як на підставу звернення до суду з даним позовом та у його обґрунтування позивач зазначила наступне. З відповідачем перебувала у шлюбі від якого народилось двоє, на даний час, малолітніх дітей. За час шлюбу набули спірне і вищевказане майно, яке, в свою чергу, підлягає поділу між сторонами. З огляду на наявність на утриманні позивача двох спільних з відповідачем малолітніх дітей та беручи до уваги наявність у відповідача заборгованості по сплаті аліментів на їх утримання, просила суд відступити від засад рівності часток подружжя у названому майні в бік збільшення частки на її користь. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити з названих підстав. Відповідач, в свою чергу, від надання пояснень по суті спору відмовився. Заслухав пояснення учасників судового розгляду, дослідив надані ними докази, судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини. 3 червня 2006 року між сторонами зареєстровано шлюбу (а.с.11) від якого народились діти: [PERSON], [INFO] (а.с.12), [PERSON], [INFO] (а.с.13). 1 червня 2010 року між [PERSON] та відповідачем укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки (а.с.34-35) згідно якого останній придбав земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер 1822086300:02:001:0077, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться по вул. Дубова, 3 в с. Вигода Житомирського району Житомирської області. 27 липня 2010 року між [PERSON] та відповідачем укладено договори купівлі-продажу, за якими останній отримав у власність: житловий будинок № 14, що розташований по вул. Дубова у с. Вигода Житомирського району Житомирської області (а.с.30-31); земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер 1822086300:02:001:0072, що знаходиться по вул. Дубова, 14 в с. Вигода Житомирського району Житомирської області, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.32). Як убачається з наданої територіальним сервісним центром МВС № 1841 на імя представника позивача довідки (а.с.42) 5 липня 2013 року за відповідачем зареєстрований автомобіль марки "Citroen", модель "Berlingo", 2008 року випуску, реєстраційний номер "АМ 5363 ВК", власником якого, станом на 2 лютого 2016 року є [PERSON] (а.с.41). Згідно копії митної декларації на вказаний транспортний засіб від 4 липня 2013 року його вартість складає 24\~859,51 гривень (а.с.88). Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 27 квітня 2016 року (а.с.15-16), що залишене без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 6 липня 2016 року (а.с.17-18), шлюб між сторонами розірвано, а також ухвалено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання зазначених вище малолітніх дітей. На підставі даного рішення суду позивачеві видано виконавчий лист (а.с.19) за яким державним виконавцем відкрито виконавче провадження (а.с.20). Згідно довідки-розрахунку, виданої Корольовським відділом ДВС м. Житомира 6 вересня 2016 року, станом на 1 вересня 2016 року заборгованість відповідача перед позивачем по сплаті аліментів становить 13 533,33 гривні (а.с.21). Згідно довідки про доходи відповідача за місцем роботи (ТОВ "ВЕНДІНО-ЗАХІД") сума нарахованої заробітної плати (з урахуванням податків та зборів) останнього за період роботи липень-вересень 2016 року слала 4 462,52 гривні, сума фактично виплаченої за цей же період роботи 3 964,39 гривні (а.с.23). Інших доказів сторонами не надавалось і відповідно судом не досліджувалось. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями норм матеріального права. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 60 Сімейного Кодексу України). Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя (ст. 61 СК України). У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України). У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється (ч. 3 ст. 372 ЦК України). Проаналізував фактичні обставини справи, що встановлені на підставі наявних у матеріалах справи доказів, норми закону, якими вони врегульовані спірні правовідносини, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного. Суд погоджується із доводами позивача стосовно того, що спірне і згадуване майно, за дослідженими доказами, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя з відповідачем відповідно до закону, адже останнє набуте за час шлюбу сторін. За таких фактичних обставин згадуване майно підлягає поділу. Разом з тим, поділ нерухомого майна суд здійснює шляхом визнання за позивачем права власності лише на 1/2 його частину, адже істотних підстав для відступу судом від засади рівності часток подружжя позивачем суду наведено не було, як і не було надано доказів такого. Також, суду не було доведено факт того, що розмір аліментів, які отримує позивач на утримання спільних з відповідачем дітей, є недостатнім для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку, що є окремою підставою для відступу від засади рівності часток подружжя (ч. 3 ст. 70 СК України). Водночас, приймаючи рішення в цій частині, суд у відповідності до ч. 3 ст. 372 ЦК України також ухвалює припинити право спільної сумісної власності сторін на вищевказане нерухоме майно. Крім цього, частково підлягає до задоволення вимога позивача про стягнення з відповідача на її користь 1/2 частини спірного автомобіля з огляду на слідуюче. Рівність прав кожного із подружжя\~ на\~ володіння, користування і розпоряджання майном,\~ що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права\~ його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження\~ чи\~ використав\~ його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її\~ потреби\~ або приховав\~ його,\~ таке\~ майно\~ або\~ його\~ вартість враховується при поділі (п. 30 ППВСУ № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"). У ході розгляду справи судом було встановлено, що здійснюючи відчуження спірного автомобіля відповідач діяв без наявності згоди на те позивача, а відтак має компенсувати останній 1/2 частину вартості такого рухомого майна, яка згідно наданих суду доказів, станом на 18 червня 2013 року, становила 24\~859,51 гривень, а тому з відповідача на користь позивача суд присуджує до стягнення половину вартості такого рухомого майна у сумі 12\~429,75 гривень. Інших доказів щодо вартості такого транспортного засобу сторонами надано не було. Також, суд вирішує стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволеної частини вимог. Так, позивачем при зверненні до суду було сплачено судового збору в розмірі 6 890,00 гривень (а.с.2, 61). Задовольняючи позов частково, суд вирішує стягнути з відповідача на користь позивача судових витрат у розмірі 3 049,49 гривень на підставі положень речення другого ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial