Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

22 березня 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON]про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 25.09.2006 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» і [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого Банк надав [PERSON] кредит в сумі 4 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку. В порушення умов кредитного договору, відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, в зв'язку з чим, станом на 14.03.2018 року виникла заборгованість в сумі 44 918,97 грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту - 4 561,98 грн.; заборгованість по процентам - 1 144,27 грн., заборгованість за пенею та комісією - 36 597,53 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 2 115,19 грн. В зв'язку з наведеним, в позовній заяві Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» просило суд стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 25.09.2006 року в сумі 44 918,97 грн., судові витрати в сумі 1762,00 грн. Одночасно з поданням позову, позивачем подане клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження відповідно до ст.274-276 ЦПК України та за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та у разі неявки відповідача у судове засідання, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Ухвалою суду від 23 березня 2018 року було відкрите провадження у справі, відповідно до якої суд вирішив розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. У відповідності до статті 279 ЦПК України, 1. Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. 2. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. 3. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться. 4. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. 5. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 6. Суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. 7. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву. 8. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи управління з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ГУ ДМС України в Дніпропетровській області, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про місце, дату і час розгляду справиповідомлені належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. До початку судового засідання представник відповідача [PERSON] надав суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутності та відсутності відповідача, та клопотання, згідно якого просив суд застосувати позовну давність в один рік щодо стягнення неустойки та пені. В обґрунтування клопотання зазначив, що 25.09.2006 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» і [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого Банк надав [PERSON] кредит в сумі 4 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку. У позові позивач просить стягнути з нього заборгованість, що виникла внаслідок користування кредитною карткою. У позовній заяві позивач зазначив, що розмір тіла кредиту становить 4 561,98 грн., в той час як розмір пені, нарахованої позивачем за прострочену сплату заборгованості за кредитом становить 36 597,53 грн. з розрахунку банку вбачається, що позивач почав розрахунок пені з 01.01.2016 року. Посилається на норми ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; та п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦКУкраїни, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Та, з розрахунку банку сума пені за останній рік становить 21 852,61 грн. Однак така сума є набагато більшою від тіла кредиту, при тому, що [PERSON] не працює і не може вже довгий час погашати заборгованість за кредитом. Вважає, що оскільки він довгий час не має постійної роботи та через свої нестабільні доходи, не має можливості виплачувати таку суму заборгованості, а також враховуючи те, що сума реальних збитків банку становить 5 706,25 грн., з урахуванням приписів ч. 3 ст. 551 ЦК України, просить суд зменшити розмір неустойки за прострочену заборгованість до розумних розмірів, але не більше, ніж сума реальних збитків позивача. Суд, дослідивши надані позивачем та відповідачем письмові докази, приходить до наступного. У відповідності до ст. 509 ЦК України, 1. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. 2. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 3. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності справедливості. Згідно до ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обов'язків є договори. За вимогами ст.ст.527,530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі аборечі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) устрокта в порядку, що встановлені договором. Згідно до ст. 1054 ЦК України, по кредитному договору банк надає грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки за його користуванням. Судом встановлено, що 25.09.2006 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» і [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, відповідно до якого Банк надав [PERSON] кредит в сумі 4 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку. Однак, зазначені умови договору відповідач належним чином не виконав, у зв'язку з чим станомна 14.03.2018 року виникла заборгованість в сумі 44 918,97грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту - 4 561,98 грн.; заборгованість по процентам - 1 144,27 грн., заборгованість за пенею та комісією - 36 597,53 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) - 2 115,19 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком, наданою Банком. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3; 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно до якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідач згідно вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, і на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, зобов'язаний сплати суму боргу. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позивачем, починаючи з 01.01.2016 року нараховується пеня, у зв'язку з порушенням відповідачемзобов'язання за кредитним договором. Розрахунок заборгованості за кредитним договором здійснено станом на 14.13.2018 року. Відповідно дост. 256 ЦК України, позовна давність - цестрок, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до ч. 4ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно дост. 258 ЦК України,позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України,перебігстрокупочинається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно зст. 261 ЦК України, перебігпозовної давностіпочинається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Беручи до уваги те, що відповідачу нараховувалася пеня з 01.01.2016 року, а позивач звернувся з позовом до суду - 22.03.2018 року щодо стягнення з відповідача заборгованості станом на 14.03.2018 року, суд вважає, що Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк «Приватбанк» безпідставно нараховано пеню,розмір якої неможливо визначити з розрахункуу період з 01.01.2016 року по 01.04.2017 року. Оскільки строк позовної давності щодо стягнення з відповідача пені в зазначений період минув, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. В той же час, у відповідності до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Суд приймає до уваги всі обставини справи в їх сукупності, а саме, явна невідповідність наслідків порушення зобов'язання, принципи розумності та справедливості, вважає можливим визначити розмір, який підлягає стягненню неустойки (пені та штрафів) в розмірі 4 561,98 грн., що відповідає розміру заборгованості відповідача за тілом кредиту. Згідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що відповідач не виконував належним чином зобов'язань за кредитним договором, позовні вимоги законні та обґрунтовані, тому підлягають частковому задоволенню. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати в сумі 1762,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial