Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , діючої в свої інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , діючої в свої інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] , про визначення порядку користування квартирою. Мотивуючи свої вимоги тим, що спірна квартира [ADDRESS] , складається із 2 - х житлових кімнат, кожна із яких площею 18, 3 кв м, 14, 4 кв м, відповідно, та є окремими/ізольованими, в якій проживають 7 осіб: вона та відповідачі: її дочка [PERSON] з сином [PERSON] (її онуком) та її сестра [PERSON] з сім`єю в складі шести осіб. Вказана квартира не приватизована. Між ними виникають конфлікти з приводу порядку користування житлом й спір з приводу оплати житлово-комунальних послуг. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] , діючий на підставі ордеру про надання правової допомоги від 24 квітня 2018 року, позовні вимоги підтримали з тих же підстав та просили їх задовольнити: встановити порядок користування квартирою, відповідно до якого виділити у користування: їй та відповідачам [PERSON] та [PERSON] ізольовану кімнату жилою площею 14, 4 кв м; відповідачам - ізольовану кімнату жилою площею 14, 4 кв м; підсобні/допоміжні приміщення та приміщення побутового/загального користування залишити у спільному користуванні мешканців квартири. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] , діюча в свої інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] , позов визнала та просила його задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] . [PERSON] , діючий на пвдсьаві ордеру про надання правової допомоги від 19 лютого 2019 року, позов не визнав та просив відповити у його задоволенні за недоведеністю та безпідставністю вимоги. Вважаючи, що між сторонами будь-якого стору чи конфлікту щодо порядку користування спірним житлом не виникає, між сторонами наявні сталі узгоджені відносини щодо поряку користування кварирою за таким правилом: позивачка займає меншу кімнату площею 14, 4 кв м, водночас її дочка та онук в квартирі не проживають, а відповідачка з сім`єю в складі шести осіб - більшу кімнату площею 18,3 кв м. Повідомив про те, що позивачка не зазначила усіх осіб із сім`ї відповідачки, які проживають у спірній квартирі, а саме: [PERSON] та [PERSON] , вважаючи, що на останніх впливають спірні правовідносини. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , діюча в свої інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON] , в судове засідання не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що підтверджується зворотнім повідомленням рекомендованого листа, розміщеним повідомленням на офіційному сайті судвої влади (суду). Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу на підставі наявних у справі доказів та за погодженням присутніх в залі суду сторін. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ ( Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86). 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають відмові у задоволенні із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що спірна квартира [ADDRESS] , складається із 2 - х житлових кімнат, кожна із яких площею 18, 3 кв м, 14, 4 кв м, відповідно, та є окремими/ізольованими (а.с. 12, 13), в якій проживають 9 осіб: вона та відповідачі: її дочка [PERSON] з сином [PERSON] (її онуком) (3 особи) та її сестра [PERSON] з сім`єю в складі 6 (шести) осіб. Вказана квартира не приватизована. Порядок користування спірною квартирою склався таким чином, що вона з дочкою та онуком займають меншу кімнату площею 14, 4 кв м, а відповідачка з сім`єю в складі шести осіб - більшу кімнату площею 18,3 кв м. Позивач вважає, що між нею та відповідачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,виникають конфлікти з приводу порядку користування житлом й спір з приводу оплати житлово-комунальних послуг. Між сторонами, як зареєстрованими мешканцями та користувачами квартири, конфлікти з приводу користування житла не виникають, що визнається сторонами, проте між ними існує спір з приводу оплати житлово-конунальних послуг. Оскільки спору між сторонами з приводу користування житлом не виникає, позов в цій частині вимог підлягає відмові у задоволенні. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Окрім того, в цій частині вимог необхідно відмовити й з таких підстав. Так, відповідно до ст. 104 ЖК України член сім`ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу. У разі відмовлення членів сім`ї дати згоду на укладення окремого договору найму, а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку. У відповідності до ст. 63 ЖК України предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму, жиле приміщення, яке хоч і є ізольованими, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (перша статті 48 ЖК України) частина кімнати (або кімната, зв`язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора, тощо). Відповідно до ч.1 ст. 48 ЖК України жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки. Відповідно до п. 2 Постанови Виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів та Президії Київської міської ради профспілок № 582 від 15.07.1985 року "Про порядок застосування у м. Києві "Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень у Українській РСР" (зі змінами), встановлено, що громадяни визнаються, такими, що потребують поліпшення житлових умов, які мають жилу площу до 7, 5 кв. м включно на кожного члена родини. П.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1995 року (зі змінами) "Про деякі питання, що виникають у практиці застосування судами Житлового кодексу України" роз"яснено, що відповідно до ст. 104 ЖК України суд вправі задовольнити вимоги члена сім"ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якої менший встановленого для надання одній особі. Так, враховуючи жилу площу спірної квартири - 32, 7 кв м, кількості проживаючих/зареєстрованих членів сім`ї - 9, на кожного припадає по 3, 83 кв. м жилої площі; на кімнату, що претендує одноособово позивач з відповідачкою [PERSON] та [PERSON] жилою площею 14, 4 кв м, на кожного із них припадатиме по 4,8 кв м, та її пропозиція виділити кімнату площею 18, 3 кв м - відповідачці [PERSON] та її членам сім`ї в складі 4 осіб, проте судом встановлено, що їх 6 (шість) осіб, відповідно на кожного з них припадатиме по 3, 05 кв.м жилої площі, що суттєво погіршить житлові права як позивача, так й відповідачів та їх малолітньіх дітей. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог про визначення порядку користування житловим приміщенням, з наданням відповідачам в користування кімнати, яка за розміром менше від встановленого для надання одній особі, що призведе до штучного погіршення житлових умов сторін і викличе необхідність постановки їх на облік як таких, що потребують поліпшення житлових умов. Серед іншої підстави для відмови у задоволенні позову, є недотримання позивачем процесуальних норм, а саме: не заявлення клопотання в межах підготовчого судового засідання про залучення до участі по справі усіх осіб, які проживають у спірній квартирі, й на права та обов`язки яких впливають спірні правовідносини - [PERSON] , [PERSON] , та вимога позивача, яка діє в інтересах відповідачів [PERSON] та [PERSON] , що суперечить принципу процесуальної дії позивача, який не може діяти в інтересах відповідачів та пред`являти вимоги в їх інтересах. На підставі вищевикладеного, ст. 1 ч.1 ст. 48, ст. 63, ст. 104 ЖК України, Постанови Виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів та Президії Київської міської ради профспілок № 582 від 15.07.1985 року «Про порядок застосування у м. Києві «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень у Українській РСР» (зі змінами), з урахуванням керівних роз`ясень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1995 року (зі змінами) «Про деякі питання, що виникають у практиці застосування судами Житлового кодексу України»,

Outcome: dismissed