Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що [PERSON] звернулась до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву від 03.04.2012 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач своїм підписом у заяві підтвердила згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вказаною заявою відповідача підтверджується той факт що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ "ПриватБанк", які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є саме Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи банку, які викладені на банківському сайті, згідно яких обслуговується відповідач. За умовами договору відповідач зобов`язалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, а у разі невиконання зобов`язань по договору, на вимогу банку виконати зобов`язання по поверненню кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Пунктом 2.1.1.12.1 договору сторонами погоджено, що зобов`язання позичальника з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальна заборгованість є борговими зобов`язаннями. У разі непогашення позичальником боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом позичальник сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, які діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік; у разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. При порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, відповідач зобов`язалась сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову, а у разі виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями на суму від 100 грн. - сплатити банку пеню відповідно до встановлених тарифів. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, [PERSON] в порушення умов укладеного кредитного договору, ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України належним чином не виконала зобов`язання за договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 17 червня 2018 року становить 25230 грн. 90 коп., з яких 4426 грн. 82 коп. - тіло кредиту, 10578 коп. 79 коп. - відсотки за користування кредитом, 8547 грн. 63 коп. - пеня, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 1177 грн. 66 коп. - штраф (процентна складова). Позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 03.04.2012 року в розмірі 25230 грн. 90 коп. та судові витрати. 21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (скорочена назва - АТ КБ "ПриватБанк"). Відповідач подала до суду заяву про застосування судом строку позовної давності, мотивуючи її тим, що останній платіж щодо погашення заборгованості за кредитним договором, укладеним між нею та позивачем, нею було здійснено 4 роки назад, а з позовом АТ КБ «ПриватБанк» до суду звернувся у серпні 2018 року, тобто поза межами встановленого законодавством трирічного строку позовної давності. Вважає, що в даному спорі сплинула позовна давність, що є підставою для відмови в позові відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України. В той же час з Умовами та правилами надання банківських послуг, на які посилається позивач, пунктом 1.1.7.3.1 яких установлено позовну давність щодо вимог банку по поверненню кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки-пені, штрафів, витрат банку, складає 50 років, вона не ознайомлювалась, вони не містять її підпису. Позивачем не надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови вона розуміла, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви, або в подальшому такі Умови, зокрема, щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались. В її заяві від 3 квітня 2012 року домовленості сторін щодо збільшення троку позовної давності немає. Тобто, без окремого підпису позичальника під документом, який збільшує строк позовної давності, банк не має права стягувати борг та забезпечення, якщо минув строк більше 3 років, а для пені та штрафів більше 1 року. Крім того, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом, оскільки право позивача нараховувати проценти за кредитом припинилося зі спливом строку кредитування, тому необґрунтованою є вимога про стягнення нарахованої на ці проценти неустойки. Посилаючись на викладене, відповідач просить відмовити в позові АТ КБ "ПриватБанк" у зв`язку зі спливом позовної давності відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України (а.с.52-55). Від позивача АТ КБ «Приватбанк» до суду надійшла відповідь на відзив (а.с.118-122), за змістом якої відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, на підставі якої їй було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] , ключем до якого є пластикова картка, яку отримала відповідач та номер телефону, який вказала відповідач, за допомогою яких відповідачу надано можливість здійснювати дистанційне обслуговування. Таким чином, банк забезпечив позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 6 років, за фактом неправильного нарахування відсотків позичальник в банк не зверталась. При укладенні договору сторонами були оговорені всі істотні умови. Відповідач, підписавши анкету-заяву позичальника приєдналась до Умов та Правил надання банківських послуг, дана заява разом з умовами та тарифами є договором про надання банківських послуг. З виписки з карткового рахунку чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що вона користувалась грошима, отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримала картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Відповідач частково сплачувала заборгованість за договором. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимими доказами по справі, відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контр розрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Оскільки банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, між банком та відповідачем було укладеного договір, який ніким не оспорений, а тому є всі законні підстави для стягнення з відповідача заборгованості. Правовідносини між сторонами тривають й належними чином зобов`язання не виконані та кредитором не прийняті. Щодо правомірності нарахувань процентів до повного погашення заборгованості, то аналізуючи умови кредитного договору та зміст ст.ст. 1054, 599, 629, 525, 612 ЦК України, слід дійти висновку про те, що у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором та наявності простроченої заборгованості по кредиту, зобов`язання сплатити проценти за час фактичного користування кредитними коштами у позичальника виникає щомісячно і на сьогоднішній день являється не припиненим. Щодо строків позовної давності, то строк дії перевипущеної картки до останнього дня 08.2019 року, позивач же звернувся в суд з позовом до відповідача 21.07.2018 року - до спливу строку позовної давності. Таким чином, обставини, на які посилається відповідач у своїй заяві не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. Підстав для застосування позовної давності до позовних вимог про стягнення пені немає, оскільки порушення зобов`язання триває, тому позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі. Також, АТ КБ «ПриватБанк» зауважує, що відповідач до певного часу належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про її обізнаність щодо умов кредитування та визнання своїх зобов`язань за договором. А тому посилання відповідача на те, що вона не була ознайомлена з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги. Представником відповідача до суду подано заперечення на відповідь на відзив позивача від 28.02.2019 року, в якому зазначає, що початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів за договором визначається за кожним таким черговим платежем з моменту його прострочення. Однак з позовної заяви АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення заборгованості з [PERSON] та додатків до неї не можна встановити початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів, тобто позивачем не надано належних доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Також, надані Умови та Правила надання банком кредиту без підтвердження того, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, не повинні оцінюватись судами, як належний доказ у справах з аналогічними фактичними обставинами. Таким чином, у зв`язку з тим, що позивачем не надані суду підписані [PERSON] . Умови та Правила надання банком кредиту або докази, які б підтверджували, що саме ці Умови вона розуміла, підписуючи заяву позичальника, або докази на підтвердження того, яка саме редакція Умов була чинною на дату підписання заяви позичальником, а також, враховуючи, що з позовної заяви та додатків до неї не можна встановити початок перебігу позовної давності для погашення щомісячних платежів, вважає, що позивачем не надано суду належних доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування, а також достатніх доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Тобто, не доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Вважає, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягають задоволенню (а.с.152-154). Аналогічна позиція викладена представником відповідача в наданих суду письмових поясненнях (а.с.159-162), в яких також зазначено, що позивачем не надано доказів того, що відповідна банківська картка передбачена умовами заяви, була видана відповідачу, як і не надано відомостей, що підтверджують тип та строк дії картки, що є істотними умовами договору, доказів зарахування кредитних коштів на картку. При цьому матеріали справи не містять відомостей, що підтверджують факт наявності заборгованості відповідача за кредитним договором у розмірі 25230,90 грн., враховуючи, що відповідачу було надано кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Також позивачем не надано суду доказів відкриття на ім`я відповідача рахунку, виписки по даному рахунку, який і мав би підтвердити рух грошових коштів, наявність або відсутність заборгованості, та з якого суд мав би встановити, який саме розмір грошових коштів було отримано позичальником. Від позивача АТ КБ «Приватбанк» до суду надійшла відповідь на заперечення (а.с.168-172), в якій позивач, серед іншого, зазначає, що ним надано докази, які підтверджують факт укладання кредитного договору та наявність невиконаних кредитних зобов`язань, зокрема копія кредитного договору; розрахунок заборгованості; копія паспорта відповідача, за яким був оформлений кредитний договір; виписка по рахунку; фото клієнта з карткою. З копії анкети-заяви від 03.04.2012 року чітко вбачається, що відповідач висловила згоду на укладення договору та своїм підписом засвідчила згоду з тим, що дана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона була ознайомлена та погодилась з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді; зобов`язалась виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг та регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку. Згідно п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Також з довідки про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 дній пільгового періоду" вбачається, що на момент оформлення кредиту банком встановлено поточну процентну ставку у розмірі 2,5 % (30% на рік), вказано розміри комісії та штрафів, розмір щомісячного платежу тощо. Позивач зауважує, що Тарифи зазначені в пам`ятці клієнта, яка існує в єдиному примірнику та яку отримала відповідач із кредитною карткою у спеціальному конверті. Вважає, що при укладенні кредитного договору сторонами були досягнуті усі істотні умови договору. 14.03.2019 року за клопотанням представник позивача Чепіги Д.О. судове засідання відкладено на 09.04.2019 року на 15 годину 30 хвилин. 09.04.2019 року за клопотанням представник позивача Чепіги Д.О. судове засідання відкладено на 02.05.2019 року на 15 годину 00 хвилин. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представника відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні. Суд, заслухавши вступне слово представників сторін та їх додаткові пояснення, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. При розгляді справи судом встановлено, що між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір від 3 квітня 2012 року у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який складається з анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, пам`ятки клієнта, Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів, що становлять кредитний договір (а.с. 14, 15, 16-30). Відповідач своїм підписом підтвердила згоду на те, що підписана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Вона була ознайомлена та погодилась з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані їй для ознайомленя в письмовому вигляді. Відповідач зобов`язалась виконувати вимоги Умов та правил надання банківських послуг та регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку (а.с. 14). Таким чином, судом встановлено, що відповідач, підписавши анкету-заяву, прийняла пропозицію позивача та приєдналась до Умов та правил надання банківських послуг на умовах, викладених у зазначеній анкеті-заяві, отже, факт наявності кредитних правовідносин між сторонами у справі доведений належним чином. За вказаним кредитним договором відповідач отримала наступні кредитні картки: № [NUMBER] , дата відкриття 17.05.2012 року, термін дії 01/16; №4149437859359257, дата відкриття 28.01.2016 року, термін дії 08/19. Відповідно до укладеного кредитного договору [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку № [NUMBER] . Дані обстанини підтверджуються довідкою АТ КБ "ПриватБанк", випискою по картковому рахунку, фото [PERSON] з карткою (а.с.88-94, 198). Відповідно до Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" обов`язковий щомісячний платіж становить 7% від заборгованості; базова відсоткова ставка в місяць (нараховується на залишок заборгованості) становить 3%. Із 01.01.2013 року всі картки "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" переведені на тарифний план "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", відповідно до тарифів якої обов`язковий щомісячний платіж становить 7% від заборгованості; з 01.04.2014 р. - 5% від заборгованості; базова відсоткова ставка в місяць становить 2,5 %; за витратами, здійсненими з 01.09.2014 р. - 2,9 % в місяць; за витратами, здійсненими з 01.04.2015 р. - 3,6% в місяць, що підтверджується витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" (а.с.15). Згідно п. 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг (а.с.16-30) договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку ні одна із сторін не проінформує другу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той же строк. Пунктом 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банка змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов`язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати позичальника, зокрема у виписці по картковому рахунку відповідно до п.1.1.3.1.9 договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від позичальника про незгоду зі змінами, то вважається, що позичальник приймає нові умови. Право зміни розміру наданого на платіжну картку кредиту (кредитного ліміту) банк залишає за собою в однобічному порядку, за власним рішенням банку та без попереднього повідомлення позичальника. Згідно п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг відповідач надала свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і надала право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Зміни до Умов та правил надання банківських послуг вносяться банком щомісяця в однобічному порядку у випадках, не заборонених чинним законодавством України. У тих випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливе, банк повідомляє позичальника про внесення змін шляхом використання різних каналів зв`язку (п.п. 1.1.6.1, 1.1.6.2 Умов та правил надання банківських послуг). Відповідач зобов`язалась погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. У випадку невиконання зобов`язань по договору, на вимогу банка виконати зобов`язання по поверненню кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку (п. 2.1.1.5.5 та п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг). За умовами договору при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлено тарифами договору, а саме: 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з врахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає сплаті в зазначені банком терміни (п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг). Крім того, у випадку виникнення прострочених зобов`язань за борговими зобов`язаннями на суму від 100 грн. позичальник сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування відсотків по кредиту (п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг). Під борговими зобов`язаннями за кредитом сторони узгодили зобов`язання позичальника з повернення тіла кредиту, процентів за користування кредитом, комісії, пені та штрафів, тобто загальну заборгованість позичальника (п. 2.1.1.12.1 Умов та правил надання банківських послуг). Пунктами 2.1.1.12.2, 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що у разі непогашення позичальником боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом позичальник сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в тарифах, які діють на дату нарахування. На боргові зобов`язання за кредитом та овердрафтом банк нараховує відсотки в розмірі, встановленому тарифами банку із розрахунку 365/366 календарних днів на рік, якщо інше не передбачене п.2.1.1.12.13 даних Умов. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом позичальник сплачує банку проценти у подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування (п. 2.1.1.12.2.1 Умов та правил надання банківських послуг). Згідно п.2.1.1.12.10 Умов та правил надання банківських послуг банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленій банком частці в разі невиконання позичальником своїх боргових та інших зобов`язань за цим договором. При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 2.1.1.5.4 Умов та правил надання банківських послуг у разі незгоди зі зміною правил та/або тарифів банку відповідач зобов`язався звернутись в банк для розірвання укладеного договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. Судом встановлено, що сторони не ставили питання про розірвання договору від 3 квітня 2012 року, таким чином між позивачем та відповідачем виникли цивільні права та обов`язки, які вони врегулювали вказаним договором, який є дійсним. Згідно п. 2.1.1.2.12 Умов та правил надання банківських послуг після настання зазначеного на картці останнього місяця терміну її дії банком випускається картка на новий термін, за що клієнтом вноситься плата згідно діючих тарифів. Термін дії картки не підлягає продовженню банком в разі надання клієнтом до початку останнього місяця дії картки письмової заяви про закриття рахунку, за умови відсутності простроченої заборгованості клієнта перед банком за відповідним рахунком. Закінчення терміну дії картки, її втрата або пошкодження не спричиняє припинення договірних відносин між банком і клієнтом та/або закриття пов`язаного з нею поточного рахунку клієнта. Відповідач [PERSON] в АТ КБ "ПриватБанк" до початку останнього місяця дії картки № [NUMBER] з письмовою заявою про закриття рахунку не зверталась. Більше того, з п. 2.1.1.2.12 Умов слідує, що саме за її рахунок банком було випущено картку № [NUMBER] на новий термін дії 08/19. Таким чином, твердження відповідача про те, що вона не отримувала кредитну картку № [NUMBER] , дата відкриття 28.01.2016 року , термін дії 08/19 не знайшли свого підтвердження в суді та спростовуються довідкою АТ КБ "ПриватБанк", випискою по картковому рахунку (а.с.88-94). Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором від 3 квітня 2012 року, укладеного між ПАТ КБ "ПриватБанк" (АТ КБ "ПриватБанк") та відповідачем, заборгованість останньої станом на 17 червня 2018 року становить становить 25230 грн. 90 коп., з яких 4426 грн. 82 коп. - тіло кредиту, 10578 коп. 79 коп. - відсотки за користування кредитом, 8547 грн. 63 коп. - пеня, 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина), 1177 грн. 66 коп. - штраф (процентна складова) (а.с.12-13). Таким чином, факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором, знайшов своє підтвердження у суді. За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Відповідач не оспорювала договір позики, укладений між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» (АТ КБ "ПриватБанк"), не надала суду доказів, що кредитний договір укладений проти її справжньої волі. Договір недійсним судом не визнано. Згідно ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Сторонам, надано можливість повно реалізувати процесуальні права, надані їм законом, в тому числі надати докази. На відповідача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести відповідно до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 78-80 ЦПК України протилежне, на що позивач посилається як на підставу своїх вимог. Відповідачем всупереч ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України не надано суду доказів на підтвердження зазначених нею обставин, зокрема, не надано доказів того, що вона договір не укладала, не отримувала кредитний ліміт на платіжну картку № [NUMBER] , не отримувала платіжну картку № [NUMBER] , не отримувала грошові кошти, своєчасно та в повному обсязі виконала умови договору та не надала доказів про відсутність заборгованості чи про заборгованість у меншому розмірі. Випискою по картковому рахунку [PERSON] та розрахунком заборгованості підтверджується, що остання знімала грошові кошти з кредитної картки, частково погашала заборгованість по кредитному договору (останній переказ коштів здійснено у квітні 2017 року), тобто фактично вчиняла дії, які свідчать про визнання нею заборгованості за кредитним договором від 3 квітня 2012 року. Відповідач та її представник просили суд застосувати позовну давність, відмовити в задоволенні позову у зв`язку зі спливом позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Слід зазначити, що кредитна картка діє в межах визначеного нею строку. За договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (стаття 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (стаття 261 ЦК України), а не закінчення строку дії договору. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14. Судом встановлено, що термін дії кредитної картки [PERSON] №4149437859359257 до серпня 2019 року. Таким чином, договір діє до 1 вересня 2019 року. Зазначене знайшло своє відображення в постанові Верховного Суду від 16 січня 2018 року справа № 279/11064/15-ц провадження № 61-1800 св 17. З даним позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом АТ КБ «ПриватБанк», у відповідності до ч.6 ст.124 ЦПК України звернувся до суду 21.07.2018 року, тобто під час дії договору. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, який відповідачем та її представником не спростовано, вбачається, що відповідач не погасила взятий нею кредит, не сплатила відсотків за користування кредитом, окрім того, їй нараховані штрафи за порушення строків платежів та пеня за виникнення прострочених зобов`язань. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.2 ст.551 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Із розрахунку заборгованості за кредитним договором від 3 квітня 2012 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» (АТ КБ "ПриватБанк") та [PERSON] вбачається, що заборгованість за тілом кредиту становить 4426 грн. 82 коп., а заборгованість за пенею становить 8547 грн. 63 коп., що значно перевищує розмір збитків. Частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та п.4 ч.5 ст.12 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п.1 ч.2 ст.258 ЦК України). Позивач не надав суду розрахунок заборгованості за пенею. Суд, виходячи з критеріїв розумності та справедливості, враховуючи зазначені обставини, які на розсуд суду мають істотне значення, вважає за необхідне зменшити розмір пені із 8547 грн. 63 коп. до 1000 грн. 00 коп. Таким чином, суд вважає за доцільне стягнути на користь АТ КБ «ПриватБанк» з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 3 квітня 2012 року у розмірі 17683 грн. 27 коп., з яких 4426 грн. 82 коп. - тіло кредиту; 10578 грн. 79 коп. - відсотки за користування кредитом; 1000 грн. 00 коп. - заборгованість за пенею; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 1177 грн. 66 коп. - штраф (процентна складова), що виникла станом на 17 червня 2018 року, з урахуванням зменшеного судом розміру неустойки відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України. В іншій частині позову слід відмовити.

Outcome: partial