Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-26 00:00:00

04 листопада 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту. Свій позов мотивувало тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 05.02.2014 року відповідач у АТ КБ «ПриватБанк» отримав кредит у розмірі 3500 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте, відповідач своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на 26.09.2019 року перед банком утворилась заборгованість в загальній сумі 39494,11 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 3433,75 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 33503,50 грн.; заборгованості за пенею (комісією) 200 грн.; штрафу (фіксована частина) 500 грн., штрафу (процентна складова) 1856,86 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача, а також стягнути понесені судові витрати у виді судового збору. 05 листопада 2019 року ухвалою суду було відкрито провадження в даній справі. 29.11.2019 року відповідачем у справі подано відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги були заперечені повністю. Також заявлено клопотання про витребування оригіналів документів (письмових доказів), які додані ним до позовної заяви, а саме оригінал анкети-заяви позичальника від 05.02.2014 року про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг, докази ознайомлення позичальника із умовами кредитування, банківську виписку по рахунку відповідача за період дії кредитних відносин ( з 2014 року по 2019 рік), інформацію щодо реквізитів та строку дії кредитної картки, виданої відповідачу, а також доказів її видачі. В основу заперечень позовних вимог було покладено незгоду відповідача із заборгованістю оскільки банком не було надано жодних первинних підтверджуючих цей факт документів. Надана позивачем копія анкети-заяви заповнена друкованим шрифтом в ній не заповнені графи з видом обраної позичальником кредитної картки, сума бажаного кредитного ліміту, відсутня відмітка про отримання позичальником пам`ятки клієнта, яка містить в тому числі тарифи і основні умови обслуговування і кредитування. Зазначена копія анкети-заяви не містить основних істотних умов надання кредиту: ціни договору, розміру процентів, строку кредитування, порядку застосування відповідальності за невиконання умов договору. Судом задоволено\~клопотання відповідача\~та визнано\~обов`язковою явку\~до суду\~представника позивача,\~а також\~його зобов`язано\~представити суду\~оригінали документів\~(письмових\~доказів),\~які додані\~ним до\~позовної заяви . Позивачем у справі подано відповідь на відзив, згідно якого представник АТ КБ «ПриватБанк» свої позовні вимоги підтримав повністю та надав свої обґрунтування заявленим позовним вимогам та запереченням доводів відповідача. Так, в заперечення факту користування відповідачем кредитними коштами, банк зазначив, що доводи відповідача є безпідставними та представив суду виписку про рух коштів по кредитному рахунку та фотокартку [PERSON] виготовлену на фоні отриманої ним кредитної картки. Щодо проведеного розрахунку заборгованості позивачем зазначено, що нарахування процентів на поточну та прострочену заборгованість у поданому ним розрахунку проводилась за формулою: N x M / 365 x Y = Z, де N поточне тіло кредиту; M процентна ставка, 360/365 кількість днів у році; Y кількість днів за які здійснюється нарахування; Z сума нарахованих процентів. З квітня 2014 року нарахування процентів на поточну заборгованість проводилось за формулою: N x M / 365 x (2 або 1) x Y = Z, де N заборгованість за кредитом (поточне тіло кредиту, нараховані відсотки та санкції (в попередньому місяці); M процентна ставка, 360/365 кількість днів у році; 2 або 1 коефіцієнт процентної ставки (1 застосовується у разі належного виконання зобов`язань, 2 підвищення процентної ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості); Y кількість днів за які здійснюється нарахування; Z сума нарахованих процентів, а нарахування процентів на прострочену заборгованість здійснювалося за формулою: N x M / 365 x 2 x Y = Z, де N заборгованість за кредитом (прострочене тіло кредиту, виставлені до сплати та не погашені проценти та санкції станом на перше число попереднього місяця); M процентна ставка, 360/365 кількість днів у році; 2 коефіцієнт підвищення процентної ставки за несвоєчасне погашення кредитної заборгованості; Y кількість днів за які здійснюється нарахування; Z сума нарахованих процентів. У разі зміни процентної ставки розрахунок процентів на заборгованість, що виникла до зміни нараховувалась за діючою процентною ставкою на момент використання цих коштів, якщо частина боргу використана уже після зміни процентної ставки, розрахунок процентів на цю частину заборгованості здійснюється за новою процентною ставкою. Дана умова не діяла при нарахуванні процентів на прострочену заборгованість. Представник позивача АТ КБ «Приватбанк» у судове засідання не з`явився, надав заяву про підтримання позову, розгляд справи за їх відсутності, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явились, подали письмову заяву про розгляд справи у їх відсутності, просять відмовити у задоволенні позову. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Проаналізувавши подані\~сторонами докази\~в їх\~сукупності як\~в підтвердження\~позовних вимог,\~так і\~їх спростування,\~суд прийшов\~до наступних\~висновків.\~\~ Відповідно до статтей\~12,\~13 ЦПК України,\~учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав\~та обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею\~вимог\~і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем подано до суду копію «Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку» від 05 лютого 2014 року (далі Анкета), який був підписаний відповідачем [PERSON] і даний факт ним не заперечувався. Разом із заявою-анкетою від 30 квітня 2010 року позивачем до суду подано також копії сторінок паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданий на ім`я [PERSON] , які ним особисто були завірені підписом. У зазначеній заяві наявний пункт про те, що підписавши 05 лютого 2014 року заяву відповідач приєднався до запропонованих ПАТ КБ «Приватбанк» Умов та Правил надання банківських послуг та погодився вважати Умови та правила надання банківських послуг, Тарифи банку складовими частинами договору. Інших документів з підписом клієнта позивач не надав. Підписаний відповідачем документ з зазначенням розміру процентної ставки, пені та штрафів, підстав їх нарахування, строків дії кредитного договору у справі відсутній. Згідно з розрахунком заборгованості за договором б/н від 05.02.2014 року, станом на 26.09.2019 року у [PERSON] виникла поточна заборгованість за наданим кредитом у розмірі 3433,75 грн., заборгованість за нарахованими процентами становить 33503,50 грн., розмір пені становить 200 грн., розмір штрафів становить 1356,86 грн. У розрахунку заборгованості за договором б/н від 05.02.2014 року зазначено, що процентна ставка поточна та прострочена станом на 05.02.2014 становила 30%, з 01.09.2014 становила 34,80%, а з 01.04.2015 року становила 43,20% (а.с. 5-6). Дослідивши надані докази, розглядаючи позов в межах заявлених вимог, суд вважає що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Суд вважає за необхідне зазначити, що згідно з наданим позивачем розрахунком, відповідачем [PERSON] були використані кредитні кошти у розмірі 3471 грн., в той час як розмір внесених [PERSON] коштів на погашення кредиту становить 12908,43 грн. Різниця між внесеними коштами на погашення кредиту (12908,43 грн.) та використаними кредитними коштами (3471 грн.) становить: 12908,43 грн. - 3471 грн.= 9437,43 грн. З наведеного випливає, що [PERSON] було в повній мірі погашено заборгованість за тілом кредиту, однак позивачем не було зараховано сплачені кошти як плату за тілом кредиту. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту не підлягають задоволенню. Позовні вимоги в іншій частині не ґрунтуються на договорі та належних доказах його укладення на зазначених у позові умовах. Оформлення банком інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, зокрема про реальну процентну ставку та абсолютне значення подорожчання кредиту, за матеріалами даної справи не відповідали Правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженим\~Постановою Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 року, які втратили чинність 10.06.2017 року, однак були чинними станом на 05.02.2014 року. Так, позивач послався на те, що Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис у заяві. Згідно з Постановою Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-1314цс19, Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 18 лютого 2011 року, посилався на Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (12 місяців з моменту підписання), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31 згаданих Умов), та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Велика Палата Верховного Суду вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої\~статті 634 ЦК України\~за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (18 лютого 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 лютого 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Велика Палата Верховного Суду вважає, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не визнаються відповідачкою та не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 18 лютого 2011 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Водночас Велика Палата Верховного Суду погодилася із висновком судів попередніх інстанцій про те, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, у даному випадку вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості за пенею, а також штрафу не ґрунтуються на договорі, який мав бути укладений в письмовій формі. Крім того, у пункті 1.1.3.2.3 Умов і правил надання банківських послуг, зазначено, що банк має право в односторонньому порядку змінювати тарифи, проінформувавши про це клієнта за 7 днів до введення змін. Згідно зі\~ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніше як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати таким вимогам: 1) поточне значення індексу повинно періодично, але не рідше одного разу на місяць, публікуватися в засобах масової інформації або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації. Кредитний договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс; 2) індекс повинен ґрунтуватися на об`єктивних індикаторах фінансової сфери, що дозволяють визначити ринкову вартість кредитних ресурсів; 3) значення індексу повинно встановлюватися незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки. У матеріалах справи відсутні докази, які б підтвердили, який тип процентної ставки застосовний сторонами у договорі, у тому числі досягнення домовленості про застосування змінюваної процентної ставки, встановленої у відповідності до вимог частин 4-6\~ст. 1056-1 ЦК України. Жодного доказу про повідомлення відповідача про зміну процентної ставки (фіксованої або змінюваної) будь-яким способом позивач не надав. В той же час позивачем не надано жодного доказу щодо надання згоди відповідача на здійснення таких дій. Починаючи з 09 січня 2009 року, тобто з моменту набрання чинності\~Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку"\~\~умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У абзаці 1 пункту 28 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз`яснено, що при вирішенні спорів щодо правомірності підвищення процентної ставки згідно зі\~ст. 1056-1 ЦК України\~у зв`язку з прийняттям\~Закону України від 12 грудня 2008 року "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку", яким передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, суди мають виходити з того, що цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року. У абзаці 3, 4 пункту 28 вказаної Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року судам роз`яснено, що при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки суди також повинні розрізняти умови кредитного договору, які встановлюють односторонню зміну умов договору, від умов договору, що встановлюють погоджену сторонами процедуру зміни договору шляхом прийняття позичальником пропозиції кредитора про зміну умов договору відповідно до вимог ст.\~ст. 641-642 ЦК України\~або в порядку, визначеному ч. 6\~ст. 1056-1 ЦК України. При підвищенні процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (лише повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Згідно з пунктом 2.1.1.5.4 Умов і правил надання банківських послуг клієнт зобов`язаний при незгоді із змінами правил і/або тарифів, надати банку письмову заяву про розірвання договору і погасити виниклу перед банком заборгованість. Таким чином, відповідач був позбавлений передбаченої законом гарантії отримати попередження про зміну процентної ставки за 15 днів, а також права не погодитися на зміну умов договору, і, у випадку незгоди із запропонованими змінами, зобов`язаний ініціювати розірвання договору. Отже, умова договору про право банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною, і позивач не довів, що відповідач був повідомлений та погодився на зміну процентної ставки хоча б мовчазною згодою. Також, відповідно до ч.1\~ст. 546 ЦК України\~виконання зобов`язання забезпечується неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притримання, завдатком. Відповідно до ч. 2,3\~ст. 549 ЦК України\~штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках до суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Окрім того, згідно зі\~ст. 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Дане положення підтверджується ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31.05.2017 року по справі №756/2999/15-ц, в якій сказано, що відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - несвоєчасне виконання грошових зобов`язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст. 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, вимоги банку про стягнення з боржника одночасно пені та штрафу за невиконання умов кредитного договору не ґрунтуються на законі. З огляду на те, що одночасне стягнення пені та штрафу є неможливим, а розміри пені та штрафу, як і підстави їх стягнення, не підтверджені належними доказами, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині. При відмові у позові у повному обсязі залишаються без задоволення похідні вимоги про стягнення з відповідача судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed