Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

Керівник Кам"янець- Подільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі органу уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах : Міністерства освіти і науки України , Державного вищого навчального закладу "Кам"янець-Подільський індустріальний коледж" звернувся до суду до [PERSON] про відшкодування шкоди у зв»язку із оплатою працівникові часу вимушеного прогулу при незаконному звільненні. Позивач, в обгрунтування позову вказує, що наказом директора Державного вищого навчального закладу «Камянець-Подільський індустріальний коледж» [PERSON] за №57/2 від 01.09.2016 року звільнено [PERSON] з посади викладача філологічних дисциплін, у звязку із її відмовою від продовження роботи у звязку із зміною істотних умов праці (п. 6 ст. 36 КЗпП України). Не погоджуючись з вказаним рішенням [PERSON] оскаржила його в судовому порядку. Рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду від 03.01.2017 року, у справі №676/4397/16-ц, позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, її поновлено на займаній посаді викладача філологічних дисциплін та стягнуто з коледжу середньомісячний заробіток в сумі 17256 грн. 03 коп. і моральну шкоду в сумі 1000 гривень. Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 06.03.2017 року рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 січня 2017 року і додаткове рішення суду від 10 січня 2017 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 червня 2017 року рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 січня 2017 року, додаткове рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 06 березня 2017 року залишено без змін. На виконання вказаних рішень 30.03.2017 року коледжем виплачено грошові кошти [PERSON] в повному об»ємі. Таким чином, внаслідок незаконного звільнення [PERSON] коледжу завдано збитки у загальному розмірі 18256,03 гривень. Згідно п.п.1.1, 2.1 статуту «Камянець - Подільського індустріального коледжу» він є державним вищим навчальним закладом та підпорядковується Міністерству освіти і науки України. Враховуючи викладене, необхідність звернення прокурора з позовною заявою зумовлена потребою захистити інтереси держави, оскільки внаслідок незаконного звільнення [PERSON] коледжу, який фінансується з державного бюджету, спричинено збитки, чим порушено економічні інтереси держави, тому просить позов задовільнити. Представник прокуратури у суді позов підтримала та просила суд покласти на відповідача, винного в незаконному звільненні працівника, обов'язок покрити шкоду, заподіяну коледжу, у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу в розмірі 17256,03 грн. та 1000,00 грн. моральної шкоди, оскільки такий обов'язок покладається на керівника, якщо звільнення здійснено з порушенням закону. Представник Державного вищого навчального закладу "Кам"янець-Подільський індустріальний коледж" позов прокурора у суді підтримав частково, вказуючи на те, що відповідно до ст.237 КЗпП України, відшкодуванню підлягає лише шкода, заподіяна коледжу, у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу, а моральна шкода не відшкодовується. Відповідач в судове засідання не з»явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутності, позов визнає частково. Суд розглядає справу у відсутності відповідача на підставі наявних матеріалів, які містяться у справі. Заслухавши прокурора, представника позивача, вивчивши матеріали справи суд встановив наступне. Наказом директора Державного вищого навчального закладу «Камянець-Подільський індустріальний коледж» [PERSON] за №57/2 від 01.09.2016 року звільнено з посади викладача філологічних дисциплін [PERSON] у звязку із її відмовою від продовження роботи у звязку із зміною істотних умов праці за п. 6 ст. 36 КЗпП України. Не погоджуючись з вказаним рішенням [PERSON] оскаржила його в судовому порядку. Рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду від 03.01.2017 року, у справі №676/4397/16-ц, позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, її поновлено на займаній посаді викладача філологічних дисциплін та стягнуто з коледжу середньомісячний заробіток в сумі 17256 грн. 03 коп. і моральну шкоду в сумі 1000 гривень. Ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 06.03.2017 року рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 січня 2017 року і додаткове рішення суду від 10 січня 2017 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 червня 2017 року рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03 січня 2017 року, додаткове рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 січня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 06 березня 2017 року залишено без змін, що підтверджується копією рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 03.01.2017, копією додаткового рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 10.01.2017, копією наказу № 57/2 від 01.09.2016 про звільнення [PERSON], копією наказу № 04/2 від 11.01.2017 про поновлення на посаді [PERSON], копією наказу № 182-к від 28.05.2015 про призначення [PERSON] директором Державного вищого навчального закладу «Камянець-Подільський індустріальний коледж». На виконання вказаних рішень 30.03.2017 року коледжем виплачено грошові кошти [PERSON] у загальному розмірі 18256,03 гривень, а саме: середньомісячний заробіток в сумі 17256 грн. 03 коп. та моральну шкоду в сумі 1000 гривень, що підтверджується платіжними дорученнями від 30.03.2017 року за № 72 (14696,10грн.),73 (273,84 грн.),74 (3286,09грн.). Відповідно до ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. Матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Відповідно до п.8 ст.134 КЗпП у випадку, якщо службова особа винна у незаконному звільненні працівника, вона несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з її вини підприємству, установі, організації. Відповідно до ст.237 КЗпП суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Пунктом 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 29.12.1992 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» визначено, що обовязок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у звязку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, покладається на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. Відповідно до п.33 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» встановлено, що при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, невиконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію п.8 ст.134 ст.237 КЗпП настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб. Обовязок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у звязку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону. Таким чином, відшкодування суми компенсації моральної шкоди, у зв»язку із незаконним звільненням працівника та інших витрат, законодавством України не передбачено. З матеріалів справи вбачається, що розмір заподіяних незаконним звільненням працівника збитків, у вигляді витрат по оплаті компенсації середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 17\~256,03 грн., а відтак суд приходить до висновку, що саме така сума підлягає стягненню з [PERSON] на користь Державного вищого навчального закладу «Кам»янець-Подільський індустріальний коледж» на відшкодування шкоди, заподіяної підприємству у зв»язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу, тому позов прокурора, зумовлений захистити інтереси держави, оскільки внаслідок незаконного звільнення [PERSON] коледжу, який фінансується з державного бюджету, спричинено збитки, чим порушено економічні інтереси держави, підлягає задоволенню частково. На підставі викладеного та

Outcome: partial