Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

06 квітня 2015 року Орган опіки та піклування Великоолександрівської районної державної адміністрації подав до суду позов про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно сина [PERSON], [INFO], вказавши на ухилення його від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. Представник позивача у судове засідання не з"явився. В порядку ст.158 ЦПК України суду було надано письмове клопотання про розгляд справи у відсутність представника Органу опіки та піклування Великоолександрівської районної державної адміністрації. Відповідач позовні вимоги визнав. Суду пояснив, що з 2008 року після розлучення з дружиною [PERSON], син [PERSON] проживав з матір"ю. Через неприязні стосунки з останньою, дитину не провідував, участі у його житті не приймав. Бачився з сином, коли той самостійно приїздив до бабусі у с.Євгенівка та тісних родинних стосунків між ними не склалося. Аліменти на утримання сина замість нього сплачувала мати - бабуся хлопчика. Після смерті бувшої дружини [PERSON], син відмовився з ним проживати. За відсутності батьківського авторитету, спроможності виховувати дитину та її утримувати, бо не має ні житла, ні роботи, вживає спиртне та погано почувається, вважав за належне позбавлення його батьківських прав. Представник органу опіки та піклування Снігурівської районної державної адміністрації підтримала висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Заслухавши учасників процесу, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про його народження №00015283965. Мати дитини [PERSON] померла [INFO] року - свідоцтво про смерть серії [NUMBER] за актовим записом №10 по Калінінській селищній раді В.Олександрівського району Херсонської області. Учасники судового процесу ствердили про окреме проживання батька та сина. Підтвердженням такого факту суд приймає дані про реєстрацію відповідача в с.Євгенівка Снігурівського району Миколаївської області за записами паспорта [NUMBER], виданого Снігурівським РВ УМВС України в Миколаївській області 20.03.2001 року та довідку від виконкому Василівської сільської ради Снігурівського району вих.№620 від 18 березня 2015 року. Як вбачається з довідки Калінінської селищної ради В.Олександрівського району Херсонської області вих.№02-40-284 від 25.02.2015 року, неповнолітній [PERSON] зареєстрований в с.Краснолюбецьке. Проживає дитина в [ADDRESS] у будинку бабусі [PERSON], що засвідчується актом обстеження умов проживання 26 лютого 2015 року та довідкою Калінінської ЗОШ І-ІІІ ступенів вих.№26 від 25.02.2015 року. По інформації з навчального закладу відповідач у вихованні та навчанні сина [PERSON], учня 9 класу, участі не бере, за увесь період навчання сина у школі на батьківські збори не з"являвся. Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов життя [PERSON] від 15.04.2015 року, він проживає в будинку матері. Будинок занедбаний, брудний. Умови для проживання неповнолітньої дитини у будинку відсутні. Під час проведення обстеження батька та його матір виявлено у стані алкогольного сп"яніння. Посилання відповідача про непрацевлаштування через стан здоров"я, спротовуються повідомленням Снігурівської ЦРЛ про те, що на диспансерному обліку у зв"язку з захворюванням він не перебуває. Позивач ствердив про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню сина, у порядку ст.165 СК України звернувшись до суду з позовом про позбавлення його батьківських прав. Між сторонами мають місце правовідносини щодо захисту інтересів неповнолітньої дитини, що регулюються Сімейним Кодексом України. Відповідно до вимог ст.ст.150,180 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов'язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 4 ст.155 СК України передбачає, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої Законом. Зокрема, п.2 ч.1 ст.164 СК України встановлюється, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19 грудня 2008 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. [PERSON], за допиту свідком, пояснила, що є сестрою [PERSON] та старшою донькою відповідача. Батько з 2008 року у сім"ї не проживав. Їх з братом не відвідував. Коли вони самі приїздили за місцем його проживання, то спілкувалася з ними лише бабуся. Відповідач тривалий час зловживає спиртним, з цієї причини не працевлаштовується, аліменти не сплачує, хоча зобов"язаний надавати утримання сину за рішенням суду. Ніяких родинних почуттів до батька вони з братом не мають. Ними завжди опікувалася лише мати. Після її загибелі брат проживає з бабусею в смт.Калінінське, а вона має намір встановлення опіки. Згідно висновку органу опіки та піклування Снігурівської районної державної адміністрації, прийнятого з посиланням на досліджені судом докази, визнано доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON], 1999 року народження. Заслуханий судом, відповідно до положень ст.12 ч.1І Конвенції ООН від 20 листопада 1989 року "Про права дитини" (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) та ст.171 СК України, неповнолітній [PERSON] вказав, що не має заперечень позбавлення відповідача батьківських прав. Тривалий час вони проживають окремо. Батько участі у його житті не приймає і утримання не надає. Ним проігноровано пропозицію проживати у відповідача, бо той часто вживає спиртне разом зі своїм братом та матір"ю, а потім вони влаштовують сварки, свідком яких він неодноразово був. Умови проживання у батька незадовільні. Як зазначається принципом шостим Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, малолітня дитина повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Всупереч зазначеного та вимог ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків, не спілкуючись з сином, не надаючи допомоги утримання, будь-якої участі у вихованні не приймає, батьківської турботи та уваги не виявляє, не турбується про його фізичний і духовний розвиток, здоров'я, навчання. З пояснень відповідача таку бездіяльність він допускає свідомо, бо між ним та сином не склалися родинні стосунки, він не має впливу на сина, не бажає його виховувати та не має за що утримувати. Згідно з п.15 постанови Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. При цьому, суд за з'ясування обставин справи, враховуючи, що поведінка відповідача по ухиленню від виховання дитини щодо не надання будь-якого виду утримання, самоусунення від забезпечення фізичного та духовного розвитку, взагалі від спілкування, є винною і відповідач свідомо нехтує своїми обов'язками, визнає, що позбавлення його батьківських прав є засобом захисту прав дитини, визнає позовні вимоги обґрунтованими та ухвалює про їх задоволення. В силу ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини до її повноліття, який визначено ст.180 СК України. Способом виконання батьками обов'язку утримувати дитину є рішення суду про стягнення аліментів - ч.3 ст.181 СК України. Однак, судом встановлено, що попередньо з відповідача за рішенням суду стягнуто аліменти на утримання дитини і виконавчий лист перебуває на виконанні ВДВС Снігурівського РУЮ. За цим, повторне стягнення аліментів з відповідача є зайвим. У відповідності до ст.ст.79,88 ЦПК України суд ухвалює про стягнення з відповідача судових витрат.

Outcome: approved