Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON]. В обґрунтування позову зазначає, що відповідно до укладеного договору № б/н від 01 грудня 2009 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 6000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 3.2, п.3.3 умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 умов та правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 "Правил користування платіжною карткою", Одночасно пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невід'ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9. Умов та правил надання банківських послуг і п. 5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 6.3 до обовязків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. ПАТ КБ "ПриватБанк" свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 6.6 Умов надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту Овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.8.6 умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 гривень + 5% від суми позову. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. Відповідно до п. 5.6 "Правил користування платіжною карткою", Боржник доручає списувати з будь - якого рахунку відкритого в банку в часності з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Відповідно до п. 6.4 "Умов та правил надання банківських послуг" за незгодою зі зміною правил та/або "Тарифів Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. На підставі п. 5.3 "Умов та правил надання банківських послуг", Банк має право на зміну тарифів, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/tenns/pages/70/, а також інших умов обслуговування рахунків. Згідно п. 4.6 "Умов та правил надання банківських послуг" клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Відповідно до п. 5.7 "Правил користування платіжною карткою", банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим договором. Згідно п. 5.2 "Умов та правил надання банківських послуг" У разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення Овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим договором. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 25 червня 2017 року має заборгованість в розмірі 55878,38 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 5482,19 гривні, заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 44259,12 гривень, заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3000,00 гривень, а також штрафів відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 гривень, штрафу (процентна складова) в розмірі 2637,07 гривень. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ "ПриватБанк". Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 55878,38 гривень за кредитним договором № б/н від 01 грудня 2009 року, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 5482,19 гривні, заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 44259,12 гривень, заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3000,00 гривень, а також штрафів відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 гривень, штрафу (процентна складова) в розмірі 2637,07 гривень. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] надала суду заперечення в яких зазначила, що ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся з вимогою до суду стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 55878,38 гривень за кредитним договором, яка складається з наступного: 5482,19 гривні - заборгованість за кредитом; 44 259,12 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3000,00 гривень - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 гривень - штраф (фіксована частина); 2637,07 гривень - штраф (процентна складова). Відповідач, [PERSON], заперечує проти позову в повному обсязі з наступних підстав. Позивач звертається до суду із вимогою стягнення процентів від штрафу у розмірі 2637,07 гривень. Вищевказана вимога не відповідає нормам п.2 ст.550 ЦК України, де зазначається, що проценти на неустойку, різновидом якої є штраф (ст.549 ЦК України) не нараховуються. Штраф та пеня є різновидами неустойки, тобто одного і того ж самого виду юридичної відповідальності, до якої відповідальності Позивач намагається притягнути Відповідача. За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду У країни від 21 жовтня 2015 року, прийнятій за результатами розгляду справи № 6-2003цс 15. Неправомірним є стягнення пені у розмірі 3000,00 гривень. Тобто, пеня нараховується на прострочену суму за період прострочення, що не може перевищувати 1 рік (365 або 366 календарних днів). Таким чином, на суму кожного простроченого платежу нараховується неустойка, позовна давність якої в 1 рік починає свій перебіг з дати прострочення такого платежу. Розраховується неустойка від суми кожного простроченого чергового платежу за період прострочення саме для цього платежу. Позивач, всупереч вищевказаним нормам законодавства, нарахував пеню від загальної заборгованості за кредитним договором, в яку включив платежі, прострочені понад 1 рік. Крім того, Позивач, звертаючись до суду із вимогою про стягнення з Відповідача пені зазначив лише їх розмір. У відповідності до «Судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин», затвердженої судцями Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України « розрахунок пені є обовязком позивача (ст. 10 ЦПК)». Крім того у відповідності до п. 1.1.5.25 Умов та Правил надання банківських послуг розмір пені вказаний 0,1 (нуль цілих одна десята) процента від суми заборгованості, та не вище подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Тоді як Позивачем здійснено розрахунок у розмірі значно більшому від загальної суми кредитної заборгованості. У постанові від 06 листопада 2013 року Верховний Суд України зазначив: «правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо». Для розрахунку розміру пені, що стягується, сумою несвоєчасно виконаного грошового зобовязання, від якого обчислюватиметься пеня, визначена прострочена чергова виплата (і проценти на неї). Розрахунок пені в розмірі, що передбачений договором П = Сз х Рп х Д: 100, де П пеня; Рз- розмір заборгованості за період (щомісячний платіж); Рп - розмір пені, вказаний у договорі Д - кількість днів простроч ки П = Рз х Рп х Д: 100; Розмір заборгованості (щомісячний платіж) становить 7% від заборгованості за тілом кредиту, тобто Рз =5482,19 грн. х 7%: 100% = 383,75 гривні. Розмір пені, вказаний у договорі: Рп = 0,1% за кожний день прострочення чергового щомісячного платежу. Розмір пені із врахуванням строків позовної давності: П= 383,75 х365x0,1% : 100%= 140,07 гривень. Заборгованість по процентам за користування кредитом, розрахована Позивачем, не відповідає розмірам відсоткової ставки, представленої у Заяві по карті «Універсальна», а саме: 30,00% - на рік, 2,5% - на місяць, яка нараховується на залишок заборгованості. У відповідності до п. 2.1.1.12.6.3. У мов та Правил надання банківських послуг відсотки нараховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично використані в рахунок Кредиту кошти. Тобто, розрахунок заборгованості процентів з листопада 2014 року становить: 5482,19 грн. х 32 місяці х 2,5% : 100% = 4385,75 гривень. 29 грудня 2009 року вона та ПАТ КБ «Приватбанк» підписали заяву, згідно якого банк відкриває картковий рахунок 5457 0829 2885 4699 та надає Позичальнику строковий кредит у сумі 250,00 гривень, а не 6000,00 гривень, як вказано у позовній заяві. У заяві міститься інформація про те, що вона ознайомлена з фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми сплати використаних кредитних коштів. Крім того, Позивач надав суду копію заяви про ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг, який не містить жодних підписів. Відтак посилання Банку на те, що вона підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між нею та банком договір не відповідають дійсності. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України), Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). (Постанова ВСУ від 22 березня 2017 року по справі №521/8743/14-ц). Відтак, вважає, що «Умови та правила надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою» та «Тарифи банку» на які посилається Відповідач є нікчемними, отже не можуть братися до уваги, не можуть бути доказами в розумінні ст. 57-61 ЦПК України, оскільки не містять будь-якого легального та належного підтвердження того факту, що умови та правила саме в цій редакції діяли на момент виникнення спірних правовідносин між нею та позивачем та що взагалі ці відносини існували. А тому при визначенні умов, під які надавався кредит, можна брати лише анкетні дані та її заявку на одержання кредиту у розмірі 250,00 гривень. З матеріалів справи, представлених позивачем, вбачається, що останній платіж було здійснено нею 01 грудня 2014 року (5,10 гривень), але останній черговий платіж вона внесла 13 травня 2013 року. Автоматичне погашення банком частини кредиту з зарплатної картки не свідчить про визнання нею свого боргу та не може слугувати підставою для переривання позовної давності виходячи з наступного. Підстави переривання строку позовної давності встановлені статтею 264 ЦК України. Так, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново ( ч.ч.1,3 ст.264 ЦК України). При цьому слід враховувати, що переривання строку позовної давності можливе лише тоді, коли такий строк не закінчився. Відповідно до п.1.7 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні, затвердженої постановою НБУ №22 від 21 січня 2004 року, кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученням власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції), або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цій Інструкції. Стаття 1071 ЦК України визначає перелік підстав списання грошових коштів з рахунку клієнта. Так, банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. ( Правова позиція викладена ВСУ у справі №6 -301цс15). У відповідності до Заяви, підписаною нею та Позивачем погашення заборгованості може здійснюватися як шляхом внесення коштів на карту Клієнтом, так і списанням коштів з дебетної карти, номер якої не вказано. З урахуванням обставин справи, до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку, можуть належати: визнання пред'явленої претензії; зміна умов договору, з яких вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про внесення таких змін; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому, якщо виконання зобов'язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) платежів. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 5 квітня 2017 року у справі № 6-522цс17). Тому вважає, що саме з 13 травня 2013 року розпочав діяти перебіг строк позовної давності щодо вимог позивача за щомісячними платежами. До суду із позовом Позивач звернувся 20 липня 2017 року, тобто із пропуском строку позовної давності. Крім того, у відповідності до Заяви, підписаної позивачем та відповідачем строк дії кредиту відповідає строку дії картки. Інших умов сторони не підписували, Строк дії картки 5457 0829 2885 4699 закінчився у грудні 2013 року. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою в постанові від 19 березня 2014 року (справа №6-14 цс 14), відповідно до правил користування карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Відповідно до ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі. Оскільки між нею та банком не домовлено про збільшення строку позовної давності та автоматичну пролонгацію договору, вважає за доцільне застосувати загальні положення цивільного законодавства щодо строків позовної давності до врегулювання відносин, повязаних із наданням кредиту. Тобто строк позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі розпочався у грудні 2013 року та закінчився у грудні 2016 року. Згідно п. 31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» також звертається увага на те, що враховуючи положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У звязку з цим, позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо) положення п. 7 ч. 13 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовується і до додаткових вимог банку. Тим паче, що ст. 266 ЦК У країни вказує на те, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Просить суд вважати дане заперечення в частині обґрунтування пропуску позовної давності - заявою про застосування позовної давності до вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором; відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], у повному обсязі у звязку зі спливом строку позовної давності. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнає. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволені позову слід відмовити в повному обсязі. Дійсно, відповідач по справі [PERSON] 01 грудня 2009 року отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картку. Розрахунком заборгованості за договором №б/н від 01 грудня 2009 року підтверджується, що станом на 25 червня 2017 року відповідач має заборгованість в розмірі 55878,38 гривень, яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 5482,19 гривні, заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 44259,12 гривень, заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3000,00 гривень, а також штрафів відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 гривень, штрафу (процентна складова) в розмірі 2637,07 гривень. Згідно з п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною договору, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк. Таким чином, договір діяв до 01 грудня 2010 року, після чого у позивача виникло право вимагати повернення кредиту згідно з умовами договору. Картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі, зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року в справі № 6-14цс14, який згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України. Згідно фото копії кредитної картки №5457 0824 2885 4699 Gusak Valentiny наданої відповідачем встановлено, що строк дії даної картки до грудня місяця 2013 року. Позивач звернувся до суду 09 серпня 2017 року, тобто з пропуском загального трьох річного строку позовної давності. Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання - праві заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Відповідно до вимог ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Враховуючи, що кредитним договором, укладеним у вигляді заяви-анкети, передбачені самостійні щомісячні платежі, то сплив строку позовної давності слід відраховувати окремо з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 19 листопада 2014 року у справі № 6-160цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку, в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. При цьому вчинення боржником дій з виконання зобов'язання, а саме зарахування на погашення заборгованості однієї гривні вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, якщо такі дії вчинено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. Так платежі на погашення кредиту зазначені позивачем в розрахунку заборгованості, але позивачем не підтверджено квитанціями, касовими ордерами та іншими документами, що засвідчують здійснення цього платежу особисто відповідачем та визнання ним боргу, оскільки відповідач заперечував вчинення цих дій. Разом із тим відсутній підпис [PERSON] на умовах та правилах надання банківських послуг, що не свідчить про визнання нею даних умов, та надання згоди на дію п.5.6 "Правил користування платіжною карткою", відповідно до якого боржник доручає списувати з будь - якого рахунку відкритого в банку в часності з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань. При цьому вчинення позивачем - банком дій з виконання зобов'язання, а саме переказ коштів між рахунками вважається таким, що перериває перебіг позовної давності, лише за умови, якщо такі дії вчинено уповноваженою на це особою, яка представляє боржника у відносинах з кредитором у силу закону, на підставі установчих документів або довіреності. Також вчинення боржником оплати чергового платежу, свідчить про визнання ним лише певної частини боргу, що не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Зазначені правові позиції висловлені в постанові Верховного Суду України від 23 листопада 2016 року № 6-2104цс16 та в постанові від 22 березня 2017 року № 6-43цс17, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів. У звязку з тим, що відповідач не уповноважував банк здійснювати операції за його картрахунком, та враховуючи що термін дії картки скінчився в грудні місяці 2013 року, позивачем на виконання ухвали суду не надано доказів на підтвердження переривання строку позовної давності, суд приходить до висновку, що позивачем пропущені строки позовної давності, тому в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Розподіл судових витрат слід здійснити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed