Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Дубенського коледжу культури і мистецтв Рівненського державного гуманітарного університету (надалі - Коледж), в якому просив: - визнати незаконним та скасувати наказ директора Дубенського коледжу культури і мистецтв Рівненського державного гуманітарного університету про оголошенн йому догани № 47-к від 03.06.2019 року; - визнати незаконним та скасувати наказ директора Дубенського коледжу культури і мистецтв Рівненського державного гуманітарного університету про його звільнення з посади завідувача гуртожитком № 66-к від 17.07.2019 року; - поновити його на роботі на посаді завідувача гуртожитком Дубенського коледжу культури і мистецтв Рівненського державного гуманітарного університету; - стягнути з відповідача Дубенського коледжу культури і мистецтв Рівненського державного гуманітарного університету на його користь середньомісячний заробіток за весь час вимушеного прогулу на момент поновлення на роботі; - стягнути з відповідача Дубенського коледжу культури і мистетцтв Рівненського державного гуманітарного університету на його користь в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди - 5000 гривень, а також понесені ним судові витрати по справі. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що починаючи з 2 вересня 2002 року перебував у трудових правовідносинах з Дубенським училищем ( коледжем) культури і мистецтв РДГУ та працював на посаді завідувача гуртожитком. 17 липня 2019 року за згодою профспілкової організації коледжу був звільнений із займаної посади на підставі наказу директора коледжу № 66-к у зв"язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов"язків, покладених правилами внутрішнього трудового розспорядку. Важає накази директора коледжу про оголошення йому догани № 47-к від 03.06.2019 року та про звільнення № 66-к від 17.07.2019 року незаконними, оскільки, як стверджує, їх видача не пов"язана з порушенням ним трудової дисципліни ( вчиненням дисциплінарного проступку) та систематичним невиконанням без поважних причин своїх трудових обов"язків, а зумовлена наявністю між ним і директором коледжу неприязних відносин, яка вирішила знайти привід для його звільнення. Так, ще 25.06.2018 року директором коледжу було видано наказ № 56-к " Про оголошення догани завідувачу гуртожитком [PERSON] ", який не оскаржувався. З 06.05.2019 року по 30 травня 2019 року він, позивач, мав перебувати у відпустці, у зв"язку з чим, документацію та ключі від гуртожитку мав передати [PERSON] .. Однак, останній на той момент був відсутній і вказану документацію та ключі прийняли голова комісії [PERSON] та члени комісії [PERSON] , [PERSON] , що зафіксовано у акті. Залишилась непереданою лише кгнига реєстрації проживання та вибуття мешканців, яку мав передати особисто заступнику директора Коледжу з АГР [PERSON] .. Однак, при передачі документації [PERSON] був відсутній. Також, під час відпустки дізнався, що його кабінет був опечатаний директором коледжу через те, що ним не була передана [PERSON] книга реєстрації проживання та вибуття мешканців гуртожитку і на цій підставі було видано наказ від 03.06.2019 року № 47-к "Про оголошення догани". На його звернення до профспілкової організації про скасування даного наказу, відповіді не отримав. Таким чином, після оголошення двох доган, директор коледжу прийняла рішення про звільнення позивача у зв"язку із систематичним невиконанням ним без поважних причини трудових обов"язків. Позивач вважає, що у його діях відсутній склад дисциплінарних проступків, зазначених в оскаржуваних наказах. Відтак відсутні і підстави для його звільнення з огляду на таке. Так, позивач свтерджує, що не вчиняв дисциплінарних проступків, які б слугували підставою для оголошення йому догани згідно наказу від 03.06.2019 року, оскільки директор керувалась мотивами наявності між ними неприязних відносин, а не правилами внутрішнього трудового розпорядку. Також позивач вважає, що відсутня ознака систематичності порушення трудової дисципліни, як підстави для його звільнення. Крім цього, в даному випадку обов"язковою має бути згода профспілкової організації на звільнення, яка надається за наслідками розгляду подання власника про розірвання трудового договору. Розгляд такого подання згідно ст.ст40,41 КЗпП України здійснюється з участю працівника і лише у разі повторної його неявки на засідання без поважних причин, може здійснюватись у відсутності працівника чи його представника. У зв"язку з незаконним звільненням, позивач зазначає, що зазнав моральної шкоди, яку оцінює у 5000 гривень та просить її стягнути разом з компенсацією середньомісячного заробітку за весь час вимушеного прогулу на момент поновлення на роботі. Відповідач Дубенський коледж культури і мистетцтв Рівненського державного гуманітарного університету позов не визнав. У відзиві на позов посилається на те, що 25.06.2018 року наказом №56-к позивача [PERSON] на законних підставах було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді оголошення догани за порушення ним п. п..2.4, .2.19, 2.5 посадової існтрукції, а саме, за невиконання трудових обов"язків щодо обліку мешканців гуртожитку та ведення книги реєстрації проживання та вибуття мешканців гуртожитку, що підтверджується доповідною запискою [PERSON] .. Крім цього, ще до 25.06.2018 року, а саме, 10.01.2018 року наказом № 03-к [PERSON] оголошувалась догана за неналежне виконання своїх трудових обов"язків. Наказом від 02.05.2019 року " Про створення комісії для передачі документації та ключів від вільних кімнат гуртожитку" прийнято рішення до 03.05.2019 року [PERSON] передати, а комісії прийняти від останнього документацію по гуртожитку та ключі від вільних кімнат. Однак, [PERSON] в порушення даного наказу книги реєстрації проживання та вибуття мешканців гуртожитку та ключів від кімнат №4, секції № 9, кімнати 6 секції № 17, не передав. Відтак, за порушення трудової дисципліни наказом № 47-к від 03.06.2019 року [PERSON] було оголошено догану. Пілся цього, за погодженням від 01.07.2019 року з профспілковою організацією, було прийнято рішення про звільнення позивача із займаної посади завідувача гуртожитком, у зв"язку з систематичним невиконанням ним трудових обов"язків, після застосування до [PERSON] дисциплінарного стягнення. В судовому засіданні представник позивача адвокат Рідченко М.В. позов [PERSON] підтримала з підстав, наведених у позовній заяві і просила його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представники відповідача [PERSON] , [PERSON] підтримали поданий відповідачем відзив на позов та заперечували проти позову, з тих же підстав, що наведені у відзиві. В ході з"ясування обставин у справі судом допитано свідків та досліджено наявні у справі докази, в тому числі докази, які витребувано судом за клопотаннями учасників судового розгляду. Так, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що працює в Дубенському коледжі культури і мистецтв та одночасно є головою профспілкового комітету Коледжу. До профспілкового комітету у червні 2019 року дійсно зверталась директор Коледжу з поданням про отримання згоди на звільнення [PERSON] за систематичне невиконання без поважних причин обов"язків, покладених на нього правилами внутрішнього трудового розпорядку та посадовою інструкцією завідувача гуртожитку. На засідання профспілкового комітету був запрошений і заслуханий [PERSON] , який категорично заперечував проти звільнення, непогоджуючись із тим, що порушує трудову дисципліну. Також були заслухані працівники коледжу, які підтвердили факти, наведені у поданні директора щодо систематичного невиконання [PERSON] своїх трудових обов"язків. Крім цього, перед засіданням членам профспілкового комітету були роздані матеріали подання і перед тим, як приймати рішення, всі члени з цими матеріалами та додатками до подання були ознайомлені. Зокрема, предметом дослідження, серед іншого, були доповідні записки [PERSON] , [PERSON] , а також накази про оголошення [PERSON] доган. Після вивчення матеріалів подання і заслуховування виступаючих, члени профспілкового комітету, шляхом голосування, дійшли переконання, що факти, наведені у поданні щодо систематичного невиконання без поважних причин [PERSON] своїх трудових обов"язків, в тому числі, щодо ведення книги реєстрації проживання та вибуття мешканців, підтвердились, та прийняли рішення надати згоду на звільнення [PERSON] . Перед цим, [PERSON] звертався до профспілкового комітету з заявою про скасування наказу директора Коледжу про оголошення йому догани від 03.06.2019 року, однак таке питання на комітеті не розглядалось та письмової відповіді [PERSON] не надсилалось, оскільки до повноважень профспілкового комітету не входить вирішення такого роду питань. Усно [PERSON] було роз"яснено, що такий наказ може бути ним оскаржено до суду, на що він повідомив, що буде звертатися в суд. Однак, наказ про оголошення догани [PERSON] до суду не оскаржив. Свідок суду також показав, що [PERSON] останнім часом, перед звільненням, фактично ухилився від виконання своїх обов"язків - завідувача гуртожитком, оскільки після оголошення першої догани не виявляв сильного бажання працювати згідно посадової інструкці, а після оголошення йому другої догани фактично самовільно ухилився від виконання своїх трудових обов"язків, зокрема, міг лише на декілька годин зранку прийти на роботу, після чого їхав додому. Бували випадки, коли в робочий час свідок йому особисто телефонував з робочих питань, а [PERSON] не було на робочому місці, пояснюючи це тим, що йому немає що робити на роботі. Свідок [PERSON] суду показала, що на момент звільнення [PERSON] з роботи, працювала у Коледжі бухгалтером по матеріалах, а також була включена наказом директора Коледжу до складу комісії по прийняттю документації і ключів від кімнат гуртожитку у зв"язку з відпусткою [PERSON] 03.05.2019 року. Членами комісії було виявлено, що ключі від кімнати №6 секції №17, всупереч наказу директора Коледжу, [PERSON] комісії не передав. Вказана кімната згідно технічної документації відноситься до житлових кімнат і всупереч розпорядженню адміністрації Коледжу, використовувалась ним, як службовий кабінет, хоча за її використання мала б нараховуватися плата за проживання. Водночас при передачі документації і матеріальних цінностей [PERSON] був відсутній, у зв"язку з чим, у [PERSON] не було фізичної можливості передати особисто йому відповідну документацію. Про приймання-передачу документації і ключів було складено акт, зауважень не було, окрім відсутності ключів до кімнати №6. Також свідок суду показала, що під час передачі документації було виявлено, що у книзі реєстрації проживання та вибуття мешканців останній запис було здійснено у квітні місяці. З того часу по 03.05.2019 року включно, записи були відсутні, що свідчило про невнесення [PERSON] , до книги записів про прибуття і вибуття мешканців. Зокрема, підставою для поселення мешканців у гуртожиток був договір житлового найму, який укладався між Коледжом і наймачем. Однак, договори та, відповідно, поселення мешканців за такими договорами у книзі не реєструвались, що перешкоджало бухгалтерії проводити щомісячну звірку мешканців та, відповідно, здійснювати нарахування плати за проживання в гуртожитку, що і є свідченням неведення [PERSON] вказаної книги. Допитана у якості свідка [PERSON] суду показала, що працює черговою гуртожитку Коледжу з 1979 року. Свідок у своїх показаннях підтвердила, що [PERSON] , коли йому робились усні зауваження з приводу порушення ним трудової дисципліни, не завжди коректно себе поводив по відношенню до директорів Коледжу. Міг висловлюватись по хамськи. Житлову кімнату № [NUMBER] у секції № [NUMBER] гуртожитку [PERSON] зайняв самовільно без відповідного розпорядження адміністрації Коледжу. На початку його діяльності на посаді завідувача гуртожитком йому було надано службовий кабінет згідно з розпорядженням директора Коледжу. Даний кабінет [PERSON] привів у непридатний стан для цільового використання, зробивши з нього кладову кімнату і зберігаючи там різного роду матеріали та сміття. У зв"язку з цим, [PERSON] самовільно зайняв житлову кімнату № [NUMBER] і використовував її, як службовий кабінет. Директором коледжу було зобов"язано [PERSON] звільнити кімнату №6 та зайняти службовий кабінет, наданий йому, як службове приміщення, у зв"язку з чим, персоналом гуртожитку було винесено все сміття з кабінету і проведено у ньому ремонт. Також на дверях кабінету було вивішено табличку з написом " завідувач гуртожитку", яку [PERSON] , на думку свідка, зірвав і викинув. Однак, [PERSON] не виконав розпорядження керівника Коледжу про вивільнення житлової кімнати №6 у секції №17 та переміщення у наданий йому службовий кабінет. Свідок також суду показала, що після звільнення [PERSON] і призначення нового завідувача гуртожитком, настали позитивні і якісні зміни в благоустрої гуртожитку та у взаємовідносинах між працівниками гуртожитку. Свідок [PERSON] суду показала, що працює в Коледжі на посаді каштеляна. Свідок була членом комісії під час передачі - прийняття документації і ключів від кімнат гуртожтку у зв"язку з відпусткою [PERSON] 03.05.2019 року. Коли комісія розпочала свою роботу, то книга реєстрації реєстрації проживання та вибуття мешканців була в наявності, а після того, як члени комісії обійшли всі кімнати гуртожитку та повернулися до приміщення чергового гуртожитку, то книги не виявили. На запитання про те, де знаходиться книга, [PERSON] відповів, що немає. Також свідок підтвердила ту обставину, що [PERSON] самовільно, без відповідного розпорядження адміністрації коледжу, зайняв у гуртожитку кімнату № [NUMBER] у секції №17, а наказу керівництва Коледжу про звільнення вказаної кімнати та зайняття виділеного йому службового приміщення ( кабінету), [PERSON] не виконав. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] , обіймаючи посаду завідувача гуртожитком, неодноразово порушував трудову дисципліну, у зв"язку з чим, до нього спочатку було застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани. Після того, як [PERSON] і надалі продовжував допускати порушення трудової дисципліни, то до нього було застосовано стягнення - звільнення. Підстави застосування дисциплінарних стягнень відображені у відповідних наказах. Зокрема, [PERSON] не виконував свої трудові обов"язки по веденню книги реєстрації проживання і вибуття мешканців гуртожитку. При цьому, форма книги і порядок її ведення були затверджені наказом по Коледжу, який доведено до відома [PERSON] .. Така кникга була заведена [PERSON] , однак записи до неї не вносились, хоча він зобов"язаний був здійснювати такі записи щоденно. Крім цього, [PERSON] всупереч розпорядженню адміністрації Коледжу не звільнив житлової кімнати № [NUMBER] у гуртожитку, яку зайняв самовільно, пояснюючи це тим, що йому у службовому кабінеті не комфортно, чим також допустив порушення трудової дисципліни. Такими своїми діями [PERSON] систематично порушував вимоги посадової інструкції завідувача гуртожитком та правила внутрішнього трудового розпорядку, незважаючи на те, що раніше до нього вже застосовувались дисциплінарні стягнення. З приводу зазначених, а також і інших порушень трудової дисципліни, в тому числі, невиконання розпоряджень керівника коледжу, [PERSON] , відмовлявся надавати пояснення, хоча щоразу по телефону його запрошували для надання таких пояснень до адміністрації Коледжу. Оскільки [PERSON] такі запрошення ігнорував, то про це складались відповідні акти, а в наказах про застосування дисциплінарних стягнень додатково зазначалось про необхідність надання [PERSON] пояснень. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши показання свідків та подані сторонами письмові докази в їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини справи та прийшов до таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] в період часу з 02 вересня 2002 року по 26 липня 2019 року перебував у трудових правовідносинах з Дубенським училищем / в подальшому Коледжем/ культури і мистецтв РДГУ, де працював на посаді завідувача гуртожитком. 17 липня 2019 року наказом директора Коледжу № 66 [PERSON] був звільнений з посади завідувача гуртожитком 26 липня 2019 року на підставі п.3 ст.40 КЗпП України у зв"язку із систематичним невиконанням без поважних причин обов"язків, покладених на нього правилами внутрішнього трудового розпорядку. Такому звільненню передувало застосування до [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді догани на підставі наказу директора Коледжу від 03.06.2019 року № 47. Крім цього, встановлено, що [PERSON] раніше неодноразово впродовж 2018 року до спливу строків накладення дисциплінарного стягнення, притувався до дисциплінарної відповідальності, за що до нього застосовувались дисциплінарні стягнення у виді догани. Зокрема, наказом № 03-к від 10 січня 2018 року оголошено догану; - наказом № 56-к від 25 червня 2018 року оголошено догану; - наказом № 64 - к від 01 серпня 2018 року оголошено догану.( т.1 а.с.93,96,105) Оцінюючи на предмет наявності підстав та дотримання процедури притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності в межах заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 139 КзПП України рацівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно ст. 140 КзПП України трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. За правилом ст. 149. Кодексу до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Згідно ст. 148 Кодексу дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Як встановлено судом, впродовж 2018 року до [PERSON] неодноразово застосовувались дисциплінарні стягнення ( т.1 а.с.93,96,105) Так, [PERSON] наказом № 03-к від 10 січня 2018 року оголошено догану; - наказом № 56-к від 25 червня 2018 року оголошено догану; - наказом № 64 - к від 01 серпня 2018 року оголошено догану. При цьому, застосування останнього за часом дисциплінарного стягнення у 2018 році, а саме, 01.08.2018 року, супроводжувалось наданням пояснень [PERSON] з приводу порушень ним трудової дисципліни. (т.2 а.с.98) А тому, таке дисциплінарне стягнення застосовано до нього з дотриманням вимог ст.149 КЗпП України. Оскільки, після застосування кожного з зазначених вище дисциплінарних стягненнь не пройшов строк, передбачений ст.151 КзПП України, а також такі дисциплінарні стягнення [PERSON] не оскаржувались, то всі вони є свідченням систематичного невиконання [PERSON] своїх трудових обов"язків. Крім цього, судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 03 червня 2019 року наказом № 47-к в межах однорічного строку, з моменту застосування попереднього за часом стягнення від 01.08.2018 року, по завершенню якого вважається, що працівник не мав дисциплінарного стягнення, до [PERSON] знову застосовано дисциплінарне стягнення та оголошено догану, а наказом № 66-к від 17.07.2019 року застосовано дисциплінарне стягнення - звільнення. Вказаний вище наказ, як і наказ про звільнення [PERSON] є предметом спору у дані справі, у зв"язку з чим, оцінюючи ці накази на предмет їх правомірності суд враховує наступне. Так, дисциплінарне стягнення до [PERSON] наказом № 47-к від 03.06.2019 року застосовано за порушення трудової дисципліни, а саме: " За невиконання посадових обов"язків, зокрема п.2.19 посадової інструкції завідувача гуртожитком " вести Книгу реєстрації проживання та вибуття мешканців гуртожитку"; за невиконання наказу від 22.04.2019 року № 43(осн.) "Про звільнення житлової кімнати завідувачем гуртожитком"; за непередання Книги реєстрації проживання та вибуття мешканців гуртожитку, за невиконання п.4 наказу "Про надання щорічної основної відпустки [PERSON] від 02.05.2019 року № 16-в". Вказане дисциплінарне стягнення було застосовано за таких обставин. Так, 22 квітня 2019 року директором Коледжу видано наказ № 43 ( осн.), яким [PERSON] , завідувачу гуртожитком, наказано звільнити житлову кімнату (17/6) та перенести свої речі до 03.05.2019 року в спеціально відведений кабінет завідувача гуртожитком. Цей наказ було оголошено [PERSON] , 22 квітня 2019 року і, таким чином, доведено до нього, незважаючи на його відмову від підписання про ознайомлення, що підтверджується відповідними актами (т.1 а.с.83-85). Всупереч вказаному наказу [PERSON] не звільнив у строк до 03.05.2019 року житлову кімнату № 6 секції № 17, що підтверджується показаннями допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також документально ( т.1 а.с. 110-111). Зокрема, показаннями свідків підтверджується та обставина, що житлову кімнату № 6 секції № 17 [PERSON] зайняв самовільно, незважаючи на те, що йому розпорядженням адміністрації Коледжу було виділено службовий кабінет, який він використовував не за призначенням. Після видачі директором Коледжу наказу № 43 (осн.) персоналом гуртожитку був проведений ремонт у кабінеті завідувача гуртожитку, проте [PERSON] , без поважних на те причин, в категоричній формі відмовився виконувати наказ директора Коледжу та житлової кімнати №6 секції №17 не звільнив. Отже, вищенаведене свідчить про умисне порушення [PERSON] трудової дисципліни, що полягає у невиконанні наказу директора Коледжу № 43 ( осн.) від 22 квітня 2019 року. Крім цього, згідно п.4.3 Правил внутрішнього трудового розпорядку Коледжу працівники зобов"язані працювати сумлінно, виконувати свої посадові обов"язки, керуватися вимогами Положення про коледж і правилами внутрішнього трудового розпорядку, дотримуватися дисципліни праці; своєчасно та якісно виконувати розпорядження безпосереднього керівництва та адміністрації коледжу. Згідно п. 2.19 Посадової Інструкції завідувача гуртожитком, [PERSON] зобов"язаний вести Книгу реєстрації проживання та вибуття мешканців гуртожитку. Вказана книга була заведене [PERSON] , оскільки була у наявності, однак ведення книги ним не здійснювалось, так-як фактичні відомості про проживання і вибуття мешканців гуртожитку до неї не заносились. Необхідність ведення книги безпосередньо пов"язана з дотриманням у Коледжі фанансової дисципліни, оскільки за результатами щомісячної звірки по записах у книзі, бухгалтерією Коледжу здійснювалось нарахування плати за проживання у гуртожитку (виконання п.2.20 Посадової Інструкції завідувача гуртожитком). Вказані обставини підтверджуються показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , а також документально (.т.1 а.с. 81-82) Таким чином, вищенаведене свідчить про порушення [PERSON] трудової дисципліни, а саме, невиконання п.п. 2.19; 2.20 Посадової Інструкції завідувача гуртожитком. Наказом директора Коледжу від 02.05.2019 року № 16-в [PERSON] надано щорічну основну відпустку тривалістю 24 календарні дні з 06.05.2019 року по 30.05.2019 року. Пунктом 4 вказаного наказу [PERSON] зобов"язано передати 03.05.2019 року всю документацію по гуртожитку та ключі від вільних кімнат гуртожитку для [PERSON] .. Для цього наказом директора коледжу № 47 (осн.) від 02 травня 2019 року створено комісію у складі: голова комісії - [PERSON] , члени комісії - [PERSON] , [PERSON] .. При цьому, суд враховує, що [PERSON] не був включений до складу комісії. А тому, суд розглядає питання виконання наказу директора коледжу № 47 (осн.) від 02 травня 2019 року в контексті передачі [PERSON] документації по гуртожитку та ключів від вільних кімнат гуртожитку не безпосередньо [PERSON] , а створеній для цього комісії, від якої [PERSON] зобов"язаний був прийняти передану [PERSON] документацію і ключі. Однак, ключів від кімнати № 6 секції № 17 [PERSON] для комісії не передав, що було зафіксовано у акті та підтверджено показаннями допитаних у суді свідків [PERSON] , [PERSON] , а також документально ( т.1 а.с. 80, 111) При цьому, з показань свідків видно, що [PERSON] будь-які пояснення з приводу невиконання наказів керівника Коледжу в частині передачі ключів від кімнати №6 секції №17, а також з приводу відсутності книги реєстрації проживання і вибуття мешканців гуртожитку, членам комісії в категоричній формі надавати відмовився. Вказані обставини підтверджують вчинення [PERSON] дисциплінарного проступку, що полягає у невиконанні п.4 Наказу директора коледжу №16 від 02.05.2019 року та наказу №47 (осн.) від 02.05.2019 року. Таким чином, з урахуванням вище наведеного , суд прийшов до висновку, що в ході судового розгляду знайшли своє підтвердження факти порушення [PERSON] без поважних причин трудової дисципліни, що в свою чергу свідчить про наявність у його діях ( бездіяльності) складу дисциплінарних проступків, а відтак і наявність правових підстав для застосування до нього дисциплінарного стягнення, яке й було застосовано наказом директора Коледжу № 47-к від 03.06.2019 року. При цьому, таке стягнення було, як вже зазначено вище, застосовано у межах строків, передбачених ст. 148 КзПП України і при його застосуванні були дотримані положення ст.149 КЗпП України, оскільки [PERSON] надав пояснення з приводу порушення ним трудової дисципліни в частині невиконання наказу директора коледжу про передачу книги реєстрації проживання та вибуття мешканців гуртожитку для [PERSON] , що підтверджується його пояснювальною запискою від 03.06.2019 року. ( т.2 а.с.121) З приводу інших фактів порушення ним трудової дисципліни, [PERSON] пояснень не надав. А тому, суд вважає, що наявність в особовій справі [PERSON] його пояснень, які були надані ним у день видачі наказу № 47-к від 03.06.2019 року, спростовують доводи позивача про недотримання роботодавцем вимог закону при застосуванні дисциплінарного стягнення. При цьому суд враховує, що наказ № 47-к від 03.06.2019 року видано директором Коледжу за такі порушення трудової дисципліни, як: - " невиконання посадових обов"язків, зокрема п.2.19 посадової інструкції завідувача гуртожитком " вести Книгу реєстрації проживання та вибуття мешканців гуртожитку"; - " невиконання наказу від 22.04.2019 року № 43(осн.) "Про звільнення житлової кімнати завідувачем гуртожитком"; - "непередання Книги реєстрації проживання та вибуття мешканців гуртожитку, за невиконання п.4 наказу "Про надання щорічної основної відпустки [PERSON] від 02.05.2019 року № 16-в", З матеріалів справи видно, що акти про відмову [PERSON] від надання пояснень з приводу вищезазначених порушень складені 04.06.2019 року ( т.1 а.с.77-79), тобто пілся видачі наказу № 47 від 03.06.2019 року про застосування дисциплінарного стягнення. Водночас, як встановлено судом і про що зазначено вище, за одне з таких порушень від [PERSON] у день видачі наказу 03.06.2019 р. все ж таки відібрано пояснення. ( т.2 а.с. 121) А тому, відсутність даних про виконання обов"язку роботодавцем перед застосуванням дисциплінарного стягнення, зажадати пояснення від працівника з приводу двох інших порушень, не створюють правових підстав для визнання оскаржуваного наказу № 47-к незаконним в цілому. Самі ж пояснення [PERSON] щодо причин нерередання для [PERSON] книги реєстрації прибуття і вибуття мешканців, суд оцінює критично, оскільки для передачі документації, наказом директора Коледжу було створено комісію, яка й мала прийняти від [PERSON] усю необхідну документацію та в подальшому передати для [PERSON] , який членом комісії не був. З врахуванням вище наведеного, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання незаконним та скасування наказу директора Дубенського коледжу культури і мистецтв Рівненського державного гуманітарного університету про оголошенн йому догани № 47-к від 03.06.2019 року, є безпідставними, а тому до задоволення не підлягають. Судом також встановлено, що в період з 03.05.2019 року по 30.05.2019 року [PERSON] перебував у щорічній основній відпустці, а з 14.06 2019 року по 16.07.2019 року на амбулаторному лікуванні. 17.07.2019 року [PERSON] приступив до роботи і йому було запропоновано надати пояснення з приводу систематичного невиконання ним своїх посадових обов"язків, а саме, обов"язків, передбачених п.п.2.5;2.7;2.13;2.20; 2.21 Посадової інструкції завідувача гуртожитком. Невиконання [PERSON] вказаних пунктів Посадової інструкції, а відтак порушення ним трудової дисципліни, підтверджується доповідними записками працівників коледжу (т.2 а.с. 132-133,135,138,150,157-158,168). При цьому, як видно зі змісту доповідних записок вказані порушення трудової дисципліни носять систематичний і триваючий характер, оскільки мали місце після застосування до [PERSON] дисциплінарних стягнень та стосуються: невиконання вимог посадової інструкції ( п.п. 2.4, 2.7, 2.19, 2.20 ) щодо ведення книги реєстрації проживання і вибуття мешканців гуртожитку та подання інформації про це до бухгалтерії Коледжу; невиконання вимог посадової інструкції щодо справності та збереження майна гуртожитку ( п. п. 2,5, 2.7, 2.9, 2,13,2.21.), внаслідок чого Коледжу завдано матеріальні збитки на суму 12 966,88 гривень. Вищенаведені порушення трудової дисципліни не спростовано позивачем в ході судового розгляду, а навпаки підтверджуються документально, у зв"язку з чим, суд приходить до висновку, що порушення [PERSON] вимог п.п.2.5;2.7;2.13;2.20; 2.21. Посадової інструкції , є підтвердженим. 01.07.2019 року на засіданні профспілкового комітету Коледжу розглянуто подання директора Коледжу про надання згоди на звільнення [PERSON] за п.3 ст.40 КЗпП України та надано згоду на розірвання трудового договору з [PERSON] з ініціативи адміністрації Коледжу на підставі п.3 ст.40 КЗпП України. 17.07.2019 року наказом директора Коледжу № 66-к від 17 липня 2019 року [PERSON] звільнено 26.07.2019 року з займаної посади завідувача гуртожитком у зв"язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов"язків, покладених на нього посадовою інструкцією та правилами внутрішного трудового розпорядку ( п.3 ст.40КзПП України). При цьому, суд також враховує, що за своїм характером невиконання [PERSON] своїх трудових обов"язків носило триваючий характер і, крім цього, призводило до спричинення матеріальних збитків Коледжу. Наведені вище обставини вказують на наявність правових підстав для звільнення [PERSON] за п.3 ст.40 КзПП України. Пи цьому, вказане дисциплінарне стягнення застосовано з дотриманням положень ст.ст.148,149 КзПП України у межах строків накладення дисциплінарного стягнення та із пропозицією працівнику надати пояснення про причини невиконання ним своїх посадових обов"язків, що, як видно з матеріалів справи, [PERSON] проігнорував. За таких обставин, підстав для визнання наказу директора Коледжу № 66-к від 17 липня 2019 року про звільнення [PERSON] з посади завідувача гуртожитком, не вбачається. Оскільки, в ході судового розгляду не встановлено правових підстав для визнання оскаржуваних [PERSON] наказів про застосування дисциплінарних стягнень незаконними, то й порушень трудових прав позивача , які б підлягали захисту, також не встановлено. А тому, позовні вимоги [PERSON] про поновлення на роботі , стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди є безпідставним, у зв`язку з чим, до задоволення не підлягають. Тому, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] не підлягає до задоволення повністю, за недоведеністю. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed