Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач ПАТ "ВТБ Банк" в особі відділення «Тернопільська регіональна дирекція» ПАТ "ВТБ Банк" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та в обґрунтування своїх вимог вказує на те, що 29 лютого 2008 р. між Відкритим акціонерним товариством "ВТБ Банк", який у відповідності до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» змінив найменування, та правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір №314/17-40338 у відповідності до умов якого Банк надав [PERSON] кредит в сумі 130000,00 дол. США, а [PERSON] зобов'язалася повернути Банку наданий кредит не пізніше 28 лютого 2028 року, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,5% річних. В якості забезпечення виконання кредитних зобов'язань, 03 березня 2008 р. між ВАТ "ВТБ Банк" та [PERSON] був укладений Іпотечний договір, що був посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] за №998 у реєстрі, згідно з умовами якого в іпотеку Банку було передано квартиру [ADDRESS], яка складається з 4 (чотирьох) жилих кімнат, загальною площею 105,2 кв.м., жилою - 64,6 кв.м. Свої зобов'язання щодо надання кредиту позивач виконав в повному обсязі і у встановлений строк. У відповідності до Договорів №1 про внесення змін до Кредитного договору від 17 серпня 2009 р., №2 про внесення змін до Кредитного договору від 18 серпня 2010 року, '№3 про внесення змін до кредитного договору від 27 вересня 2011 року до Кредитного договору вносились зміни, що стосуються реструктуризації кредитного боргу, зменшення на певний період процентної ставки за користування кредитом, запровадження комісійної винагороди за обслуговування кредиту, умови застосування підвищеного розміру процентів за користування кредитом, у випадку порушень Позичальником умов Кредитного договору, тощо. 17 серпня 2009 р. до іпотечного договору згідно Договору про внесення змін №1, також було внесено відповідні зміни. Однак відповідач не виконувала умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором №314/17-40338, яка станом на 21 лютого 2013 р. становить 84040,23 дол. США, з яких: - 2186,65 дол. США - прострочена заборгованість по кредиту; 79156,63 дол. США - поточна заборгованість по кредиту; 196,41 дол. США - пеня за прострочений кредит; 1988,35 дол. США - прострочена заборгованість по процентах; - 706,10 дол. США - поточна заборгованість по процентах; 512,19 дол. США - пеня за прострочені проценти, що еквівалентно 677377,41 грн. (згідно офіційного курсу НБУ станом на 22 лютого 2013 р.) та комісія за обслуговування кредиту в сумі 52259,12 грн. У зв'язку з цим просить в рахунок погашення вищевказаної заборгованість звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS] яка складається з 4 (чотирьох) житлових кімнат, загальною площею 105,2 кв.м., жилою - 64,6 кв.м. за початковою ціною для подальшої реалізації в розмірі 774490 (сімсот сімдесят чотири тисячі чотириста дев'яносто) гривень 00 копійок у спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, а також стягнути з відповідачасудові витрати в сумі 3441 грн. 00 коп. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просить його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та суду пояснив, що в квартирі, яка є предметом іпотеки зареєстрована та проживає малолітня дитина відповідача [PERSON], [INFO] та звернення стягнення на предмет іпотеки порушить її права гарантовані Конституцією України та Законом України «Про охорону дитинства», також зазначив, що відповідачем частково погашено заборгованість по кредиту в розмірі 576 доларів США та заявив клопотання про застосування строку позовної давності відносно вимог про стягнення пені за порушення виконання кредитних зобов'язань. Окрім того подав суду письмові заперечення, в яких зазначає, що договір іпотеки від 03 березня 2008 р. укладений між ВАТ "ВТБ Банк" та [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] за №998 у реєстрі з порушенням вимог Закону України «Про іпотеку» та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», щодо реєстрації права власності на нерухоме майно. Оскільки право власності на майно, яке передавалося в іпотеку банку, не було зареєстровано на момент укладення іпотечного договору за Іпотекодавцем [PERSON] та не могло бути відчужене іпотекодавцем та на нього не могло бути звернено стягнення. Позовні вимоги вважає безпідставними та просить відмовити в їх задоволенні, оскільки вважає укладений іпотечний договір нікчемним правочином, який не створює юридичних наслідків для сторін. Представник відповідача в судове засідання призначене на 27 січня 2014 року не з'явився, подавши суду заяву про відкладення розгляду справи з підстав його відрядження, однак судом дана заява не може бути взята до уваги, оскільки до заяви не було додано відповідних документів, що підтверджують факт неможливості прибуття представника в судове засідання, тому суд вважає причини відсутності представника відповідача такими, що не є поважними та не слугують підставами для відкладення розгляду справи. Представник третьої особи Служби у справах неповнолітніх та дітей Тернопільської міської ради в судове засідання не з'явився з невідомих на те су причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав: Згідно статуту ПАТ "ВТБ Банк" (нова редакція) затвердженого Загальними зборами акціонерів ( протокол № 56 ) від 28.04.2011 року Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк" є правонаступником ВАТ "ВТБ Банк". 29 лютого 2008 р. між Відкритим акціонерним товариством "ВТБ Банк" (надалі - Позивач, Банк) та [PERSON] (надалі - Позичальник) був укладений кредитний договір №314/17-40338 (надалі - Кредитний договір), у відповідності до умов якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 130000,00 дол. США, а Позичальник зобов'язалася повернути Банку наданий кредит не пізніше 28 лютого 2028 року, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,5% річних та виконати інші зобов'язання у повному обсязі на умовах та в строки, визначені даним Договором. В якості забезпечення виконання кредитних зобов'язань, 03 березня 2008 року між ВАТ "ВТБ Банк" та [PERSON] ( Іпотекодавець ) був укладений Іпотечний договір, що був посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] за №998 у реєстрі, згідно з умовами якого [PERSON] передала в іпотеку Банку квартиру [ADDRESS], яка складається з 4 (чотирьох) жилих кімнат, загальною площею 105,2 кв.м., жилою - 64,6 кв.м. Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно статті 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. В силу статті 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання та надав відповідачу [PERSON] вищевказаний кредит. Однак, відповідач свої зобов'язання за кредитним договором виконувала неналежним чином, у зв'язку з чим у відповідності до укладених між сторонами Договору №1 про внесення змін до Кредитного договору від 17 серпня 2009 р., Договору №2 про внесення змін до Кредитного договору від 18 серпня 2010 року, Договору №3 про внесення змін до кредитного договору від 27 вересня 2011 року до Кредитного договору вносились зміни, що стосуються реструктуризації кредитного боргу, зменшення на певний період процентної ставки за користування кредитом, запровадження комісійної винагороди за обслуговування кредиту, умови застосування підвищеного розміру процентів за користування кредитом, у випадку порушень Позичальником умов Кредитного договору, тощо. Також 17 серпня 2009 р. до Іпотечного договору згідно Договору про внесення змін №1, також було внесено відповідні зміни. Згідно із п. 6.7 Кредитного договору (в редакції, викладеній договором про внесення змін №2 від 18 серпня 2010 р.), Банк має право вимагати дострокового повернення Кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди та/або інших можливих платежів у разі порушення позичальником зобов'язань, що випливають/випливатимуть з умов кредитних договорів/договорів забезпечення, що укладені/будуть укладені між Позичальником та Банком, в рамках надання Позичальникові кредитних коштів Банк має право вимагати від позичальника здійснити дострокове повернення Кредиту протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати відправлення позичальнику відповідного повідомлення Банку з вимогою дострокового повернення кредиту шляхом відправлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом доставки нарочним Позичальнику за вказаною адресою з відміткою про отримання. У випадку невиконання Позичальником вимоги про дострокове повернення Кредиту у зазначений в повідомленні строк, наступного дня вся сума кредиту та нарахованих процентів за користування Кредитом визнається простроченою та Банк має право здійснити заходи по примусовому стягненню цієї суми. Відповідно до п.8.1 Кредитного договору (в редакції, викладеній договором про внесення змін №1 від 17 серпня 2009 р.), у разі прострочення Позичальником зобов'язань з погашення Кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно умов договору, Позичальник зобов'язаний сплатити на користь Банка пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,1% від суми прострочених платежів. У зв'язку із виникненням прострочки по Платі за кредит, комісії, Позичальнику 19 грудня 2012 р. в порядку визначеному ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» було надіслано лист-вимогу із вимогою сплатити наявну заборгованість та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки. Вказаний лист було повернуто на адресу відправника 22 січня 2013 р. у зв'язку із закінченням терміну зберігання. Згідно представленого позивачем розрахунку загальна сума боргу [PERSON] за Кредитним договором №314/17-40338 станом на 21 лютого 2013 р. становить 84040,23 дол. США, з яких: - 2186,65 дол. США - прострочена заборгованість по кредиту; 79156,63 дол. США - поточна заборгованість по кредиту; 196,41 дол. США - пеня за прострочений кредит; 1988,35 дол. США - прострочена заборгованість по процентах; - 706,10 дол. США - поточна заборгованість по процентах; 512,19 дол. США - пеня за прострочені проценти, що еквівалентно 677377,41 грн. (згідно офіційного курсу НБУ станом на 22 лютого 2013 р.) та комісія за обслуговування кредиту в сумі 52259,12 грн. з яких 37434,95 грн. - поточна комісія за обслуговування кредиту, 14824,17 грн. - прострочена комісія за обслуговування кредиту. Таким чином, відповідачем були порушені умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, а тому в силу ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України у разі прострочення виконання чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення умов договору, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, яка підлягає до стягнення в повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За умовами ч. 3 ст. 267 ЦК України встановлено правило, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Представником відповідача зроблено заяву про застосування до заявлених вимог про стягнення пені строку позовної давності в один рік. Дана заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається із розрахунку заборгованості, поданого позивачем, пеня нарахована за більш ніж один рік. А відтак, судом застосовується позовна давність щодо стягнення пені, а саме пеня за порушення строків сплати відсотків та порушення строків сплати тіла кредиту стягується лише за один рік, який передував зверненню позивача до суду, з лютого 2012 року, в розмірі 413,76 доларів США та 184,98 доларів США відповідно. З огляду на викладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення решти суми пені за порушення кредитних зобов'язань з оплати тіла кредиту та відсотків в розмірі 109,67 доларів США, що еквівалентно 876,59 грн. Згідно ч.1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч.1 ст. 12 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а у разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. У відповідності до п.4.2 Іпотечного договору, у разі невиконання зобов'язань за кредитним договором та/або цим договором, Іпотекодержатель має право достроково стягувати наданий кредит незалежно від строку виконання зобов'язання та задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Суд критично оцінює посилання представника позивача на нікчемність договору іпотеки у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності Іпотпекодавця [PERSON] на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS], оскільки відповідно до вимог ст. 210, ст. 334 Цивільного кодексу України, вищезазначена квартира - предмет іпотеки є власністю Іпотекодавця та належить їй на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного з громадянами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та посвідченому одночасно з цим іпотечним договором приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] 03 березня 2008 року за реєстром № 995, зареєстрованому в Державному реєстрі правочинів 03 березня 2008 року за №2732070, що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру правочинів № 5536884 від 03 березня 2008 року. Також згідно п.п. 1.3, 1.4 Іпотечного договору сторонами оцінено предмет іпотеки у сумі 774490 (сімсот сімдесят чотири тисячі чотириста дев'яносто) гривень 00 копійок та погоджено, що після державної реєстрації права власності, вищезазначена квартира продовжує бути предметом іпотеки відповідно до умов цього договору, при цьому цей договір є чинним і не потребує внесення доповнень до нього. Не заслуговують на увагу суду посилання відповідача на порушення прав малолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка зареєстрована у вищевказаному житловому приміщенні, оскільки у квартирі яка є предметом іпотеки малолітня дитина була зареєстрована відповідачем після укладення договору іпотеки, а саме 13.11.2012 року та без згоди іпотекодержателя в порушення п. 3.2. Іпотечного договору за умовами якого іпотекодавець має право реєстрації будь-яких осіб у предметі іпотеки виключно з письмової згоди на це іпотекодержателя. Окрім того квартира куплена саме за кредитні кошти видані на умовах кредитного договору в забезпечення якого укладений іпотечний договір. У відповідності до ч. 3 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 6.2 Іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись Іпотекодержателем шляхом продажу від свого імені Предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу за ціною встановленою в п. 1.4 цього договору ( 774490,00 грн.) Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору ґрунтуються на вимогах закону, умовах укладених договорів та фактичних обставинах справи, що спосіб реалізації предмета іпотеки був встановлений договором іпотеки, тому позовпідлягає до часткового задоволення шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] яка складається з 4 (чотирьох) житлових кімнат, загальною площею 105,2 кв.м., жилою - 64,6 кв.м. за початковою ціною для подальшої реалізації в розмірі 774490 (сімсот сімдесят чотири тисячі чотириста дев'яносто) гривень 00 копійок у спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів, в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №314/17-40338 від 29 лютого 2008 року, укладеного між ПАТ "ВТБ Банк" та [PERSON] в розмірі 728759,94 грн. В силу ст.88 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 3441 грн. 00 коп.

Outcome: partial