Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та додаткових витрат на утримання дитини. Мотивуючи тим, що заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22 березня 2012 року, яке набуло чинності, відповідач зобов"язаний сплачувати їй аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 січня 2012 року, й до досягнення дитиною повноліття. Проте, відповідачем зазначене рішення суду повністю не виконується, у зв"язку з чим утворилась заборгованість по аліментам станом на 31 травня 2015 року у розмірі 57 614 грн. 66 коп., відповідно, розмір неустойки пені від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з січня (7 днів) 2012 року по травень 2015 року становить 333 255 грн. 30 коп. Окрім того, нею в період з січня 2012 року по серпень 2014 року понесені додаткові витрати на розвиток здібностей дитини, а саме: навчання в дошкільному закладі «Абетка» - 4 765 грн. 76 коп., навчання на піготовчих курсах в гімназії міжнародних відносин «Перші кроки» - 1 800 грн. 00 коп., всього - 5 965 грн. 76 коп., половину вартості яких - 2 982 грн. 88 коп., на підставі ч.ч.1, 2 ст. 185 СК України просить стягнути з відповідача, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON], діюча на підставі довіреності від 28 травня 2015 року (а.с.26), в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з тих же підстав та просила їх задовольнити: стягнути з відповідача на її користь 333 255 грн. 30 коп. - неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, 2 982 грн. 88 коп. - додаткових витрат, понесених на розвиток здібностей дитини. Відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON], діючий на підставі довіреності від 09 січня 2016 року (а.с.39), в судове засідання повторно не з»явились, про час та місце розгляду справи повідомлені згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення (а.с.68, 69). За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Вислухавши пояснення позивача, її доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи, у тому числі письмі заперечення відповідача проти позову, у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є колишнім подружжям. Шлюб між ними розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва 17 листопада 2011 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на її матеріальному забезпеченні (а.с.5, 6). Як вбачається із матеріалів справи, дитині встановлена інвалідність /хвороба серця/, у зв»язку з чим позивачка отримує соціальну допомогу на утримання дитини-інваліда (а.с.11). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 22 березня 2012 року, яке набуло чинності, відповідач зобов"язаний сплачувати позивачці аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 січня 2012 року, й до повноліття дитини (а.с.5). Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Проте, відповідачем зазначене рішення суду повністю не виконується, у зв"язку з чим утворилась заборгованість по аліментам станом на 31 травня 2015 року у розмірі 57 614 грн. 66 коп., відповідно, розмір неустойки пені від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з січня (7 днів) 2012 року по травень 2015 року становить 333 255 грн. 30 коп. При цьому, відповідачем сплачено за вказаний період часу 2 180 грн. 00 коп., що визнається й не спростовується позивачкою, й вказана сума врахована при здійсненні розрахунку заборгованості по аліментам й неустойки (пені). Відповідно до частини 4 статті 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Та, як вбачається із матеріалів справи, державним виконавцем зроблений такий розрахунок, загальна заборгованість відповідача по сплаті аліментів за період з листопада 2011 року й по травень 2015 року складає 57 614 грн. 66 коп. (а.с.7). Вказаний розрахунок є документом, на підставі якого проводяться стягнення у зазначеному розмірі. За положеннями ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. За роз'ясненнями, що містяться в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. За змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Позивачка просить стягнути з відповідача розмір неустойки (пені) від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з січня (7 днів) 2012 року по травень 2015 року, з відрахуванням сплаченим боржником аліментів - 2 180 грн. 00 коп., що становить 333 255 грн. 30 коп. Вказані розрахунки ґрунтуються на вимогах ст. 196 СК України. Суд вважає, що виникнення заборгованості по аліментам відбулась з наявної вини платника аліментів, який є працездатною особою, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження (а.с.80-95), стан здоров»я дитини, який має інвалідність за загальним станом здоров»я /хвороба серця/ (а.с.11, 12, 13, 14). Підстави, які слугували утворенню заборгованість з незалежних від нього причин, судом не встановлені. Проте, суд, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, його середньомісячний заробіток, який складає 1 500 грн. 00 коп. (а.с.51), вважає розмір пені зменшити й встановити в 300 000 грн. 00 коп. Судом надана правова оцінка письмовим запереченням відповідача проти позову, та вважає, що останні не заслуговують на увагу, розцінюються судом як такі, що спрямовані на уникнення від виконання зобов"язань, тому такі заперечення не можуть бути прийняті судом та покладені в основу рішення як такі, що спростовуються доказами наданими позивачем по справі. Окрім того, позивачкою в період з січня 2012 року по серпень 2014 року понесені додаткові витрати на розвиток здібностей дитини, а саме: навчання в дошкільному закладі «Абетка» - 4 765 грн. 76 коп., навчання на піготовчих курсах в гімназії міжнародних відносин «Перші кроки» - 1 800 грн. 00 коп., всього - 5 965 грн. 76 коп. (а.с.15, 16), половину вартості яких - 2 982 грн. 88 коп., на підставі ч.ч.1, 2 ст. 185 СК України підлягає стягненню з відповідача. Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) . Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно (ч.ч.1, 2 ст. 185 СК України). Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини першої статті 88 ЦПК України. Так, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги розмір задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне задовольнити й понесені позивачем судові витрати (судовий збір) у співвідношенні до розміру задоволених позовних вимог - 3 029 грн. 82 грн. 00 коп., які підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 185, 196 СК України, з урахуванням п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів",

Outcome: partial