Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-10 00:00:00

10 грудня 2019 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 21 жовтня 1997 року між нею та відповідачами було укладено договір № 2816 купівлі продажу домобудівлі, розташованої за адресою: [ADDRESS] . На теперішній час вона не може належним чином розпорядитися належною їй домобудівлею, так як договір (торговий біржовий контракт) зареєстрований на товарній біржі не відповідає вимогам, які ставляться до правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Відповідачі від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу домобудівлі ухиляються, а крім того, один із продавців [PERSON] помер [INFO] . Враховуючи, що між нею та відповідачами виконані всі істотні умови договору купівлі-продажу домобудівлі, просила визнати дійсним договір купівлі-продажу домобудівлі, розташованої за адресою: [ADDRESS] , а також визнати за нею право власності на вказану домобудівлю. Позивачка в судове засідання не прибула, однак подала до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити позов, справу розглядати у її відсутності, не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не прибули, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили, заяв чи клопотань до суду від них не надходило. Зі згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положення статті 280 ЦПК України. Згідно ухвали судді від 13 грудня 2019 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. На підставі ухвали суду від 3 лютого 2020 року підготовче провадження у справі закрито та справу призначено до судового розгляду. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного Суд встановив, що на час укладення угоди діяли норми ЦК України (в редакції 1963 року), а тому, суд вважає можливим при розгляді справи застосувати цей Кодекс, оскільки, згідно пункту 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (в редакціїї 2003 року), останній застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності - з 01 січня 2004 року. Згідно договору № 2816 купівлі-продажу від 21 жовтня 1997 року, укладеного між [PERSON] (покупцем) та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (продавцями), оформленого Херсонською товарною біржею „Ізумруд" та зареєстрованого в Журналі реєстрації біржових угод за номером 2816, продавці продали домобудівлю, належну їм на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації Білозерської районної ради народних депутатів Херсонської області від 23 травня 1996 року, зареєстрованого Бюром технічної інвентаризації в книзі 2 за реєстровим номером 56 від 28 травня 1996 року, розташовану за адресою: [ADDRESS] , за 12 000 грн, а покупець купила вказане нерухоме майно та сплатила продавцям вказану суму грошей повністю, до підписання цього договору. Згідно статті 227 ЦК України (в редакції 1963 року), договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений. Відповідно до статті 47 ЦК України (в редакціїї 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а інша ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі, за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. При цьому нотаріальне посвідчення угоди не потрібно. Відповідно до вище вказаного, сторони виконали всі істотні умови договору купівлі-продажу. Згідно реєстраційного напису, вчиненого Херсонським бюро технічної інвентаризації 9 грудня 1997 року, на праві приватної власності за [PERSON] зареєстрована домобудівля, розташована за адресою: [ADDRESS] (реєстрова книга номер 2 , реєстровий номер 56 від 9 грудня 1997 року). Згідно свідоцтва про шлюб (серія [NUMBER] ), [PERSON] після укладення шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». 16 листопада 2005 року [PERSON] було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку (серія ЯА № 695290). Відповідно до цього акту [PERSON] є власником земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS] , розміром 0,1137 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Як вбачається із відповіді відповідачки [PERSON] , яку вона надіслала на адресу позивачки щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу домобудівлі, на теперішній час укладення між нею, її родиною та позивачкою спірного договору є неможливим у зв`язку зі смертю одного із продавців [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть (серія [NUMBER] ) [PERSON] помер [INFO] . Із листа приватного нотаріуса Білозерського районного нотаріального округу Херсонської області Луб`янського А.В. № 01-16/41 від 18 лютого 2020 року вбачається, що до нього з питання посвідчення в майбутньому договору відчуження житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] звернулася [PERSON] , право власності на який було посвідчено договором № 2816 купівлі-продажу, зареєстрованим Товарною біржею "Ізумруд" 21 жовтня 1997 року та зареєстрованим в Журналі реєстрації біржових угод за номером 2816. Однак договір в майбутньому не може бути посвідчений по наступним причинам: відповідно до статті 277 ЦК України (в редакції 1963 року, яка діяла на час укладення договору) договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 ЦК України); відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28 квітня 1978 року "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25 травня 1998 року), з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; відповідно до статті 55 Закону України "Про нотаріат" (яка діяла на момент укладення договору) цей правочин має бути вчинений за місцем знаходження нерухомого майна. Таким чином, суд встановив, що відповідачі продали позивачці належну їм на праві приватної власності домобудівлю, розташовану за адресою: [ADDRESS] , але нотаріально зазначений договір купівлі-продажу не оформили, у зв`язку з чим, суд вважає, що позивачка до суду звернулася на законних підставах з обґрунтованими вимогами, а тому, вважає можливим визнати договір купівлі-продажу домобудівлі дійсним та визнати за позивачкою право власності на зазначену домобудівлю.

Outcome: approved