Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до [PERSON], третя особа Друга Рівненська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та про одержання права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги. В обгрунтування позову вказує, що з [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі в період з 22 квітня 1988 року по 26 жовтня 1999 року. Після розірвання шлюбу в силу певних обставин вони продовжували проживати однією сім"єю в квартирі [ADDRESS]. Позивач та [PERSON] були пов"язані спільним побутом, мали взаємні права та обов"язки, дбали один про одного та продовжували підтримувати фактичні подружні стосунки. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] прийняла спадщину після смерті чоловіка, подавши заяву до Другої Рівненської державної нотаріальної контори, однак не змогла оформити її. Нотаріус роз"яснив їй про право на звернення до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім"єю чоловіка та дружини без шлюбу. Крім того, до нотаріальної контори надійшла заява від батька [PERSON], який є спадкоємцем першої черги. Спадщину після смерті [PERSON] відповідно до цивільного законодаства приймає батько спадкодавця, як спадкоємець першої черги, незважаючи на те, що не проживав разом із сином, не доглядав за ним, не допомагав йому, матеріально не забезпечував, не купував ліків, продуктів харчування, а вона як спадкоємець наступної черги за законом постійно опікувалась [PERSON], доглядала за ним, допомагала йому, матеріально забезпечувала, сплачувала комунальні платежі, купувала ліки, продукти харчування - позбавлена права на спадкування. Разом з тим, спадкодавець за своїм віком та станом здоров"я не міг самостійно про себе подбати, оскільки він зловживав алкогольними напоями та дуже часто заходив у запої, тому позивач систематично здійснювала догляд за ним, постійно знаходилась поруч, надавала необхідну допомогу, прала одяг, забезпечувала продуктами харчування, готувала їжу, нехтуючи при цьому своїми власними інтересами. Крім того, за власні кошти здійснила поховання [PERSON], встановила пам"ятник на його могилі, провела обряди поминання. Відповідач у похованні сина не приймав участь, їй у цьому не допомагав. Вважає, що відповідно до ч.2 ст.1259 ЦК України має право на спадкування разом із відповідачем. Просить встановити факт проживання однією сім'єю з [PERSON] без реєстрації шлюбу та про одержання права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з підстав викладених в позовній заяві, просила її задоволити. Додатково пояснила, що [PERSON] зловживав алкогольними напоями, заходив у запої на неділю, при цьому виносив речі з дому та продавав. Фізично працював, але гроші пропивав. Представники позивача [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві, просили її задоволити. Представники відповідача [PERSON]., [PERSON]. в судовому засіданні позовні вимоги не визнали з підстав викладених в запереченнях, просили відмовити в задоволенні позову за безпідставністю вимог. Представник третьої особи в судове засідання не з"явився, подав до суду заяву в якій просив справу слухати у відсутність представника. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги необґрунтовані, недоведені, а тому не підлягають до задоволення. Однією з позовних вимог позивача є - встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Відмовляючи в задоволенні даної позовної вимоги, суд виходить з приписів ч. 2 ст. 3 СК України, яка визначає, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, а в ч. 4 вищезазначеної статті визначено, що сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення а також інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. За положеннями ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України саме шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. З оглянутих в судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що 04 жовтня 1999 року Рівненським міським судом Рівненської області було ухвалено рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Ініціатором розірвання шлюбу була позивач, яка в своїх поясненнях суду вказує, що намагалася зберегти сім'ю, але всі спроби були безрезультатними, рахує, що сім'я розпалась остаточно, примирення між подружжям не буде. На підставі рішення суду 26 жовтня 1990 року відділом реєстрації актів громадянського стану в м. Рівне видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER]. Рішенням Корецького районного суду Рівненської області від 18 вересня 2014 року відмовлено [PERSON] в задоволенні позову до [PERSON], треті особи: Друга Рівненська державна нотаріальна контора, Відділ реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, про визнання розірвання шлюбу фіктивним, анулювання актового запису про розірвання шлюбу та свідоцтва про розірвання шлюбу. П. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" за № 7 від 30.05.2008р. вказує: "проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них права на спадкування за законом у першу чергу на підставі статті 1261 ЦК". Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що у 2012-2013 році дізнався про те, що [PERSON] розлучені. Дружина свідка є похресницею позивача. [PERSON] підтвердив, що [PERSON] проживали однією сім"єю, вели спільне господарство, готували разом їсти. [PERSON] зловживав спиртними напоями і свідок особисто два рази забирав останнього п"яним додому. [PERSON] не був калікою, міг фізично працювати. Свідок [PERSON] суду показав, що є племінником позивача і був у [PERSON] в гостях, вважає що останні жили однією сім"єю як чоловік та дружина, але [PERSON] зловживав спиртними напоями, якого свідок часто бачив напідпитку. Зі слів позивача йому відомо, що остання сплачувала за комунальні платежі, купувала продукти харчування, оскільки її чоловік рік перед смертю не працював. [PERSON] часто лікувався в РОЦПЗН, заходив у запої на неділю. Свідок [PERSON] суду показала, що є сусідкою позивача, підтвердила факт проживання [PERSON] однією сім"єю, вказала, що [PERSON] заходив у часті запої, а [PERSON] його лікувала. На здоров"я [PERSON] ніколи не скаржився. Свідок [PERSON] - дружина рідного брата спадкоємця суду показала, що сім"ю [PERSON] знає з 1991 року. Позивач та [PERSON] жили кожен сам по собі, останній навіть не знав, що вони розлучені. До кінця днів свого життя спадкодавець був фізично здоровою людиною, працював в у 2011 році в церкві на будівництві. Як правило, після сварки з дружиною і отримання заробітної плати, два-три рази на рік заходив у запій на 5-7 днів. В період запою [PERSON] позивач з ним не проживала, а їхала до своєї мами. У цей час свідок з чоловіком наглядали за [PERSON] Вказує, що [PERSON] не зловживав алкогольними напоями, хоча і полюбляв випити. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10 листопада 2005 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства ВК РМР, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової приватної власності [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці. Згідно повідомлення КЗ «РОЦПЗН» за № 410 від 10 лютого 2015 року [PERSON] на диспансерному обліку у лікаря-нарколога не перебував. Суд, критично оцінює покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки їхні пояснення не дають підстав для встановлення факту проживання позивача та [PERSON], вони є заінтересованими особами, заявленими для допиту позивачем. Також суд приходить до висновку, що факт проживання однією сім»єю , як чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу позивача та [PERSON] в судовому засіданні не був доведений [PERSON], шляхом надання нею достатніх та допустимих доказів на підтвердження цього факту, оскільки ознакою сім»ї в розумінні ст. 3 Сімейного кодексу України є не лише проживання чоловіка та жінки під одним дахом, а й спільний побут, спільний бюджет, наявність взаємних прав та обов»язків у подружжя. Відмовляючи в задоволенні позовної вимоги про одержання права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги суд виходить з наступних підстав. Як вбачається із матеріалів справи [INFO] помер [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER]. Згідно ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до ст. 1258 ЦК право на спадкування за законом спадкоємці одержують почергово. Причому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Статтями 1261- 1265 ЦК передбачено п'ять черг спадкоємців за законом. Утім, закріплене законом правило черговості може бути змінено на підставі ст. 1259 ЦК. Зміна черговості одержання права на спадкування - це встановлення іншого, ніж передбачено законом, порядку закликання до спадкування спадкоємців за законом. Зміна черговості одержання права на спадкування - виняток із загального правила та може здійснюватися лише за наявності встановлених у законі умов. Згідно роз"яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних и кримінальних справ, викладених у листи від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" є доведення та встановлення в судовому порядку сукупності юридичних фактів:1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1 - 3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення позову необхідна наявність всіх п'яти вищезазначених обставин. Як вбачається із матеріалів справи, а саме епікризу № 5677 травматологічного відділення Рівненської міської лікарні в березні 2012 року [PERSON] отримав травму - вивих правої стопи в суглобі Шопара та протягом місяця перебував на амбулаторному лікуванні у зв"язку з гіпсовою мобілізацією правої кінцівки. Роз"яснення щодо безпорадного стану надане в абзаці третьому п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Доказами безпорадності спадкодавця можуть бути документи, що підтверджують тяжкість стану здоров'я: виписки з історії хвороби, амбулаторні картки, висновки медичних закладів, документи про інвалідність тощо. Відповідно до ст. 10 ЗУ «Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні» громадянами похилого віку визнаються особи, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а також особи, яким до досягнення зазначеного пенсійного віку залишилося не більш як півтора року. Тобто вказаним епікризом стверджується лише нетривале лікування [PERSON], яким не рекомендовано стороннього догляду, не вказано, що [PERSON], не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду та піклування. Відповідно до цивільно-правового договору № 13-422 по виконанню робіт від 12 листопада 2013 року [PERSON] виконував ремонт пічного опалення у відділенні поштового зв"язку с.Федорівка, що підтверджує можливість спадкодавця самостійно себе забезпечувати. Надані копії квитанцій про сплату комунальних платежів, копії трудових книжок позивача та [PERSON], копії договорів замовлення, квитанції про оплату послуг пов"язаних з організацією та проведенням поховання не можуть бути взяті судом до уваги як належний та допустимий доказ, оскільки не містять підтвердження надання протягом тривалого часу матеріальної або іншої допомоги та безпорадного стану спадкодавця. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, та доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Надаючи оцінку усім зібраним по справі доказам у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що жодним доказом не підтверджена безпорадність стану спадкодавця. Не доведено позивачем і факту матеріального утримання [PERSON], а отже сукупності підстав, передбачених ч.2 ст.1259 ЦК України, які б давали [PERSON] право на спадкування разом зі спадкоємцем першої черги, суд не вбачає.

Outcome: dismissed