Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-23 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до Мусійківської сільської ради Іванківського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно, яке складається з земельної частки (пай), розміром 4,95 га, розташованій на території Мусійківської сільської ради Іванківського району Київської області, після смерті бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] . Вимоги вмотивовує, тим, що позивач звернулась до державного нотаріуса Іванківської державної нотаріальної контори Воробей Т.П., однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме земельної частки (паю), який належав її померлій бабусі [PERSON] . Позивач [PERSON] звернулась до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Представник позивача [PERSON] , звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач Мусійківська сільська рада Іванківського району Київської області подала заяву про визнання позову. З наданих доказів, встановлено такі факти і обставини: Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] , про що Виконавчим комітетом Мусійківської сільської ради Іванківського району Київської області, зроблено відповідний актовий запис № 16 /а.с. 8/. [PERSON] , народилась [INFO] в с.Мусійки Іванківського району Київської області, про що свідчить свідоцтво про народження /а.с. 6/. Із заповіту, зареєстрованому у книзі для запису нотаріальних дій № 28 від 21.02.1995 року, встановлено, що [PERSON] , на випадок своєї смерті зробила розпорядження: належне їй житловий будинок і все майно де б воно не було, і з чого не складалось. І взагалі все те, на що за законом вона має право заповіла своїй онучці [PERSON] /а.с. 9/. Відповідно до свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] виданого Виконавчим комітетом Мусійківської сільської ради Іванківського району Київської області, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 04.11.1995 року, прізвище після державної реєстрації шлюбу дружині змінено на « [PERSON] » /а.с. 7/. З зазначених документів вбачається, що позивач є онучкою - [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно виписки з книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) [PERSON] зареєструвала відповідно до Рішення Іванківської РДА № 622 від 27.12.1996 року сертифікат серії КВ № 0156872 під № 159 від 24.02.1997 року земельну частку (пай) у КПС «ім.Ватутіна». Крім того, зазначено, що державний акт на право власності на земельну ділянку (пай) не виготовлявся /а.с. 11/. Згідно Довідки № 439 від 30.07.2019 р., виданої виконкомом Мусійківської сільської ради Іванківського району Київської області, вбачається, що громадянці [PERSON] надавалася земельна ділянка згідно розташування КСП ім. Ватутіна та виданий сертифікат КВ № 0156872 /а.с.14/. Позивачем було подано оголошення до газети, згідного якого зазначено, що втрачено сертифікат на право на земельну частку (пай), серії КВ № 0156872 , виданий на ім`я [PERSON] , який вважати недійним /а.с 15/. Позивач спадщину за заповітом прийняла в установленому законом порядку, подавши до державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, про що свідчить довідка видана Виконкомом Мусійківської сільської ради № 756 від 10.12.2018 року /а.с.12/. Постановою державного нотаріуса Іванківської державної нотаріальної контори Воробей Т.П. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), що належала [PERSON] , яка померла [INFO] , в зв`язку з відсутністю сертифікату на земельну частку (пай) /а.с.10/. Із постанови державного нотаріуса Іванківської державної нотаріальної контори Воробей Т.П. вбачається, що після [PERSON] , спадщину прийняла [PERSON] . Інших спадкоємців не має. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов?язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 ЦК України встановлює, що спадкування здійснюється за заповітом або законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов?язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із частиною першою статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частина 1 ст. 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до ч.1 та ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має протягом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини подати заяву про прийняття спадщини. Таким чином, позивач довів, що вона є спадкоємцем [PERSON] , п`ятої черги, спадщину прийняла у встановлений законом спосіб. Відповідно до ст.2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)" основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі - продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). У відповідності з п.16 та п.17 Перехідних положень Земельного Кодексу України громадянам-власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю, а сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельним часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно із ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, не визнається іншою особою або у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності. Відповідно до пункту 3.5. Вищого спеціалізованого суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 - спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз?яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Абзацами 17 та 18 пункту 3.5. вищевказаного ВССУ передбачено, що у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім?я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Відповідно до п. 4.12 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" затвердженого Наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року,зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за №282/20595 зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Згідно п. 4.18 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз?яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину відносно даного майна, то дані спадкові права позивачів підлягають судовому захисту. Враховуючи те, що [PERSON] мала на час життя сертифікат на зазначену земельну частку (пай), однак після її смерті, від був втрачений, суд вважає допустимим визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно після смерті її бабусі [PERSON] . Позов обґрунтований і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved