Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" / в особі представника Духота І.В./ звернулося до суду з вищеозначеним позовом до вищевказаного відповідача. В позовній заяві зазначено, що згідно кредитної угоди, відповідно до умов заяви № 002-21778270313 укладено з [PERSON] договір на отримання кредиту. Згідно умов договору Банк виконав взяті на себе зобов"язання,надавши відповідачеві кредит у сумі 30000 грн шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок, вказаний відповідачем у договорі, про що свідчить меморіальний ордер № 19238427 від 28.03.2013 року. Проте станом на дату складання позовної заяви відповідач неналежним чином виконує взяті зобов"язання за договором,внаслідок чого виникла заборгованість по тілу кредиту 27936 ,19 грн, по відсоткам 2540,10 грн, по комісіям 12564 грн,00 коп.,всього 43040,29 грн.Позовні вимоги просив задовольнити повністю. В судове засідання представник позивача не з"явився,надав заяву про розгляд справи в його відсутність. Суд задоволив заяву, вирішено слухати справу у відсутність представника позивача,що мешкає в іншій місцевості. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково і пояснив,що договір на отримання кредиту укладав в березні 2013 року,отримав кошти банку у сумі 30000 грн.За умовами договору 2-3 місяця сплатив суми в рахунок погашення кредиту, але в зв"язку з тим,що його стан здоров"я погіршився,вимушений був витрачати кошти на лікування,тому не зміг виконувати умови договору. Наразі працевлаштувався в фермерське господарство "Фалько",однак коштів на погашення заборгованості не має,добровільно погашення заборгованості після перерви і звернення позивача до нього з позовом в суд, не розпочав. В задоволенні позову просив відмовити,оскільки має надію, що з банком зможе домовитися про відстрочку стягнення заборгованості. Вислухавши пояснення відповідача,дослідивши письмові докази,що є у справі,слід прийти до наступних висновків. Предметом спору являється вимога про стягнення заборгованості за кредитним договором,коштів за користування кредитом. Виниклі правові відносини являться цивільними і регулюються вимогами ст.ст.16,526,530,572,589,612,625,631,1049,1054 ЦК України, відповідно до яких зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Боржник,який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу у строки та на умовах встановлених договором. Вибір способу задоволення вимог по зобов"язанню належить кредитору,позивач сам обирає спосіб захисту порушеного права. Судом встановлено і матеріалами справи підтверджується,що між сторонами склалися договірні відносини щодо надання кредиту. Заявою позичальника №002-21778-270313 та анкетою клієнта з даними про кредит,що містять підпис клієнта,підтверджується укладення між сторонами договору на отримання кредиту у сумі 30000 гривень,які відповідач отримав строком на два роки, з вказівкою номера рахунку клієнта, обов"язку сплачувати платежі на погашення кредиту,процентів ,комісійних за користування ним. Кредит отримано на умовах,що відповідач щомісяця не пізніше 27 числа повинен вносити платіж в розмірі 1808 грн на погашення кредиту та за користування кредитними коштами. Як вбачається з розрахунку ціни позову відповідач [PERSON] порушив зобов"язання , і з травня 2013 року вже мав заборгованість по кредитному зобов"язанню,яка на час звернення до суду становила 43040 грн 29 коп.Доказів неправильності розрахунку заборгованості, в тому числі комісії,що надав ПАТ "Дельта Банк" іншою стороною не надано і заперечень щодо неточності розрахунку, не висловлено,отже згідно вимог ст.61 ЦПК України як доказ,що не спростований сторонами, чи іншими учасниками,що приймають участь у розгляді справи, не повинен доводитися. Відповідач [PERSON] отримання кредиту у розмірі 30000 гривень від "Дельта Банку" та взятих обов"язків щодо сплати процентів,комісії за користування наданими коштами не заперечив,лише посилався на те,що не має коштів на виконання зобов"язання. Однак відповідно до вимог ст.617,625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов"язання, не вважається випадком або непереборною силою недодержання своїх обов"язків контрагентом боржника за відсутністю у боржника необхідних коштів. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, в разі прострочення чергової частини боргу позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики,що залишилася, та сплати процентів,нарахованих до договору. Оскільки відповідачем не виконуються зобов"язання по кредитному договору та не встановлено правових підстав для звільнення його від виконання взятих на себе грошових зобов"язань, це є підставою до дострокового стягнення наданих коштів, про що просить позивач та повного задоволення позовних вимог. На підставі ст.88 ЦПК України судові витрати понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved