Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Заступник прокурора Деснянського району м. Києва звернувся до суду в інтересах держави в особі Департаменту охорони здоров"я виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) та Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги до відповідача [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого, мотивуючи свої вимоги тим, що прокуратурою було розглянуто матеріли кримінального провадження щодо скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю водія [PERSON] та потерпілої [PERSON] за ч. 1 ст. 286 КК України, при цьому було встановлено, що ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 30.03.2015 року кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито та останнього звільнено від кримінальної відповідальності у зв"язку із примиренням з потерпілою відповідно до ст.. 46 КК України, ст.. 285 КПК України. Під час розгляду справи встановлено, що внаслідок отриманих потерпілою [PERSON] ушкоджень, вона була доставлена на лікування до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, де їй було надано медичну допомогу. Під час розгляду кримінального провадження не було вирішено питання відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого, що становлять 8204, 88 грн. На підставі викладеного заступник прокурора звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги кошти у розмірі 8204, 88 грн. У судовому засіданні представник прокурора повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що під час перебування потерпілої на лікуванні він повністю сплачував вартість лікування, придбавав ліки, необхідні медичні препарати, передавав кошти її чоловіку, а тому вважає, що повністю виконав свої зобов"язання. На підставі викладеного відповідач просив у задоволенні позову відмовити. Представник позивача - Департаменту охорони здоров"я - у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу в його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника, за наявних у справі матеріалів. Представник позивача - КМКЛШМД - у судове засідання не з′явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність представника лікарні, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення представника прокурора, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги заступника прокурора підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що прокуратурою Деснянського району м. Києва було розглянуто матеріали кримінального провадження щодо скоєння дорожньо-транспортного пригода за участю водія [PERSON] та потерпілої [PERSON] за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. У процесі розгляду було встановлено, що ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 30.03.2015 року кримінальне провадження відносно [PERSON] закрито та останнього звільнено від кримінальної відповідальності у зв"язку із примиренням з потерпілою відповідно до ст. 46 КК України, ст. 285 КПК України. Під час розгляду справи було встановлено, що водій [PERSON] 06.02.2015 року близько 08 години 15 хвилин, керуючи автомобілем Мітсубісі д\\н [NUMBER], рухаючись по пр. Маяковського в третій смузі для руху транспортних засобів зі сторони вул. Сабурова у напрямку вулиці Данькевича, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, в порушення вимог п. 2.3 (б), 18.4, 4.16 Правил дорожнього руху, не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, вчасно не реагував відповідним чином на її зміну, не зупинився перед нерегульованим пішохідним переходом, що знаходиться поблизу будинку № 54/9, перед яким в другій смузі для руху транспортних засобів зупинився попутний транспортний засіб, щоб надати перевагу для руху пішоходам, виїхав на нерегульований пішохідний перехід та не надав перевагу у русі пішоходу [PERSON], де здійснив наїзд на останню. В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпіла [PERSON] отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого внутрішньо суглобного уламкового перелому зовнішнього виростка лівої великої гомілкової кістки із зміщенням уламків, забої м"яких тканин ділянок лівого кульшового суглобу правого стегна у нижній третині, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 503Е від 06.03.2015 року відносяться до тілесного ушкодження середнього ступеню тяжкості, що спричинило тривалий розлад здоров"я на строк понад 21 добу. Внаслідок отриманих пошкоджень потерпілу [PERSON] було доставлено на лікування до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, де їй надавалася медична допомога. Оскільки судом у рамках кримінального провадження не вирішено питання про відшкодування коштів на стаціонарне лікування потерпілої від злочину, витрачених закладом охорони здоров"я, прокуратурою було встановлено підстави для відшкодування відповідачем зазначених коштів на користь Державного бюджету України. Згідно довідки КМКЛШМД від 16.03.2015 року потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні травматології № 2 з 06.02.2015 року по 23.02.2015 року. Загальна сума витрат на лікування останньої становить 8204, 88 грн. Відповідно до ч.1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов"язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров"я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Пунктом 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2012 року № 545 "Про затвердження Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров"я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання" передбачено, що згідно ст. 1206 ЦК України кошти, витрачені закладом охорони здоров"я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від злочину, за винятком випадку завдання такої шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або в стані сильного душевного хвилювання, що раптово виникло внаслідок протизаконного насильства чи тяжкої образи з боку потерпілого, підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат. Відповідно до п. 3 вказаної Постанови визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров"я або прокурора. Згідно із Положенням Київської міської ради № 647 від 25.08.2010 року Департамент охорони здоров"я виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) здійснює фінансування закладів охорони здоров"я, які утримуються за рахунок коштів, передбачених міським бюджетом, контролює ефективне використання ними фінансових, матеріальних та трудових ресурсів. Постановою № 545 визначено, що сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров"я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться, виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу. У разі, коли при ухваленні вироку, сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства. Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги заступника прокурора є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Що стосується заперечень відповідача на те, що ним надавалися кошти на лікування потерпілої, придбавалися ліки та медичні препарати, а тому він повністю розрахувався з нею, то судом встановлено наступне. Відповідач під час розгляду, заперечуючи проти позовних вимог, надав письмові докази про те, що ним під час перебування потерпілої у лікарні надавалася матеріальна допомога її чоловіку на лікування останньої, а також придбавалися медичні препарати та сплачувалися кошти на ліки, а тому він вважає, що не повинен сплачувати кошти, зазначені у позові. Але слід зазначити, що дані заперечення судом до уваги не приймаються, оскільки кошти, що сплачувалися відповідачем, були спрямовані безпосередньо на лікування потерпілої та на відшкодування їй шкоди, завданої неправомірними діями відповідача. У даному позові його предметом є безпосередньо відшкодування коштів лікарні, що були витрачені державою на лікування потерпілої, а тому суд вважає даний позов підставним та обґрунтованим, а тому таким, що підлягає задоволенню, а з відповідача на користь лікарні повинні бути стягнуті грошові кошти у розмірі 8204, 88 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551, 20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved