Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, неодноразово уточненою в судовому засіданні представником позивача, до відповідача та вказав, що 22.03.2005 року між ним і Доманівською РДА укладено Договір оренди земельної ділянки площею 21,03 га, розташованої на території Володимирівської сільської ради Доманівського району, строком на 5 років, який було зареєстровано 04.04.2005р. у Доманівському районному відділі Миколаївської регіональної філії «Центр ДЗК» за №040601300004. Сторонами Договору оренди 19.04.2010 р. було укладено Угоду про продовження ще на 5 років дії Договору оренди та зареєстровано у Доманівському відділі МРФ "ЦДЗК" 28.05.2010р за №041048400013. Маючи намір в подальшому орендувати вказану земельну ділянку, оскільки, після закінчення строку оренди, орендар має переважне право поновлення його на новий строк відповідно до п.3.1 Договору оренди, ст.33 ЗУ Про оренду землі. У встановлений договором строк, а саме: 27.04.2015р. позивач звернувся до ГУ Держземагентства у Миколаївській області із заявою про поновлення на новий строк Договору оренди землі зі змінами, внесеними додатковою Угодою від 28.05.2010р., направивши поштовим зв"язком заяву про намір поновити Договір оренди землі, додавши підписані ним три примірники додаткової Угоди з усіма передбаченими законодавством додатками. Позивач вказує, що 26.05.2015р ГУ Держземагентства у Миколаївській області було видано Наказ №2713-сг "Про поновлення договору оренди земельних ділянок", яким позивачу було поновлено Договір оренди вказаної земельної ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва, копію якого позивач отримав наприкінці літа, проте жодного примірника додаткової Угоди не отримував, тому не міг провести державну реєстрацію додаткової Угоди, у зв"язку з чим 26.02.2016р звертався до відповідача з проханням надіслати йому примірник угоди для її подальшої реєстрації. Згодом, 01.04.2016р. на його адресу було надіслано відповідачем листа, що на даний час відсутні підстави для підписання додаткової Угоди про поновлення Договору оренди землі, оскільки наказ №2713-сг від 26.05.2015 року не було реалізовано у встановлені законом строки з посиланням на ст.33 ЗУ "Про оренду землі". У зв'язку з реформуванням органів Держземагентства України, вказаний Наказ про поновлення Договору оренди землі виконано не було, примірники додаткової Угоди не були підписані посадовою особою відповідача. Позивач просить суд: 1)визнати дії відповідача щодо відмови підписати додаткову Угоду про поновлення Договору оренди землі незаконними; 2)визнати додаткову Угоду від 2015р до Договору оренди земельної ділянки від 22.03.2005р., укладеного між Доманівською РДА та позивачем, зареєстрованого в Доманівському РВ МРФ Центр ДЗК 04.04.2005р за №040501300004 зі змінами, внесеними угодою від 19.04.2010р про продовження дії Договору оренди землі від 22.03.2005р., зареєстрованої у Доманівському районному відділі МРФ ДП «Центр ДЗК» 28.05.2010 року за №041048400013, загальною площею 21,0288 га ріллі з кадастровим номером 4822781200:16:000:0068 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (код КВЦПЗ 01.01) із земель сільськогосподарського призначення державної власності в межах території Володимирівської сільської ради Доманівського району Миколаївської області укладеною; 3)зобов'язати відповідача вчинити дії щодо підписання з позивачем додаткової Угоди. Представник відповідача [PERSON] направив суду письмові заперечення, в яких позов не визнав повністю з підстав, викладених в запереченнях проти позовної заяви, посилаючись зокрема, на ст.33 ЗУ "Про оренду землі", у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється, зокрема, із уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов"язковому порядку. Вказує, що таким чином, у ГУ Держземагентства у Миколаївській області виник обов"язок укласти із позивачем додаткову угоду до Договору про його поновлення у визначений законодавством строк, а у позивача - право вимагати укладення такої угоди, проте, позивач не скористався своїм правом вимагати укладення додаткової угоди до Договору, та після отримання наприкінці літа копії наказу не звертався до ГУ Держземагентства, яке було припинене у грудні 2015 року шляхом приєднання до новоствореної юридичної особи - ГУ Держгеокадастру. Представник відповідача вважає вимоги позивача необгрунтованими, такими, що не відповідають способам захисту прав, передбачених ст.16 ЦК, не передбачені ч.3 ст.152 ЗК України, підкреслюючи, що відповідачем, на його погляд, не порушено жодної правової норми, які порушені саме ГУ Держземагентством, просить повністю відмовити позивачеві у задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала неодноразово уточнені позовні вимоги з підстав, викладених в них, просить суд задовольнити уточнені позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на рішення Європейського суду з прав людини у справі «Девелопмент ЛТД» та інші проти Ірландії», який постановив, що ст.1 Першого протоколу до Конвенції можна застосовувати для захисту «правомірних очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. «Правомірні очікування» виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому особа мала усі підстави вважати таке рішення дійсним та розраховувати на певний стан речей. Також, представник позивача підкреслила, що за змістом пунктів 32-35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Стреч проти Сполученого Королівства» від 24.06.2003 р. майном у розумінні ст.1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. Зазначеним рішенням ЄСПЛ також встановлено, що оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, то в такому випадку мало місце «непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння майном та, відповідно, відбулось порушення ст.1 Першого протоколу Конвенції», отже визнання недійсним договору, згідно якого покупець отримав майно від держави, та подальше позбавлення його цього майна на підставі того, що державний орган порушив закон, є неприпустимим. Крім того, представник позивача вважає, що ГУ Дердземагентства неналежним чином виконано зобовязання щодо підписання згідно Наказу від 26.05.2015 р. Про поновлення договору оренди земельної ділянки, тобто - додаткової Угоди до Договору оренди землі з позивачем, несвоєчасно повідомивши про вказане орендаря, а тому позивач мав право продовжувати користуватись земельною ділянкою і вважати дію Договору оренди поновленою. Позивач належним чином виконував свої обов»язки, передбачені Договором оренди землі, додатковими Угодами до Договору та ЗУ "Про оренду землі". Представник Управління Держгеокадастру у Миколаївській області [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову повністю заперечував, з викладених у запереченнях підстав, просив суд відмовити у визнанні дій відповідача незаконними; у визнанні додаткової Угоди до Договору оренди землі укладеною та у зобовязанні відповідача підписати з позивачем додаткову Угоду. Посилаючись, на ч.ч.6-8 ст.33 ЗУ "Про оренду землі", ст. 16 ЦК України, ч.3 ст.152 ЗК України, просив суд повністю відмовити позивачеві у задоволенні позову. Заслухавши учасників процесу, зясувавши обставини та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову. Так, судом встановлено, що між позивачем і Доманівською РДА 22.03.2005 року було укладено Договір оренди земельної ділянки розміром 21,03га на 5 років, а також 19.04.2010р укладено додаткову Угоду до вказаного Договору оренди щодо продовження оренди землі ще на 5 років. Позивач своєчасно за місяць до закінчення поновленеого строку оренди, звернувся із заявою та додатком необхідних документів до ГУ Держземагентства у Миколаївській області відповідно до п.3.1 Договору оренди та вимог ст.33 ЗУ Про оренду землі. Про своєчасне звернення позивача із заявою свідчить той факт, що Першим заступником начальника ГУ Держземагентства у Миколаївській області 26.05.2015 року за №2713-сг був підписаний Наказ Про поновлення Договору оренди земельних ділянок з позивачем, якому не направлялись заперечення, та який продовжує користаватися земельною ділянкою. Суд враховує, що згідно національного законодавства в Україні права користувача земельною ділянкою (орендаря) захищаються законодавством нарівні із захистом прав власника земельної ділянки (орендодавця). Окрім того, аналізуючи практику застосування національними судами рішень ЄСПЛ, суд бере до уваги зокрема, рішення Європейського суду з прав людини, на які посилається представник позивача, у справі «Девелопмент ЛТД» та інші проти Ірландії», який постановив, що ст.1 Першого протоколу до Конвенції можна застосовувати для захисту «правомірних очікувань» щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною власності. «Правомірні очікування» виникають у особи, якщо нею було дотримано всіх вимог законодавства для отримання відповідного рішення уповноваженого органу, а тому особа мала усі підстави вважати таке рішення дійсним та розраховувати на певний стан речей, окрім того, за змістом пунктів 32-35 рішення Європейського суду з прав людини у справіі «Стреч проти Сполученого Королівства» від 24.06.2003 р. майном у розумінні ст.1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне та обґрунтоване очікування набути майно або майнове право за договором, укладеним з органом публічної влади. Вказаним рішенням ЄСПЛ також встановлено, що оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, то в такому випадку мало місце «непропорційне втручання у право заявника на володіння майном та, відповідно, відбулось порушення ст.1 Першого протоколу Конвенції», отже неправомірне позбавлення особи переважного права продовження оренди земельної ділянки, отриманої за договором оренди від держави, та подальше позбавлення його переважного права користування землею на умовах оренди відповідно до ст.3.1 Договору оренди, ст.33 ЗУ Про оренду землі на підставі того, що державний орган порушив закон видавши наказ про поновлення строку дії Договору оренди, проте, не підписавши додаткову Угоду до вказаного Договору, - є недопустимим. Положеннями ч.1, ч.2 ст.33 ЗУ «Про оренду землі» передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено Договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами Договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (ч.1); орендар, який має намір скористатись таким переважним правом, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі (ч.2). В судовому засіданні представником позивача підтверджено, про що не заперечував і представник відповідача, що позивач звернувся із письмовою заявою до сплину продовженого додатковою Угодою строку дії Договору оренди землі у строк, встановлений договором (п.3.1), не пізніше, ніж за місяць, тобто 27.04.2015 року (строк договору оренди закінчувався 28.05.2015 року). Письмова заява позивача з переліченим додадком (а.с.18) підтверджує, що позивач своєчасно направив документи в ГУ Держземагентства для поновлення строку дії договору оренди. Будь-яких зауважень щодо повноти наданих документів він не отримав, після закінчення строку договору, тобто після 28.05.2015 року, позивач продовжив користування земельною ділянкою, а тому згідно ст.33 ЗУ Про оренду землі, - якщо орендар продовжує користуватись земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені Договором. Оскільки, протягом встановленого Законом місячного строку, такого листа-повідомлення від орендодавця не надійшло, орендар правомірно вважав Договір поновленим на той самий строк і на тих же умовах. Те, що орендар [PERSON] продовжив користуватись земельною ділянкою не заперечував і представник відповідача. Суд враховує обставини, які свідчать про фактичне правомірне продовження користування земельною ділянкою позивачем після закінчення строку дії Договору оренди, додаткової Угоди до Договору, враховуючи, що протягом строку більше одного місяця йому не надійшло листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, що дозволило позивачеві правомірно вважати продовженим договір оренди земельної ділянки, а відсутність своєчасної відповіді - як мовчазну згоду на подальше користування орендованою землею. Більш того, ознайомившись через значний строк з наказом про поновлення Договору оренди земельної ділянки, позивач продовжує користування земельною ділянкою на визначених умовах. Таким чином, позивачем надані докази про належне виконання ним обов'язків орендаря, він продовжує користуватись відповідною земельною ділянкою, тоді як відповідач рішення про поновлення договору оренди не приймає, на подане позивачем звернення стосовно поновлення договору оренди відповідач направив відписку, зазначивши, що не було реалізовано у встановлені законодавством строки (ст.33 ЗУ "Про оренду землі") наказ за №2713-кс від 26.05.2015р., виданий ГУ Держземагентства, яке на цей час є припиненим, а тому відповідач просить повернути земельну ділянку у розпорядження держави. Представник ГУ «Держгеокадастру» посилається на два випадки пролонгації договору оренди, але вказує на упущену можливість позивача у поновленні договору оренди землі у разі, якщо орендар продовжує користуватись земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди землі і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі. При цьому, представник відповідача не спростував неналежне виконання вимог п.3.1 Договору оренди та ст.33 ЗУ "Про оренду землі" з вини орендодавця - ГУ Держземагентства, заперечуючи при цьому будь-які прушення з боку ГУ Держгеокадастру - правонаступника орендодавця. Підсумовуючи викладене, суд враховує положення частин 1-5 ст.33 ЗУ "Про оренду землі", якими педбачено переважне право орендаря на укладення договору оренди на новий строк (поновлення договору оренди землі), реалізація якого можлива лише за умови дотримання встановленої цією статтею певної процедури і строків. Частиною 6 ст.33 вказаного Закону передбачена інша підстава поновлення договору оренди, а саме: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором, а тому саме положення ч.6 ст.33 ЗУ "Про оренду землі" за встановлених обставин мають перевагу. Статтею 17 ЗУ «Про визнання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. За статтею 13 Конвенції кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 24.06.2003 року у справі «Стреч проти об'єднаного Королівства Великобританії та Північної Ірландії» встановлено, що особа (орендар) мала принаймні законне сподівання на реалізацію передбаченого договором права на продовження договору оренди і в цілях ст.1 Першого протоколу таке сподівання можна вважати додатковою частиною майнових прав, наданих їй муніципалітетом за орендним договором, та зазначено, що наявність порушень з боку органу публічної влади при укладенні договору щодо майна не може буди підставою для позбавлення цього майна іншою особою, яка жодних порушень не вчинила. Викладене повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданнями письмовими доказами.

Outcome: partial