Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

11.01.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивувала тим, що [INFO] помер її батько - спадкодавець [PERSON]. Згідно заповіту від 02.03.2012 року, що зареєстрований в реєстрі за № 708 покійний усе своє рухоме та нерухоме майно заповів донькі - Позивачці по справі - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належний йому житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. При зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини, позивачці нотаріусом було відмовлено у зв"язку з відсутністю документа, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно. У зв"язку з цим [PERSON] вимушена звернутись до суду з позовом про визнання за нею права власності на зазначену спадщину. Позивачка в судове засідання не з"явилась. Про час та місце слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Направила до суду заяву, в якій просить суд слухати справу за її відсутності. Свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити позов. Представник відповідача в судове засідання не з"явився. Про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Направив в суд заяву в якій просить суд слухати справу без його участі, проти позовних вимог заперечень не має. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлені слідуючі обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер спадкодавець [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). Згідно заповіту від 02.03.2012 року, що зареєстрований в реєстрі за № 708 (а.с.6) покійний усе своє рухоме та нерухоме майно заповів донькі - Позивачці по справі - [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на належний йому житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який покійний успадкував після смерті своєї матері [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.07.1990 року (а.с.14). Право власності покійного на вказаний будинок також підтверджується копією технічної паспорта на будинок (а.с.8-13). Довідкою Синьківської сільської ради № 670 від 12.09.2013 року зазначено, що з 1995 року і до дня смерті [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Окрім нього в будинку більше ніхто не був зареєстрований та не проживав. [PERSON] являється донькою покійного [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 19 січня 1971 року Київським Райбюро ЗАГС м.Донецьк (а.с.4), та спадкоємицею за законом. Зміна прізвища [PERSON] із [PERSON] на [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.5). При зверненні в нотаріальну контору для оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом, Позивачці нотаріусом було відмовлено у зв"язку з відсутністю документа, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно. А тому, [PERSON] вимушена звернутись до суду з позовною заявою, у якій просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який належав покійному [PERSON] Згідно роз"яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 27.09.2012, № 10-1387/0/4-12 "Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування", вбачається, що у відповідності до ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року № 1952-ІУ, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст.3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (Постанова від 13.06.2012 року № 6-54цс12). Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення" (втратила чинність). Тобто до 05.08.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.081992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів"). Згідно до п.3.4, 3.5, 3.6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України віл 07.02.2002 року за № 7/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 28.07.2010 року № 1692/5), листом Міністерства юстиції України № 19-32/319 від 21.02.2005 року, у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. У зв'язку з тим, що за життя [PERSON] не звертався до реєстраційних органів з метою оформлення права власності на належне нерухоме майно, суд вважає за позивачкою визнати право власності на зазначене спадкове майно в судовому порядку. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Крім того, відповідно до ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, якщо це не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за наявності для того законних підстав суд ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи викладене суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову.

Outcome: approved