Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

22.06.2018 року позивач [PERSON] звернулася до Корабельного районного суду міста [PERSON] із позовом, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини, доньки - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн., до її повноліття. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона - [PERSON], та відповідач - [PERSON], знаходилися у фактично шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Від даних відносин сторони мають малолітню дитину, доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені. Дитина проживає та знаходиться на повному утриманні позивача. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Разом із цим, на думку позивача, він має можливість надавати аліменти у зазначеному в позові розмірі. В судове засідання сторони не з"явились, були повідомлені про час та місце розгляду справи у порядку встановленому ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Позивач надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила про задоволення позову. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач, повідомлений своєчасно та належним чином, в судове засідання не з"явився, про причини неявки суд не повідомив. Заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подав. Також не скористався своїм правом надіслати не пізніше 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, відзив на позовну заяву і всі письмові та електроні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, тому з урахуванням ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами в справі. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з"явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Поштова кореспонденція (ухвала суду про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою) направлялась відповідачу за адресою його реєстрації, проте була повернута до суду з відміткою пошти "за закінченням строків зберігання". Крім того, ухвалу суду від 17.07.2018 року про відкриття провадження у даній справі було відразу розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Корабельного районного суду м. Миколаєва, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення відповідачу. Дослідивши матеріали справи, взявши до уваги заяву позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Європейський суд з прав людини у рішенні «М.С. проти України» повторює, що існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї того, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони знаходилися у фактично шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Від даних відносин сторони мають малолітню дитину, доньку - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені. Дитина проживає та знаходиться на повному утриманні позивача. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Разом із цим, на думку позивача, він має можливість надавати аліменти у зазначеному в позові розмірі. Відповідно до ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України. Позивач в позовній заяві стверджувала, що відповідач має можливість сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн., але на думку суду це твердження не було нею доведено, також не було обґрунтовано, чому саме в такому розмірі вона бажає отримувати аліменти на дитину. Оскільки чинним законодавством України не передбачена можливість стягнення аліментів на неповнолітніх дітей у розмірі меншому, ніж встановлено ст. 182 СК України, суд прийшов до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], необхідно стягнути аліменти в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. На підставі вищевикладеного, суд вважає за доцільне частково задовольнити позовні вимоги позивача [PERSON] та стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з подальшою індексацією відповідно до закону, додатково роз"яснивши позивачу, що при істотній зміні обставин, які були вирішальними при винесенні даного рішення, вона не позбавлена права звернутися до суду про зміну розміру (спосібу) аліментів, відповідно до діючого законодавства України. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. в зв'язку з тим, що позивач звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду.

Outcome: partial