Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

АТ КБ "Приватбанк" (далі Банк) просить ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] 24\~023,84 гривні заборгованості по кредиту та судові витрати по справі в сумі 2\~270,00 гривень. Вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] звернувся в Банк з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав заяву без номера від 01 грудня 2008 року, якою підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та Правилами надання банківських послуг" та "Тарифами", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між ним і Банком договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Цього ж 01 грудня 2008 року відповідач підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", чим підтвердив своє ознайомлення з фінансовими умовами кредитування за даним видом кредитної картки. Відповідно до виявленого відповідачем бажання Банк відкрив йому кредитний рахунок, видав кредитну картку та встановив початковий кредит, який в подальшому був збільшений до 23\~000,00 гривень, чим свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі. Відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань умови договору належним чином не виконував, своєчасно грошові кошти на погашення кредиту не надавав, через що з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 13 грудня 2020 року у нього перед Банком утворилась заборгованість в загальній сумі 24\~023,84 гривень, з них: по простроченому тілу кредиту 19\~254,01 гривень, по прострочених відсотках 4\~769,83 гривень. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 25 лютого 2021 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення копію ухвали та примірник матеріалів позову відповідач отримав особисто 10 березня 2021 року. У строк, визначений судом в ухвалі від 25 лютого 2021 року з додатковим врахуванням Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2013 року №\~958, відповідач відзиву на позов не подав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. 01 грудня 2008 року [PERSON] як клієнт Банку підписав заяву, у якій вказано, що він ознайомився і згідний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді. Відповідач виявив бажання отримати кредитну картку "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" із встановленням на неї кредитного ліміту в сумі 500,00 гривень. Цього ж дня відповідач також підписав довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" (далі Умови кредитування). Цими Умовами кредитування встановлено: - базову процентну ставку 2,5% на місяць, що нараховується на залишок заборгованості з розрахунку 360 днів у році; - розмір щомісячного платежу - 7% від заборгованості, але не менше 50 гривень і не більше залишку заборгованості, який здійснюється до 25 числа кожного місяця, наступного за звітним; - комісію за зняття готівки в пунктах видачі Приватбанку в розмірі 3% від суми операції, в банкоматах інших банків України 3%+5 грн/1$, в іноземних банкоматах - 3%+15 грн/3$; - пеню за несвоєчасне погашення заборгованості двох видів: 1) базова процентна ставка за договором/30, що нараховується за кожний день прострочення кредиту; 2) 1% від заборгованості, але не менше 10 гривень в місяць, що нараховується раз на місяць при наявності прострочення за кредитом або процентами 5 і більше днів на суму більше 50 гривень; - штраф у разі порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 120 днів в розмірі 250 гривень + 5% від суми позову. Згідно з довідкою Банку про видані кредитні картки відповідачу було видано всього шість кредитних карток, з яких за вперше виданою карткою відкрито рахунок 01 грудня 2008 року, виданою востаннє 21 листопада 2017 року з терміном дії 08/21. Відповідно до довідки Банку про зміну умов кредитування з 01 грудня 2008 року відповідачу на кредитну картку був встановлений кредитний ліміт в сумі 500,00 гривень, який в подальшому неодноразово змінювався як в сторону зменшення, так і збільшення, зокрема, з 13 червня 2018 року до 23\~000,00 гривень, а з 03 березня 2020 року зменшений до 0,00 гривень. За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: … 3) сплата неустойки; … У статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Отже, за змістом вищенаведених законодавчих норм позивач має довести надання позичальнику грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, зокрема, щодо розміру процентів за користування кредитом, відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді пені та штрафу, а також порядку їх нарахування. В якості доказів укладення з відповідачем кредитного договору Банк надав суду заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду" та копію Умов та Правил надання банківських послуг. В силу положень ст.634 ЦК України Банк вважає, що Умови та Правила надання батьківських послуг в Приватбанку є невід`ємною частиною укладеного із відповідачем кредитного договору. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (у цьому випадку АТ КБ "Приватбанк"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Додані до позову Умови та Правила надання банківських послуг в Приватбанку не містять підпису відповідача, тому не можуть бути належним доказом, оскільки не свідчать про ознайомлення відповідача з цими Умовами та Правилами. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 03 липня 2019 року по справі №\~342/180/17-ц. За таких обставин відсутні підстави вважати, що між сторонами укладений передбачений ст.634 ЦК України договір приєднання, а відтак відсутні підстави приймати в якості складової укладеного між сторонами договору додані до позову Умови та Правила надання банківських послуг. Укладений між сторонами кредитний договір у відповідності до положень ст.ст.207, 626, 628, 1054 ЦК України у даному випадку становлять підписані відповідачем 01 грудня 2008 року заява та Умови кредитування. У них сторони досягли згоди щодо відсоткової ставки за користування кредитним лімітом, терміну і розміру щомісячних платежів за кредитом, комісії за зняття готівкових коштів, пені за несвоєчасне погашення заборгованості, штрафу за порушення термінів платежів. Предметом позову у справі є кредитна заборгованість в загальній сумі 24\~023,84 гривень, яка згідно з позовними вимогами Банку складається із простроченого тіла кредиту в сумі 19\~254,01 гривень та прострочених відсотків за користування кредитним лімітом в сумі 4\~769,83 гривень. Із банківської виписки з рахунку, сформованої за період з 01 грудня 2008 року по 14 грудня 2020 року, вбачається, що відповідач отримував кредитні кошти, поповнював готівкою картковий рахунок та погашав кредит, тобто активно користувався банківськими послугами, в тому числі через банкомати Банку та в торговельних закладах. Всього відповідач використав 61\~970,19 гривень, погасив 42\~716,18 гривень. Враховуючи зазначені обставини та надані Банком докази щодо умов кредитування, суд дійшов висновку, що заборгованість за тілом кредиту в сумі 19254,01 гривень (61970,19 - 42716,18) підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. Щодо стягнення заборгованості по відсотках суд встановив таке. Базова відсоткова ставка за користування кредитом, яка визначена у підписаних відповідачем Умовах кредитування від 01 грудня 2008 становить 2,5% в місяць, що становить 30% річних. Проте, як вбачається із банківської виписки по карткових рахунках відповідача та наданого Банком розрахунку заборгованості, починаючи з 01 квітня 2016 року Банк збільшив розмір відсоткової ставки до 3,6% в місяць (43,2% річних). Підстав збільшення відсоткової ставки в односторонньому порядку Банк не довів, виходячи з вище наведених висновків суду, відповідно до яких Умови та Правила надання банківських послуг в Банку не є складовою укладеного з відповідачем кредитного договору. Підписані відповідачем заява та Умови кредитування не містять будь-яких даних про право Банку змінювати відсоткову ставку в односторонньому порядку, тому нарахування Банком відсотків на рівні 3,6% в місяць суперечить умовах кредитного договору. У зв`язку із цим суд відхиляє поданий Банком розрахунок в частині, що стосується нарахованих відсотків, та вважає за необхідне провести розрахунок заборгованості за відсотками згідно з умовами договору. Із банківської виписки та розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 21 лютого 2016 року заборгованості ні по тілу кредиту, ні по відсотках, відповідач не мав. За період з 22 лютого 2016 року по 14 грудня 2020 року Банк нарахував відповідачу відсотки за користування кредитним лімітом за ставкою 3,6% в місяць (43,2% річних) в загальній сумі 15\~595,07 гривень, з яких 10\~825,24 гривень відповідач погасив; 4\~769,83 гривень Банк заявив у позові до стягнення. Виходячи із ставки відсотків 2,5% в місяць (30% річних), загальний розмір відсотків за користування кредитним лімітом за цей період буде становити 10\~829,91 гривень. Із наведеного вбачаються підстави для висновку про відсутність у відповідача заборгованості по відсотках за користування кредитним лімітом, оскільки сума погашеного розміру відсотків в повному обсязі покриває суму нарахованих за узгодженою сторонами ставкою 2,5% в місяць відсотків (10\~829,91 10\~825,24 = 4,67). Отже, заявлена Банком вимога про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками в сумі 4\~769,83 гривень є безпідставною, тому задоволенню не підлягає. Згідно із статтями 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі досліджених по справі доказів своє належне підтвердження знайшла заборгованість відповідача перед Банком лише за простроченим тілом кредиту на суму 19\~254,01 гривень. Таким чином, судом встановлено підстави для часткового задоволення позову. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 80,15% таких вимог.

Outcome: partial