Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дітей. Позов мотивує тим, що перебуває з відповідачем у розірваному шлюбі, про що стверджує свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-СГ №060809, рішенням Городоцького районного суду Львівської області від 16 квітня 2010 року, вирішено стягувати з [PERSON] на її користь, щомісячно, аліменти на утримання дочки [PERSON], 18.04.2002р.н., у розмірі 300 грн., та на утримання сина [PERSON], 10.09.2004р.н., у розмірі 250 грн., починаючи з 15.02.2010 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач проживає окремо, не цікавиться життям дітей, не бере участі у їх вихованні, нерегулярно надає кошти на їх утримання. З часу визначення за рішенням суду (2010р.) розмір аліментів у сумі 550 грн. щомісячно, суттєво збільшилися витрати на утримання дітей, а відповідно погіршився матеріальний стан одержувача аліментів. Їй одній без допомоги відповідача, забезпечувати дітей матеріально важко, оскільки коштів на повноцінне матеріальне забезпечення доньки і сина є недостатньо. Діти потребують вітамінного харчування, одягу, взуття, діти навчаються у школі, додатково працюють з репетиторами для майбутнього поступлення у ВУЗ. Вказала, що з часу призначення аліментів у сумі 550 грн., змінився прожитковий мінімум на дитину до 18 років. Вважає, що матеріальний стан відповідача суттєво покращився, оскільки він працює на будовах, а тому має можливість забезпечувати усім необхідним рідних дітей,просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на її користь на утримання дітей [PERSON], 18.04.2002р.н., та [PERSON], 10.09.2004р.н., по 1500грн. на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня подання заяви до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, дала пояснення, аналогічні наведеним мотивам позову, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності у звязку з хворобою (а.с.35), просив позовні вимоги задовольнити частково у розмірі 750 грн. на кожну дитину, мотивуючи тим, що його матеріальне становище не покращилося, він звільнився з роботи, зараз непрацевлаштований. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що дійсно з відповідача на користь позивача на підставі рішення Городоцького районного суду Львівської області від 16.04.2010 року стягуються аліменти в сумі 550 грн., на обох дітей. Щодо збільшення розміру аліментів підтвердила показання відповідача, зазначені у відзиві на позовну заяві, вказала, що відповідач регулярно щомісяця сплачував аліменти, а крім цього, бере активну участь в утриманні дітей, зокрема, купує та передає дітям верхній одяг, ноутбук, мобільні телефони, періодично доставляє дітям ласощі, фрукти, соки. Звернула увагу на те, що матеріальне становище відповідача з часу призначення аліментів не покращилося, а навпаки погіршилося, оскільки згідно записів із його трудової книжки з 28.08.2012р. звільнений з роботи та з цього часу ніде не працював та не перебував на обліку в центрі зайнятості. Відповідач проживає в одному житловому будинку з батьками, його батько [PERSON], 1951р.н. є пенсійного віку. Вказала, що відповідач частково визнає позов, згідний сплачувати аліменти у розмірі по 750 грн. на кожну дитину, щомісячно, в решті позову просила відмовити, оскільки позивачкою не надано суду достатніх та належних доказів згідно положень ч.1 ст. 192 СК України. Допитані як свідки у суді, у присутності представника служби у справах дітей, діти сторін [PERSON] та [PERSON], 2002 та 2004р.н., вказали, що коштів, присуджених за рішенням суду від 16.04.2010р. їм не достатньо, пояснили, що батько відвідує їх два рази на рік на їхні дні народження, ноутбук та телефони не купував, одяг купував до 4 класу, Заслухавши позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права і обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Ст. 180 СК України передбачено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно рішення Городоцького районного суду Львівської області від 16 квітня 2010 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON], 18.04.2002р.н., у розмірі 300 грн., та на утримання сина [PERSON], 10.09.2004р.н., у розмірі 250 грн., щомісячно, починаючи з 15.02.2010 року і до досягнення дітьми повноліття. Ч.1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006р. №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у звязку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров"я когось із них. Верховний Суд України під час розгляду цивільної справи №6-143цс13 на основі аналізу ст.ст. 181, 192 СК України зазначив, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про змешення розміру аліментів. Законом України №2037-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів", який набрав чинності 08.07.2017р. внесено зміни до ч.2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, відповідно до ст.7 ЗУ «Про державний бюджет» на 2018р. для дітей з 6 до 18 років з 1 січня 2018 року становить 1860 гривень, тобто відповідач сплачує аліменти у розмірі, меншому, ніж встановлено чинним законодавством. Аліментні правовідносини це триваючі правовідносини, розмір стягнутих за рішенням суду аліментів не є незмінним та у випадку виникнення відповідних підстав він може змінюватись. Прийняття Закону про внесення змін щодо мінімального розміру аліментів спрямоване на посилення захисту права дитини на належне утримання, а тому є підставою для зміни розміру стягнутих з відповідача аліментів. Відтак, стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у меншому за мінімальний розмір, встановлений ст. 182 СК України, призводить до порушення прав дітей на належне матеріальне забезпечення. Враховуючи вищенаведене, рівність обов"язку батьків щодо матеріального утримання дітей, матеріальне становище позивача та відповідача, стан здоров"я відповідача, те, що відповідач сплачує аліменти у розмірі меншому, ніж встановлено чинним законодавством, наявність не працездатного батька, суд приходить переконання про часткове задоволення позову і збільшення розміру аліментів з 300 грн. до 1000 гривень, щомісячно, на утримання дочки [PERSON], 18.04.2002р.н. та з 250 грн. до 1000 гривень, щомісячно, на утримання сина [PERSON], 10.09.2004р.н., вважаючи, що такий буде зараз достатнім вкладом відповідача у матеріальне забезпечення дітей. В решті частині позову слід відмовити. Покликання позивачки, як на підставу для збільшення аліментів, в т.ч., наявність витрат на репетиторство, суд до уваги не бере, оскільки такі витрати не враховуються при визначенні розміру аліментів, а є додатковими витратами. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави 640 грн. 00 коп. судового збору.

Outcome: partial