Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відпвідача про стягнення боргу по сплаті аліментів та аліментів на утримання малолітньої дитини, посилаючись на те, що з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають доньку [PERSON]. На даний час шлюб між сторонами розірвано. Сторони між собою домовилися про те, що відповідач буде сплачувати аліменти на утримання доньки в добровільному порядку. На даний час відповідач порушив умови домовленості та перестав сплачувати аліменти. Борг по сплаті аліментів складає 7500 грн. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити та пояснила, що відповідач спочатку дотримувався їх усної домовленості та сплачував кошти на утримання доньки але з серпня 2011 року до червня 2012 року фактично нічого не виплачував. Починаючи з грудня 2012 року, відповідач не надавши жодних пояснень, розпочав виплати по пошті у сумі 350 грн., що не відповідає 30% прожиткового мінімуму для дітей відпвідного віку, та порушує права дитини. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково і не заперечував проти сплати аліментів на утримання доньки але не визнає позовні вимоги в частині сплати боргу по аліментах пояснивши суду, що дійсно між ними була домовленість про сплату ним коштів на дитину без судового рішення. Він сплачував кошти. Пізніше в зв"язку з фінансовими складностями які пов"язані зі зміною місця роботи, він призупинив сплачував кошти але виплатив їх пізніше. Після того як розпочалися між позивачем та ним непорозуміння щодо побачення та спілкування з дитиною він сплачує кошти через поштове відділення. В цій частині позов вважає не обгрунтованим та безпідствним. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Так , судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2002 року, який розірвано за рішенням Фастівського міськрайонного суду від 12.07.2011 року. Від спільного життя [INFO] у них народилася донька [PERSON], яка на даний час проживає та перебуває на утримані позивачки. Сторони проживають окремо. Спільне господарство не ведуть. Відповідач аліментів нікому не сплачує, на утриманні інших осіб немає. На даний час працює. Від сплати аліментів не відмовляється. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов"язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.ст.7, 180 СК України жінка та чоловік мають рівні права та обов"язки у сімейних відносинах, а також батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов"язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов"язання батьків, при цьому цей обов"язок покладається як на матір дитини так і на батька. При призначені аліментів, суд, враховує норми статі 182 СК України, яка передбачає, що суд визначаючи розмір аліментів враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з наданих доказів, та визнанні відповідачем позовних вимог щодо сплати аліментів на доньку, суд вважає, позовні вимоги в частині сплати аліментів підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача боргу по сплаті аліментів, то відповідно до ст.189 СК України, батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Договір укладається у исьмовій формі і нотаріально посвідчується. Аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більше як за три роки, що передували пред"явленню виконавчого листа до виконання (ст.194 СК України). Законодавець визначив на підставі яких доказів стягуються аліменти за минулий час, що небуло доведено позивачем. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами, які беруть участь у справі. Разом з тим, згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За таких обставин, суд, оцінюючи зібрані у справі сукупні докази, вважає, що позов в цій частині безпідставний, не грунтується на чинному законодавстві і задоволенню не підлягає.

Outcome: partial