Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

У серпні місяці 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» звернулося до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON], який обґрунтовує тим, що 25 січня 2007 року між ВАТ КБ "Надра", правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений кредитний договір за № 25/01/2008/840-К/145, згідно умов якого банк надав у тимчасове користування кредит на умовах забезпеченості, строковості, платності, цільового характеру грошові кошти в сумі 46 420,8 доларів США строком на 240 місяців із сплатою річних відсотків в розмірі 12,89% річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 25 січня 2028 року. У відповідності до п. 3.1.1 Договору позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити Банку передбаченні договором відсотки та інші платежі згідно з графіком. 26 січня 2012 року з відповідачем було укладено договір про внесення змін та доповнень до означеного кредитного договору відповідно до якого змінено розмір погашення кредитної заборгованості та збільшено термін користування кредитними коштами до 25 липня 2016 року. Того ж дня з відповідачем укладено договір про внесення змін та доповнень до договору іпотеки. З метою забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором № 25/01/2008/840-К/145 з відповідачем [PERSON] укладено договір іпотеки 25.01.2008 року предметом якого є квартира під номером 42, розташована у будинку 86 по проспекту Миру у м. Хмельницькому загальною площею 42,0 кв.м, що складається із двох житлових кімнат площею 27,7 кв.м. Станом на 17.07.2015 року заборгованість відповідачів по кредитному договору становить 44 389,01 доларів США, з них заборгованість за кредитом 36 480,45 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 802 084, 24 грн. та відсотками за користування кредитом 6 113, 59 доларів США, в еквіваленті за курсом НБУ 134 417, 59 грн. та пені за прострочення сплати кредиту 39 465,44 грн. 25.01.2008 року між [PERSON] [PERSON] та ПАТ КБ «Надра» було укладено договір поруки відповідно до умов якого поручитель поручився перед кредитором за належне виконання [PERSON] н.М. взятих на себе зобов»язань за кредитним договором № 25/012008/840-К/145. Заборгованість позичальника по кредитному договору станом на 17.07.2015 року за [PERSON] н.М. існує заборгованість в сумі 44 389,01 з них заборгованість по залишку за кредитом 36 480,45 доларів США, 6 113,59 доларів США заборгованість за відсотками та 39 465,44 грн. пені. Просить в рахунок погашення заборгованості за кредитом звернути стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки та стягнути з поручителя заборгованість за кредитом в суміми 42 594,04 доларів США. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просить його задовільнити та звернути стягнення на предмет іпотеки за початковою його ціною визначеною договором в розмірі 51 169,73 доларів США. Відповідач [PERSON] розміру заборгованості не оспорює, визнає, що у зв»язку з різким зростом курсу долара США вона не спроможна повертати кредитні кошти. Дійсно нею був укладений договір іпотеки належної їй квартири, вартість іпотеки визначена сторонами при укладанні цього договору становила 51 169,73 доларів США. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, повідомлений про час і місце судового розгляду у передбаченому законом порядку. Подав заперечення на позов у яких просить відмовити позивачу у задоволенні позову щодо нього, позаяк відповідно до частини 4 статті 559 ЦК України порука припиняється якщо протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Такої вимоги банк не пред»явив, оскільки останнє погашення кредиту позичальником відбулось 11 липня 2014 року. Суд, заслухавши доводи представника позивача, заперечення відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що 25 січня 2007 року між ВАТ КБ "Надра", правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений кредитний договір за № 25/01/2008/840-К/145, згідно умов якого банк надав у тимчасове користування кредит на умовах забезпеченості, строковості, платності, цільового характеру грошові кошти в сумі 46 420,8 доларів США строком на 240 місяців із сплатою річних відсотків в розмірі 12,89% річних з кінцевим терміном повернення заборгованості до 25 січня 2028 року. У відповідності до п. 3.3.1 Договору позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити Банку передбаченні договором відсотки та інші платежі згідно з графіком. З метою забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором № 25/01/2008/840-К/145 з відповідачем [PERSON] укладено договір іпотеки 25.01.2008 року предметом якого є квартира під номером 42, розташована у будинку 86 по проспекту Миру у м. Хмельницькому загальною площею 42,0 кв.м, що складається із двох житлових кімнат площею 27,7 кв.м. 25 січня 2008 року з позичальником [PERSON] укладено договір поруки згідно з умовами якого поручитель поручається за належне виконання [PERSON] зобов»язання, що витікають з кредитного договору. 02 листопада 2009 року з позичальником було укладено додаткову угоду до кредитного договору № 25/01/2008/840-К/145 відповідно до умов якої сторони змінили погашення кредиту на ануїтет та в забезпечення умов договору уклали договір іпотеки 30 жовтня 2009 року з позичальником укладено додаткову угоду № 1.1 згідно умов якої позичальник за зміну умов кредитного договору в часині реструктуризації кредитної заборгованості позичальник сплачує банку комісію в розмірі 1 000 грн., яка доведена тарифами банку. 06 червня 2012 року додаткова угода б/н щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 482 доларів США Станом на 17.07.2015 року заборгованість за цим кредитним договором складає 44 389,01 доларів США, з них заборгованість за кредитом 36 480,45 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 802 084, 24 грн. та відсотками за користування кредитом 6 113, 59 доларів США, в еквіваленті за курсом НБУ 134 417, 59 грн. та пені за прострочення сплати кредиту 39 465,44 грн. Згідно зі ст. 572, ч. 1 ст. 575 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 33 Закону України „Про іпотеку", №898 - IV, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідні положення містяться у п.п. 3.2., 3.3., 4.1. іпотечного договору від 25.01.2008 року. Згідно з ч.ч. 5, 6 ст. 38 Закону № 898-IV, дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. В правовій позиції Верховного Суду України, наданій за наслідками розгляду справи №6-61цс15 від 27.05.2015 року, яка відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права зазначено, що виходячи зі змісту поняття „ціна", як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України „Про іпотеку", судові палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України дійшли правового висновку, що у розумінні норми статті 39 Закону „Про іпотеку" встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону. Тому, суд визначає початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації виходячи з вартості предмета договору іпотеки в розмірі 51 169,73 доларів США. Враховуючи те, що боргу перед банком позичальник не погасив, суд приходить до висновку про необхідність звернення стягнення на предмет іпотеки реалізації вище зазначеної квартири за початковою ціною визначеною договором іпотеки від 25.01.2008 року. Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Надра» заявлено вимогу про стягнення заборгованості із поручителя [PERSON] на підставі укладеного із ним договору поруки від 25 січня 2008 року згідно з умовами якого поручитель зобов»язався виконати зобов»язання за кредитним договором, вказаних у пункті 1.1 договору. Розмір заборгованості позичальника становить 42 594, 04 доларів США, що еквівалентно 936 501,83 грн. та пені в сумі 39 465,44 грн. Заявлених вимог поручитель [PERSON] не визнає у зв»язку із припиненням договору поруки за ч. 4 ст. 559 ЦК України. Суд, перевіривши матеріали цивільної справи та доводи позивача вважає необхідним у задоволенні позову до [PERSON] відмовити за наступних підстав. Як убачається із матеріалів справи із позичальником 30 жовтня 2009 року з позичальником укладено додаткову угоду № 1.1 згідно умов якої позичальник за зміну умов кредитного договору в часині реструктуризації кредитної заборгованості позичальник сплачує банку комісію в розмірі 1 000 грн., яка доведена тарифами банку та 06 червня 2012 року додаткова угода б/н щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 482 доларів США. 02 листопада 2009 року з позичальником було укладено додаткову угоду до кредитного договору № 25/01/2008/840-К/145 відповідно до умов якої сторони змінили погашення кредиту на ануїтет, що за своїм змістом збільшують обсяг відповідальності поручителя [PERSON] Будь-яких додаткових угод із ним банк не укладав, чого не заперечує представник позивача в судовому засіданні. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч. 3 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо. Відповідно до положення ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення поруки у разі зміни основного зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. При цьому внесення змін до кредитного договору про зміну зобовязання, забезпеченого порукою, зокрема викладення графіка погашення кредиту у новій редакції та погодження умови про те, що будь-яка сума заборгованості за кредитом, що перевищує розмір максимально допустимої заборгованості за сумою неповерненого кредиту вважається простроченою сумою основного боргу є не що іншим, як збільшенням обсягу відповідальності поручителя, і є підставою для визнання поруки такою, що припинена. Тому на підставі викладених обставин у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя [PERSON] із зазначених підстав відмовити. Судові витрати по справі складають 3654,0 грн. та підлягають до стягнення з відповідача. На підставі наведеного та

Outcome: partial