Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою мотивуючи її тим, що відповідач [PERSON] звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання кредитних послуг, у зв'язку з чим підписала Заяву №б/н від 31.05.2012 року, згідно якої отримала кредитну картку «Універсальна». 26.09.2013 року відповідачу було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну картку «Gold» та відкрито картковий рахунок, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 13000 гри. у вигляді встановленого кредитного ліміту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач неналежно виконувала свої зобов'язання за договором та допустила виникнення заборгованості, яка станом на 30.06.2018р. становить 115 853грн.12коп., що і просить позивач стягнути з відповідача та стягнути судові витрати по справі. Позивач не направив в судове засідання свого представника, подали суду заяву де просять справу розглядати без участі їхнього представника, позов підтримали. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила суд застосувати строк позовної давності, надала відзив та заяву. Заслухавши пояснення відповідача та її представника, оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. З позовних вимог та матеріалів справи вбачається, що ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідач уклали кредитний договір № б/н від 31.05.2012 р., за умовами якого [PERSON] отримала кредитну картку «Універсальна». 26.09.2013 року відповідачу було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну картку «Gold» та відкрито картковий рахунок, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 13000 гри. у вигляді встановленого кредитного ліміту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Позивач зазначає, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 2.1.1.5.7 Договору. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в ПАТ КБ "Приватбанк", які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Пунктом 1.1.3.2.3 Договору для АТ КБ "Приватбанк" передбачена можливість зміни тарифів та інших невід'ємних частин Договору. При цьому у сторін Договору виникають обов'язки - у кредитора: інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Договору; - у позичальника: отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках (п. 1.1.2.3 Договору). На підставі п. 1.1.5.2 Договору, неотримання або несвоєчасне отримання клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє Клієнта від виконання його зобов'язань за даним Договором. Згідно п.п. 1.1.6.1, 1.1.6.2 Договору зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв'язку, серед яких: офіційний сайт банку, SMS - повідомлення клієнтам про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші канали інформування. У разі виникнення прострочених, зобов'язань відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Договору, клієнт сплачує Банку пеню, яка розраховується згідно «Тарифів Банку» на час порушення зобов'язання та може змінюватись у відповідності до п. 1.1.3.2.3 Договору. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Договору, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку судовий штраф в розмірі 500 гри. (в еквіваленті 500грн. за кредитними картками, відкритим у валюті USD) + 5% від суми позову. Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 30.06.2018року у відповідача виникла прострочена заборгованість на загальну суму 115 853грн.12коп., яка складається з: 12 685,47грн. - заборгованість за кредитом; 103 167,65грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 31.05.2012р. по 30.03.2018р. Згідно письмово викладених заперечень та розрахунку заборгованості(а.с.10-12), вбачається, що остання оплата по кредиту відповідачкою була проведена 25.06.2015 року на суму 700 гривень. Тобто з моменту останньої оплати і до моменту пред'явлення вимоги ( 17.09.2018 року) пройшло більше 3-х років. Також, відповідач вказує, що позивач неправомірно ставить питання про стягнення з неї заборгованості за період з 31.05.2012 року по 30.06.2018 року, тобто за 5 років. Представник відповідача в судовому засіданні зазначила, що згідно виписки по рахунку, яка надана позивачем, та документів доданих до позовної заяви вбачається, що між банком та відповідачем було узгоджено, що кредитні кошти будуть повертатися щомісячними платежами. Тобто встановлений строк виконання ( місячний платіж). Останнє погашення боргу було проведено [PERSON] 25.06.2015 року, тому починаючи з 25.07.2015 року у позивача виникло право стягувати заборгованість у зв'язку з невиконанням зобов'язання. Тобто саме з цього часу починається перебіг позовної давності. Крім цього, в матеріалах справи відсутні підписані відповідачем Умови і правила або ж заява чи угода ( договір) про збільшення строків позовної давності до 5-ти років, а тому відповідач вважає, що слід застосовувати загальний строк позовної давності 3 роки, який почався 25.07.2015. ( Аналогічні висновки містяться в Постановах ВСУ від 04.11.2015 року по справі № 6-1926цс15 та від 14.12.2016 року по справі № 6-2462цс16). При вирішенні даного спору, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа\\ кредитодавець\\ зобов'язується надати грошові кошти \\ кредит\\ позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти\\ ч.1 ст.1048 ЦК України\\ За статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмові формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України в силу зобов'язання одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 526 ЦК передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України викладеній в постанові від 19.03.2014 року (справа №6-14цс14), відповідно до правил користування карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту. Перебіг позовної давності ст. 257 ЦК України щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору». Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог, законом установлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки ( штрафу, пені). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 -255 ЦК України. Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа дізналася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання ( ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України). Позовна давність встановлена законом може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі ( ч. 1 ст. 259 ЦК України). Згідно із ч. 1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Отже, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення в зв'язку зі спливом строку позовної давності, оскільки відповідач здійснила останню проплату за кредитом 25.06.2015 року, що вбачається з деталізованого розрахунку операцій по даному кредитному договору, наданого ПАТ КБ «Приватбанк», а отже з 25.07.2015р. у позивача виникло право на звернення до суду з даними позовними вимогами, а звернувся позивач до суду 12.10.2018 року, тобто з пропуском строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed