Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 17.08.2015 року між позивач передав відповідачу, як позику, грошові кошти у розмірі 16000, 00 доларів США із строком повернення до 25.08.2015 року. На підтвердження передачі грошових коштів відповідач написав розписку, відповідно до якої зобов"язався повернути отримані грошові кошти. Але у зазначений строк [PERSON] гроші не повернув, ухиляється від зустрічей, а також повідомив, що не має наміру повертати грошові кошти. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь борг у розмірі 352240, 00 грн. та судові витрати по справі. У судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що між сторонами у вересні 2013 року була досягнута домовленість про те, що відповідач має надати позивачу комплекс консультаційних юридичних послуг з приводу оформлення у власність позивачем земельної ділянки, у зв"язку з чим позивачем була видана довіреність на ім"я відповідача. За дану роботу позивач повинен був сплатити відповідачу кошти у розмірі 13000, 00 доларів США та 24000, 00 грн. Дані кошти були передані позивачем і відповідач їх отримав 26.09.2013 року. Кошти були надані, як передплата за надані відповідачем послуги. Протягом двох років відповідач займався питанням консультування позивача щодо відведення земельної ділянки, готував відповідні документи, отримав витяг з кадастру. У середині серпня 2015 року позивач зателефонував відповідачу з проханням написати розписку про отримання коштів, оскільки мав сумніви щодо повернення відповідачем коштів у разі невиконання домовленостей. Відповідач погодився на це і написав відповідну розписку на суму 16000, 00 доларів США. Але відповідач зазначає, що грошові кошти за розпискою від 17.08.2015 року він не отримував, жодних доказів позивачем на підтвердження отримання коштів суду надано не було, а тому відповідач вважає позов безпідставним, у зв"язку з чим просить відмовити в його задоволенні. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.08.2015 року відповідач [PERSON] отримав від позивача [PERSON] у борг грошові кошти у розмірі 16000, 00 доларів США. На підтвердження отримання грошових коштів відповідач [PERSON] написав розписку від 17.08.2015 року, відповідно до якої зобов"язався повернути отримані грошові кошти до 25.08.2015 року. На час розгляду справи відповідач [PERSON] грошові кошти не повернув і категорично заперечує факт їх отримання. При цьому при розгляді справи встановлено, що між сторонами була усна домовленість про те, що відповідач має надати позивачу комплекс консультаційних юридичних послуг з приводу оформлення у власність позивачем земельної ділянки, у зв"язку з чим позивачем була видана довіреність на ім"я відповідача. За дану роботу позивач повинен був сплатити відповідачу кошти у розмірі 13000, 00 доларів США та 24000, 00 грн. Дані кошти були передані позивачем і відповідач їх отримав 26.09.2013 року. Кошти були надані, як передплата за надані відповідачем послуги. Протягом двох років відповідач займався питанням консультування позивача щодо відведення земельної ділянки, готував відповідні документи, отримав витяг з кадастру, що підтверджується відповідними письмовими доказами. Але відповідач категорично заперечував під час розгляду справи факт отримання грошових коштів від позивача саме у серпні 2015 року, зазначаючи, що написав розписку на підтвердження отримання грошових коштів у 2013 році у розмірі 13000, 00 доларів США та 24000, 00 грн. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов"язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. Сторонами у зобов"язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Згідно із ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 527 ЦК України визначено, що боржник зобов"язаний виконати свій обов"язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов"язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), як це передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України. Як вбачається з написаної відповідачем розписки від 17.08.2015 року, грошові кошти у розмірі 16000, 00 доларів США останній отримав і зобов"язувався повернути до 25.08.2015 року, але до цього часу гроші не повернув. В своїх запереченнях відповідач вказує про те, що гроші від позивача у серпні 2015 року він не отримував, а розписку писав лише на підтвердження того, що він отримував від позивача кошти у 2013 році, і в разі невиконання усних домовленостей поверне отримані кошти. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, твердження відповідача [PERSON] щодо безгрошовості написаної ним розписки від 17.08.2015 року не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, були спростовані поясненнями представника позивача та наданими суду письмовими доказами. Наявність між сторонами, за твердженням відповідача, усних домовленостей щодо надання комплексу юридичних послуг відповідачем по оформленню земельної ділянки, не є підставою для невиконання зобов"язань за договором позики та неповернення отриманих від позивача коштів. Аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] добровільно не виконує прийняті на себе зобов′язання за Договором позики, у зазначений у розписці строк гроші не повернув, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг у розмірі 16000, 00 доларів США, що еквівалентно 352240, 00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3522, 41 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved