Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 06.05.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції зареєструвала шлюб з відповідачем. В шлюбі у них народилася донька [PERSON] , [INFO] Причиною розірвання шлюбу є те, що в жовтні 2015 року, після чергової сварки, відповідач зібрав свої речі і пішов з дому, неповідомивши куди, внаслідок чого шлюбні відносини та ведення спільного господарства між ними припинено. Вважає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. Спору щодо поділу спільного майна подружжя немає. Просила шлюб розірвати, доньку залишити на проживання з нею, змінити прізвище на "[PERSON]", стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору. Позивачка в судове засідання не з"явилась, 13.09.2018 року подала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задоволити, не заперечила щодо заочного розгляду справи (а.с.14). Відповідач в судове засідання не з"явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 27-29). З урахуванням думки позивачки, представника позивачки та положень ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , 06.05.2008 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №478. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с. 4). Від даного шлюбу у подружжя народилася донька [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Згідно копії свідоцтва про зміну імені Серія [NUMBER] виданого 08.02.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Івано-Франківського міського управління юстиції [PERSON] , [INFO] , 08.02.2013 року змінила ім"я, про що складено актовий запис №12. Прізвище, власне ім"я, по батькові після державної реєстрації зміни імені: [PERSON] (а.с.5). Позивачка стверджує, що вони з відповідачем не підтримують сімейних стосунків, шлюб їх існує формально, позивачка миритися не бажає, стверджує, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. Тому такий шлюб зберігати не доцільно. Крім цього, спору щодо визначення місця проживання неповнолітньої доньки [PERSON] між сторонами немає, так як з часу фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин, вона проживає з позивачкою. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За приписами ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як вбачається з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до правової позиції Пленуму Верховного Суду України, викладеної в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя». З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що оскільки, сторони не підтримують шлюбні відносини, їхній шлюб існує формально, а тому шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 06.05.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Івано-Франківського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №478, слід розірвати. Неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] залишити на проживання з матір"ю [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просить змінити її прізвище на " [PERSON] ", однак, як вбачається із свідоцтва про шлюб, дошлюбне прізвище позивачки "Цимбаліста", а отже, позовна вимога про зміну прізвища на "[PERSON]" до задоволення не підлягає. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, то з відповідача слід стягнути на користь позивачки 704,80 грн. витрат по оплаті судового збору згідно квитанції №0.0.1124848602.1 від 04.09.2018 року (а.с.1). На підставі наведеного, відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст. ст. 104, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved