Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя.Свої позовні вимоги позивач мотивує таким. 03.05.2017 року він та відповідачка у справі [PERSON] уклали шлюб. Від шлюбу спільних дітей не мають. На даний час шлюбні відносини фактично припинено. За час спільного проживання вони у серпні 2017 року за його кошти разом з відповідачкою придбали нерухоме майно квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 23.08.2017 року вартістю 20\~000 грн. Після припинення шлюбних відносин вони з відповідачкою домовились про порядок поділу нерухомого майна, що є їх спільною сумісною власністю, а саме: позивач сплатив відповідачці компенсацію її частки квартири в розмірі 5000 грн. і претензій на неї вона не має, проте не бажає займатися офіційним оформленням поділу спільного майна подружжя. На підставі викладеного,позивач просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність на задоволенні позовних вимог наполягав. Відповідач \~ [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явилася,\~надавши заяву\~про розгляд\~справи у\~її відсутність\~позовні вимоги\~визнає.\~Підтвердила отримання компенсації її частки у спільному сумісному нерухомому майні і відсутність претензій на нього. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб Серії № [NUMBER] , виданого Михайлівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 03 травня 2017 року, [PERSON] та [PERSON] 03 травня 2017 року зареєстрували шлюб, актовий запис №33. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] та дружини [PERSON] .(а.с.7). Згідно Договору купівлі продажу житлового будинку від 23 серпня 2017 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір, за яким [PERSON] зобов`язується передати належну їй на праві приватної власності квартиру у власність [PERSON] , а [PERSON] зобов`язується прийняти у власність квартиру і сплатити за неї передбачену цим Договором грошову суму продавцю. Квартира, що відчужується за даним Договором, розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 22,9 м2 ( а.с. 8-9). З розписки [PERSON] від 6 серпня 2019 року вбачається, що вона отримала від [PERSON] кошти в розмірі 5\~000 (п`яти тисяч) грн. в рахунок своєї частки спільного майна подружжя. Претензій до поділу спільного майна не має. (а.с.10). Згідно відомостей наданих КП Михайлівське районне архітектурно-планувальне та техінвентарізаційнебюро» від 02.08.2019 року за № 558 інвентаризаційна вартість квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] станом на 02.08.2019 року становить 23536,00 грн. Згідно ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Поділ майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України. Статею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить: дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороби, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, побудований житловий будинок, а також надвірні споруди та будівлі: сараї, гараж, погріб, огорожа та інше, - є спільною сумісною власністю сторін. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Таким чином, набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4\~ст. 65 СК). Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно до ч. 1\~ст. 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року №11, - сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. У п. 23постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року №11, зазначено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності. Так, у відповідності до Постанови ВСУ України від 18 травня 2016 року у справі 6-3037 цс 15, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 72 СК України та статтею 372 ЦК України. Згідно і частиною першою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Тобто, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. При поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, застосуванню підлягають положення частин четвертої, п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Судом встановлено, що за час шлюбу сторін було придбано квартиру [ADDRESS] , яка є їх спільною сумісною власністю і титульним власником зазначена відповідачка. Домовленість сторін щодо поділу вказаного нерухомого майна підтверджується розпискою відповідачки про отримання грошової компенсації своєї частки у спільному сумісному майні подружжя і відсутності будь-яких претензій до позивача. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про реєстрацію іншого речового права, про державну реєстрацію іпотеки, про державну реєстрацію обтяжень за запитом «квартира № [ADDRESS] » станом на 30.09.2019 року відсутні. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про поділ спільного майна подружжя ґрунтуються на законі, доведені в судовому засіданні, тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved