Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

[PERSON] 27 лютого 2018 року звернулася з позовом в суд до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем по справі в шлюбі, який між ними зареєстровано 19 листопада 2013 року у виконкомі Верхньомайданської сільської ради, Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4. За час спільного проживання в них народився син [PERSON], [INFO], батьками якого записані вона з відповідачем. Син фактично є на її утриманні, часто хворіє, відповідач, проживаючи окремо, ухиляється від його утримання, матеріальної допомоги не надає, а її доходи є недостатніми для утримання сина, який потребує значних матеріальних коштів для повноцінного фізичного, інтелектуального, морального і соціального розвитку, так як вона не працює, здійснює догляд за дитиною. Відповідач, маючи мінливий дохід, працюючи на тимчасових заробітках, самоусунувся від утримання сина, тому вона змушена звернутися з позовом в суд. Просить її вимоги задоволити, стягувати з [PERSON] в її користь на утримання сина [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі по 2000 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник подали письмові заяви, в яких заявлені позовні вимоги підтримали повністю з підстав, наведених в позовній заяві, просять позов задоволити, а справу розглянути по суті в їх відсутність, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, також подав суду заяву, в якій позов визнав частково та вказав, що згідний сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі по 1000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, а справу просить розглянути по суті в його відсутність. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов є підставний і підлягає до часткового задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який між ними зареєстровано 19 листопада 2013 року у виконкомі Верхньомайданської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4. За час спільного проживання в них народився син [PERSON], [INFO], батьками якого записані сторони по справі (а.с.4-5). З наявних матеріалів справи вбачається, що неповнолітня дитина проживає зі своєю матір'ю, що підтверджується актом обстеження умов проживання та довідкою про склад сім"ї від 26 лютого 2018 року №235/2.16, виданих виконкомом Верхньомайданської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області (а.с.6-7). З акту обстеження умов проживання, виданого Краснянською сільською радою Надвірнянського району Івано-Франківської області вбачається, що відповідач [PERSON] проживає у старому дідусевому будинку, 1952 року будівництва, що потребує капітального ремонту (а.с.35-36). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, частин 7, 8 ст.8 СК України в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.ст. 2, 8 Закону України «Про охорону дитинства» завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні. Відповідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. При визначенні розміру аліментів в твердій грошовій сумі судом враховано положення ч. 1 ст. 184 СК України і роз"яснення, викладені в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", згідно яких якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень; З врахуванням всіх обставин справи, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини відповідного віку, а також матеріального становища дитини, його стану здоров"я, що дитина постійно хворіє і даний факт підтверджується відповідними медичними документами (а.с.25-30), а також матеріального стану платника аліментів, суд прийшов до висновку, що він взмозі працювати та утримувати свого сина в розмірі, достатньому для його нормального фізичного та духовного розвитку, а будь-яких належних доказів свого важкого матеріального становища або важкого стану здоров'я, який перешкоджає йому заробляти кошти для прожиття, відповідач суду не надав. За вказаних обставин і з врахуванням також того, що обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, суд вважає, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання свого сина, але в меншому розмірі, який визначила позивач, в зв'язку з чим суд прийшов до висновку, що розмір аліментів може бути визначений судом щомісячно по 1250 грн. до досягнення сином повноліття. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. При такому вирішенні позову, з врахуванням того, що позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у встановленому законодавством розмірі 704,80 грн. На підставі ст.ст. 180-184 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved