Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

АТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором про надання банківських послуг від 01.03.2016р., вказуючи, що відповідно до укладеного договору банк надав відповідачу кредит у розмірі 5000 (П'ять тисяч) гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, а відповідач зобов'язалася погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії. Строк дії договору встановлено протягом 12 місяців з моменту підписання. Однак, якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідач не виконує своїх зобов'язань належним чином, внаслідок чого станом на 04 березня 2018 року утворилась заборгованість у розмірі 50762 (П'ятдесят тисяч сімсот шістдесят дві) грн. 90 коп., з яких: 23841 грн. 25 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 9151 грн. 75 коп. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 14876 грн. 43 коп. -пеня, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2393 грн. 47 коп. - штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості. В заяві на ім'я суду представник АТ КБ "ПриватБанк" Ткач Я.О. позовні вимоги підтримує у повному об'ємі, просить розглянути справу за її відсутності і задовольнити позов. Відповідач [PERSON] на неодноразові виклики в судове засідання не з'явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчать поштові повідомлення та оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини неявки суд не повідомила та не подала відзив. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. 01 березня 2016 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" (яке змінило свою назву на Акціонерне товариство КБ "ПриватБанк") та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 5000 (П'ять тисяч) гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач надала свою згоду, що підписана нею 01.03.2016р. заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. У п.1.1.7.11 Умов та Правил надання банківських послуг зазначено, що договір діє протягом 12 (Дванадцяти) місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Пунктом 1.1.7.43 Умов та Правил надання банківських послуг визначено, що дія договору припиняється у момент закриття останнього рахунку/вкладу клієнта, відкритого у рамках договору або договору, що підпадає під дію, а також при закінченні використання послуг банку, передбачених договором. За наявності у клієнта до моменту закриття останнього рахунку клієнта непогашеної заборгованості перед банком за договором, у тому числі заборгованості за овердрафтом, а також заборгованості з оплати комісій банку, дія договору припиняється після повного погашення такої заборгованості. Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг [PERSON] зобов'язалася погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також комісій. Як вбачається з п.2.1.1.12.2 Умов та Правил надання банківських послуг, у разі непогашення клієнтом боргових зобов'язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування. У разі виникнення прострочених зобов'язань за кредитом, клієнт сплачує банку відсотки в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування (п.2.1.1.12.2.1 Умов та Правил надання банківських послуг). У відповідності до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В обґрунтування позовних вимог позивачем надано суду розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що внаслідок неналежного виконання [PERSON] умов договору про надання банківських послуг від 01.03.2016р., станом на 04 березня 2018 року утворилась заборгованість у розмірі 50762 (П'ятдесят тисяч сімсот шістдесят дві) грн. 90 коп., з яких: 23841 грн. 25 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 9151 грн. 75 коп. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 14876 грн. 43 коп. - пеня, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2393 грн. 47 коп. - штраф (процентна складова). Відповідно до ч.3 ст.549, ч.3 ст. 551 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Щодо позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової), то в їх задоволенні необхідно відмовити, оскільки, покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності, зокрема у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу), які згідно ст.549 ЦК України є одним видом цивільно-правової відповідальності, суперечить ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. За таких обставин, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за штрафами в сумі 500 грн. та 2393 грн. 47 коп. Тому позов підлягає до часткового задоволення. На підставі ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по справі.

Outcome: partial