Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

Позивач - ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача - [PERSON] заборгованості за кредитним договором у сумі 29846,20 грн., яка складається з: 2254,55 грн. боргу за кредитом, 11318,05 грн. боргу по процентам за користування кредитом; 14010,76 грн. пені, 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 1397,44 грн. штрафу (процентна складова), мотивуючи позовні вимоги порушенням з боку відповідача зобов'язань з повернення кредиту. Представник позивача у судове засідання не з'явився, однак, надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується відміткою про отримання повістки на повідомленні про вручення поштового відправлення. З огляду на наведене, суд вважає, що відповідач належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд дійшов до висновку про можливість, за згодою позивача, заочного розгляду справи у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів, направивши після розгляду справи копію рішення за місцем реєстрації відповідача. У судовому засіданні 26.11.2013р. відповідач проти позову заперечувала, посилаючись на те, що не оформлювала та не підписувала кредитний договір №DODWRX00990046 від 13.10.2006 року, за яким позивач просить стягнути заборгованість, кредитні кошти за даним договором не отримувала. При цьому відповідач зазначила, що 01.10.2006 року в неї було викрадено паспорт разом із довідкою про присвоєння ідентифікаційного номеру. На підтвердження вказаних обставин відповідач надала довідку Ленінського районного відділу внутрішніх справ м.Донецька №07-27358 від 08.20.2007 року. З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне. 13 жовтня 2006 року між позивачем - Банк та відповідачем - Клієнт, був укладений кредитний договір №DODWRX00990046, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати відповідачеві кредит у сумі 2255,55 грн. на строк 12 місяців, з 13.10.06р. по 13.10.07р. включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 2,0% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 30,45 грн. та єдиноразової допомоги за надання фінансового інструменту у розмірі 205,05 грн., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається із заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка", Стандарт). При цьому відповідач погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку. Як вказує позивач та не спростовано відповідачем, останній належним чином свої зобов'язання за Договором не виконував, кредит в порядку та сумах, зазначених вище, не погашав, у зв'язку із чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 04.10.2013р. складається з: 2254,55 грн. боргу за кредитом, 11318,05 грн. боргу по процентам за користування кредитом та 365,40 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом. Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ст..1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок процентів встановлюється договором (ст.. 1048 ЦК України). Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач не надав суду доказів сплати заборгованості та не спростував її наявності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" в частині стягнення 2254,55 грн. боргу за кредитом, 11318,05 грн. боргу по процентам за користування кредитом та 365,40 грн. заборгованості по комісії за користування кредитом, обґрунтовані, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, позивач, посилаючись на прострочення виконання відповідачем зобов"язань з повернення кредиту, просить стягнути з нього 14010,76 грн. пені, 500,00 грн. штрафу (фіксована частина) та 1397,44 грн. штрафу (процентна складова). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно приписів ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Згідно п. 5.1. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), у випадку несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні,. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до вищезазначеної пені Банком не нараховуються. Відповідно до п.5.3. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених даним договором більш ніж на 30 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Вищенаведене свідчить про те, що Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам за одне і те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання) передбачено подвійну цивільно-правову відповідальність, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Крім того, з розрахунку заборгованості за Договором вбачається, що ПАТ КБ «Приватбанк» нараховано штраф у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1397,44 грн., що нарахований відповідно до п. 5.3 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам у розмірі 5 % від суми заборгованості. Зазначена сума нарахована позивачем з врахуванням сум заборгованості за кредитом, сум заборгованості за відсотками та суми пені за прострочення виконання зобов'язання. Отже, за порушення позичальником строків виконання зобов'язання за кредитним договором позивачем одночасно нараховано пеню та штраф, при цьому останній нараховано, в тому числі, й на суму пені. Проте, зі змісту ст. 549 ЦК України вбачається, що пеня і штраф, як різновиди неустойки, обчислюються у відсотках саме від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, можливість нарахування одного виду неустойки на інший виключається. З огляду на наведене, суд вважає за необхідне відмовити в частині позовних вимог щодо стягнення штрафу. Розрахунок пені перевірено судом та встановлено, що він відповідає умовам договору та вимогам чинного законодавства. Наведені законодавчі приписи та установлені фактичні дані щодо невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань по поверненню кредиту та сплати процентів за його користування у розмірі та у строк, встановлений договором, дають підстави для висновку суду про правомірність позовних вимог щодо стягнення на користь позивача 14010,76 грн. пені. Щодо заперечень відповідача проти позову, мотивованих тим, що вона не оформлювала та не підписувала кредитний договір №DODWRX00990046 від 13.10.2006 року, за яким позивач просить стягнути заборгованість, кредитні кошти за даним договором не отримувала, суд зазначає наступне. Так, відповідач зазначає, що 01.10.2006 року в неї було викрадено паспорт разом із довідкою про присвоєння ідентифікаційного номеру. На підтвердження вказаних обставин відповідач надала довідку Ленінського районного відділу внутрішніх справ м.Донецька №07-27358 від 08.20.2007 року. Як свідчить вказана довідка, громадянка [PERSON] 04.10.2006р. звернулася до Ленінського районного відділу внутрішніх справ м.Донецька із заявою про крадіжку, що мала місце біля магазину "Руслан" 01.10.2006р. приблизно о 23:15 год., внаслідок якої було викрадено паспорт громадянина України на ім'я [PERSON]. За даним фактом порушено кримінальну справу №07-27358 за ч.1 ст.185 КК України. Серед документів, що були знайдені, паспорт на ім'я [PERSON] не виявлено. Згідно відповіді Ленінського районного відділу внутрішніх справ м.Донецька №11/12 вих.15921 від 26.12.2013р., кримінальна справа №07-27358 за ч.1 ст.185 КК України зупинена на підставі п.3 ст.206 КПК України. За приписами ст.ст.10, 57-60 ЦПК України, кожна сторона на засадах змагальності повинна довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може базуватися на припущеннях. У судовому засіданні 26.11.2013р., після заслуховування вказаних заперечень відповідача, їй було роз'яснено право на звернення до суду із клопотанням про призначення експертизи, у випадку якщо вона заперечує проти підписання кредитного договору №DODWRX00990046 від 13.10.2006 року. Однак, відповідного клопотання від відповідача не надходило, після 26.11.2013р. вона в жодне з судових засідань не з'явилася, про причини неявки суд не повідомляла, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Від представника позивача також не надходило будь-яких клопотань про призначення експертизи, витребування доказів тощо. Таким чином, відповідачем, всупереч положенням ст.ст.10, 57-60 ЦПК України, не спростовано належними та допустимими доказами факту укладання нею кредитного договору №DODWRX00990046 від 13.10.2006 року та отримання кредитних коштів на його підставі. Крім того, згідно наданих позивачем виписки по рахунку [PERSON] та меморіального ордеру від 26.02.2009р., нею було сплачено пеню за кредитним договором №DODWRX00990046 від 13.10.2006 року, що також свідчить про визнання нею факту укладання цього договору та отримання кредитних коштів на його підставі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача. Враховуючи викладене та

Outcome: partial