Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

У квітні 2020 року АТ «Універсал Банк» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що 05 грудня 2017 року між сторонами був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 15 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач всі зобов`язання, які були покладені на нього згідно істотних умов договору виконав в повному обсязі, а саме видав кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач належним чином не виконувала свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, внаслідок чого станом на 23 січня 2020 року утворилась заборгованість у розмірі 89522,51 грн., яка складається з наступного: 36450,35 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 53072,16 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Тому позивач просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 89522,51 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати. 04.09.2020 року по справі було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги позивача задоволено частково, а саме стягнуто з [PERSON] на користь АТ « Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 36450,35 грн. та судовий збір у розмірі 855,93 грн. 14.07.2021 року до суду надійшла заява від відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення. 07.09.2021 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області заочне рішення від 04.09.2020 року скасовано. Призначеного розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач не з`явився, в позовній заяві просив суд слухати справу у їх відсутність. У судове засідання відповідач не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 05 грудня 2017 року між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви до договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого АТ «Універсал Банк» відкрило [PERSON] поточний рахунок у гривні та надано кредит у вигляді встановленого максимального кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі до 15\~000,00 грн. Звертаючись до суду з позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, посилається на те, що в порушення умов укладеного між сторонами Договору про надання банківських послуг "Monobank" від 05.12.2017 року та положень ст.ст. 509, 526 ЦК України, відповідач свої зобовязання за Договором не виконує у повному обсязі та станом на 23.01.2020 року має заборгованість за договором у загальному розмірі 89 522 грн. 51 коп., з яких: 36 450 грн. 35 коп. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 53 072грн. 16 коп. - заборгованість за пенею та комісією. При цьому, на підтвердження погодження умов договору з відповідачем АТ "Універсал Банк" надано до матеріалів позовної заяви копію анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, Витяг з Умов і правила обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Універсал Банк", які містять Паспорт споживчого кредиту "картка Monobank" та Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, Витяг з Тарифів за карткою "Monobank", розрахунок заборгованості. Так, згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Як передбачено ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Разом з тим, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст.\~78\~ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Судом встановлено та не заперечується самим відповідачем, 05.12.2017 року [PERSON] підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, відповідно до умов якого АТ "Універсал Банк" відкрило [PERSON] поточний рахунок у гривні та надав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 15 000 грн. 00 коп. Згідно розрахунку про рух коштів по картковому рахунку [PERSON] , кредитний ліміт станом на 03.09.2021 року становить 15\~000 грн. Також, у заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення. Однак, як вбачається з матеріалів справи, ані Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг, які містять Паспорт споживчого кредиту "картка Monobank" та Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, ані витяг з Тарифів за карткою "Monobank" не містять підпису позичальника. При цьому, матеріали справи не містять жодних доказів, що саме ці Умови і правила обслуговування фізичних осіб в АТ "Універсал Банк" при наданні банківських послуг, які містять Паспорт споживчого кредиту "картка Monobank" та Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, та Тарифи за карткою "Monobank" розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи анкету-заяву до Договору надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати пені і комісії, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Натомість, підписана відповідачем анкета-заява, окрім анкетних даних останнього, не містить жодних даних про умови кредитування, зокрема щодо розміру процентів, пені та комісії. Отже, виходячи з вищенаведеного, у даному випадку неможливо застосувати до спірних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише\~шляхом приєднання\~другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила обслуговування фізичних осіб, що розміщені на офіційному сайті позивача могли неодноразово змінюватися самим АТ "Універсал Банк" в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Умови і правила обслуговування фізичних осіб у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За вказаних обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила обслуговування фізичних осіб, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір та сплату пені і комісії не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Аналогічна позиція викладена й у постанові Великої Палати Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17, де вказано, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети, яка не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Тобто, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. При цьому, у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що банк має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З огляду на вищевикладене, а також враховуючи те, що кошти у розмірі 15000 грн. 00 коп., фактично отримані позичальником, який вказаних обставин не заперечує та визнає, у добровільному порядку позивачу не повернуті, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість лише за тілом кредиту в розмірі 15 000 грн. 00 коп. Разом з тим, оскільки позивачем не доведено погодження з відповідачем розміру пені та комісії у будь-якому розмірі, правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми пені та комісії за договором кредиту відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 352,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial