Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред"явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вона та відповідач 4 листопада 2003 року зареєстрували шлюб в відділі РАГС Хмільницького міськрайонного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 202. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: [PERSON]О, та [PERSON] Діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. З відповідачем [PERSON] вони припинили спільне життя, але добровільно він не надає їй допомоги на утримання дітей, усі обов"язки щодо утримання та виховання дітей несе позивачка сама самостійно. Стан здоров"я та матеріальне становище відповідача дозволяють йому утримувати своїх дітей. Інших дітей у нього немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться, тому позивачка вимушена звернутись до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, про день, місце і час судового засідання повідомлена належним чином і через канцелярію суду подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутність не подав. Про час і місце судового розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до вимог чинного законодавства. Частиною 1 ст. 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про день, час і місце судового заідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що підстав для відкладення розгляду справи згідно ст. 169 ЦПК України не має, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд здійснює заочний розгляд справи з врахуванням вимог ст.ст. 224-225 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні матері - [PERSON], яка потребує матеріальної допомоги для їх утримання. Також в ході розгляду справи судом встановлено, що малолітні діти сторін у справі проживають разом з матір'ю та перебувають на її повному утриманні, в той час як з боку відповідача належним чином його батьківський обов'язок не виконується. Відповідач у справі [PERSON] добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання своїх малолітніх дітей. Ці факти та обставини встановлені дослідженими судом доказами, які знаходяться в матеріалах справи: свідоцтвом про народження малолітньої доньки [PERSON], серії І-АМ № 058636 від 18.12.2006 року (а.с. 6), свідоцтвом про народження малолітньої доньки [PERSON], серії І-АМ № 204123 від 28.09.2011 року (а.с. 5), свідоцтвом про одруження серії І-АМ № 089337 від 04.11.2003 року (а.с. 4), довідкою № 07-23/652 від 18.06.2015 року, виданою головою вуличного комітету [PERSON]Т.(а.с. 7). Згідно зі ст. ст. 180, 182 СК України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 1, 2 Закону України "Про охорону дитинства", батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 181 СК України, мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки позивачем доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову. Згідно п.1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання судового рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved