Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання права власності на частину житлового будинку за набувальною давністю та про припинення права власності на частину домоволодіння, посилаючись на те, що йому на праві власності належить 63/100 частин житлового будинку № 13 по вул. Південнопроектній в м. Харкові на підставі договору купівлі-продажу від 13 грудня 2001 року. Власником 37/100 частин домоволодіння є Червонозаводська податкова інспекція, правонаступником якої є Основ"янська об"єднана державна податкова інспекція на підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 квітня 1997 року, яке до цього часу не виконано і право власності на цю частину домоволодіння до цього часу не зареєстровано. У зв"язку із тим, що реального виділу власникам належних їм часток домоволодіння в натурі не проводилося, а відповідач [PERSON] ОДПІ на протязі двадцяти років своїх прав на домоволодіння не пред"являло, позивач з моменту придбання житла і до цього часу добросовісно, відкрито та безперервно володіє і користується повністю всім будинком, в тому числі і 37/100 частинами. При цьому він здійснював капітальний та поточний ремонти всього домоволодіння та утримував його у належному стані. Позивач вважає, що спірна частина домоволодіння не має власника і на цю частину протягом довгого часу ніхто не претендував, тому позивач не порушує чиїх-небудь прав, що свідчить про правомірність володіння ним спірною частиною. У зв"язку із чим позивач просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на 37/100 частин домоволодіння № 13 по вул. Південнопроектній в м. Харкові. 01 липня 2015 року позивач доповнив заявлені позовні вимоги та просив суд припинити право власності Основ"янської ОДПІ на 37/100 частин жилого будинку по вул. Південнопроектній № 13 у зв"язку із знищенням частини 37/100 будинку в результаті пожежі. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав заявлені позовні вимоги та пояснив судові, що частину спірного домоволодіння йому придбали його діти і тому про те, що він не власник всього будинку дізнався тільки у січні 2015 року, коли виявив бажання продати будинок. У лютому 2009 року в будинку сталася пожежа, внаслідок чого будинок було пошкоджено. На теперішній час будинок потребує відновлення та капітального ремонту, в тому числі підключення газу, світла тощо, хоча позивач за власні кошти та власними силами відбудовує будинок, а саме перекрив стелю, підлогу, ремонтує стіни, фундамент будинку. Відповідач - [PERSON] ОДПІ участі у відновленні будинку не приймає. В судовому засіданні 13 травня 2016 року позивач [PERSON] додатково пояснив, що на території домоволодіння № 13 по вул. Південнопроектній в м. Харкові розташовано два житлових будинки літ "А-1" та "Б-1". Після укладання договору купівлі-продажу позивач зайняв будинок літ. "А-1", який йому було продано. Цей будинок до цього часу перебуває на території двору, однак він розграблений, не має ні вікон, ні дверей, крім того в ньому у 2009 році сталася пожежа. Будинок "Б-1" був фактично зруйнований, однак позивач власними силами його ремонтує та поновлює. Представник позивача [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги, просила їх задовольнити, надала судові аналогічні пояснення. Додатково представник позивача пояснила, що у лютому 2009 року в будинку сталася пожежа, внаслідок чого частина, яка належала Основ"янській ОДПІ, була знищена, тому право власності відповідача на частину будинку має бути припинено. Представник відповідача - Харківської міської ради [PERSON] проти задоволення позову заперечувала та пояснила, що 37/100 частин домоволодіння № 13 по вул. Південнопроектній в м. Харкові належать державі Україна в особі податкової інспекції Червонозаводського району м. Харкова, правонаступником якої є Основ"янська ОДПІ на підставі рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03.04.1997 року, яке в КП "ХМБТІ" не зареєстровано. Вказане домоволодіння не є об"єктом комунальної власності територіальної громади м. Харкова. Представник відповідача - [PERSON] ОДПІ м. Харкова [PERSON] проти задоволення позову заперечувала та пояснила, що відповідач є власником 37/100 частин спірного домоволодіння на підставі рішення суду, яке дійсно не зареєстровано, однак з якої причини пояснити судові не змогла. Також представник відповідача пояснила, що витрат на утримання частини домоволодіння [PERSON] ОДПІ не несе. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та інвентаризаційної справи, вважає, що позов є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні 13 лютого 2001 року\~ [PERSON]\~\~ придбав\~\~\~\~\~ 63/100\~\~ частин\~ житлового\~ будинку\~ № 13 з надвірними будівлями за адресою: м. Харків, вул. Південнопроектна на підставі договору купівлі-продажу, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за р. №1485. Це дерев"яний, обкладений цеглою жилий будинок літ. А-1, житловою площею 19, 4 кв. м., жилий будинок літ. Б-1 житловою площею 11,5 кв. м., та надвірні будівлі : два сараї літ. Д, З, один льох літ. В, навіс літ. Е, вбиральня літ. К, огорожа № 1, 2, 5, колодязь № 4, що роташовані на земельній ділянці площею 600 кв. м. /т. 1 а. с. 8/. Право власності\~\~ на вказану частину нерухомого майна було зареєстровано за позивачем 20 грудня 2001 року у\~ КП Харківське міське бюро технічної інвентаризації\~\~ за реєстровим №55338. Відповідно до рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 квітня\~ 1997 року 37/100 частин домоволодіння № 13 по вул. Південнопроектній в м Харкові належить державі в особі податкової інспекції Червонозаводського району м. Харкова, правонаступником якої натепер є [PERSON] обєднана державна податкова інспекція м. Харкова ГУ ДФС в Харківській області / т. 1 а. с. 4-5, т. 2 а. с. 49/. Таким чином,\~ відповідно до\~ вимог Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року, який діяв на час ухвалення вищевказаного судового рішення, держава в особі податкової інспекції Червонозаводського району м. Харкова набула право власності\~ на 37/100 частин домоволодіння № 13 по вул. Південнопроектній\~ у м.Харкові з моменту набрання чинності рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 квітня 1997 року. Відповідно до\~ч. 1, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Частиною 8 розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК України передбачено, що правила статті 344 ЦК України\~ про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, тобто з 01.01.2001 року. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму\~Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 7 лютого 2014 року Про судову практику в справах про захист прав власності та інших речових прав при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя ст. 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга ст. 344 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень крім\~ випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Таким чином, при вирішенні питання щодо визнання права власності за набувальною давністю у відповідності до ст. 344 ЦК України обставинами, які мають значення для справи і правильного вирішення спору, та які повинен довести сам позивач, є законний обєкт володіння, добросовісність, відкритість та давність володіння, а також безперервність володіння. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив судові, що дізнався про те, що він не є власником всього домоволодіння тільки у січні 2015 року, оскільки будинок йому купили його діти. Однак пояснення позивача в цій частині спростовуються рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 05 січня 2015 року, відповідно до якого, звертаючись до суду у 2014 році, позивач [PERSON] послався на існування рішення суду від 03.04.1997 року про право власності на 37/100 частин спірного домоволодіння за податковою інспекцією та надав його в обґрунтування своїх позовних вимог / т. 1 а. с. 168-170/. Крім того, в судовому засіданні 13 травня 2016 року, як вже зазначав суд, позивач [PERSON] підтвердив, що після укладання договору купівлі-продажу зайняв будинок літ. "А-1", який йому було продано, а потім став користуватися будинком літ. "Б-1". Тому суд приходить до висновку, що при заволодінні\~\~37/100 частинами домоволодіння по вул. Південнопроектній № 13 у м. Харкові позивач [PERSON] знав, що у нього відсутні правові підстави для набуття права власності на цю частину,\~\~ оскільки право власності на 37/100 частин домоволодіння за рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 03 квітня 1997 року\~ перейшло\~\~ до держави. Суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що\~ при заволодінні чужим майном\~\~ він не знав і не міг\~ знати про відсутність у нього підстав для набуття права власності\~\~на спірну частину домоволодіння за набувальною давністю. Тому в даному випадку відсутня така складова умова набуття права власності за набувальною давністю, як добросовісне заволодіння чужим майном. У зв"язку із чим позовні вимоги [PERSON] про визнання за ним права власності на 37/100 частин домоволодіння № 13 по вул. Південнопроектній в м. Харкові за набувальною давністю задоволенню не підлягають. Також суд вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині припинення права власності [PERSON] ОДПІ м. Харкова на 37/100 частин домоволодіння, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 349 ЦК України право власності на майно припиняється в разі його знищення. В позовній заяві від 01 липня 2015 року та в судовому засіданні представник позивача [PERSON] послалася як на підставу припинення права власності відповідача на спірну частину домоволодіння її знищення в результаті пожежі. Як вбачається з акту про пожежу 04 лютого 2009 року в житловій кімнаті за адресою м. Харків, вул. Південнопроектна № 13 сталася пожежа, внаслідок якої пошкоджено конструктивні елементи покрівлі, причина пожежі - коротке замикання електричної проводки / т. 1 а. с. 119/. З даного акту не вбачається, в якому саме житловому будинку, розташованому за адресою: м. Харків, вул. Південнопроектна № 13 сталася пожежа. В судовому засіданні 13 травня 2016 року позивач [PERSON] пояснив судові, що пожежа сталася в будинку літ А-1, який він зайняв після укладання договору купівлі-продажу. Таким чином, обставини, викладені в позові щодо знищення 37/100 частин домоволодіння, які належать саме відповідачу [PERSON] ОДПІ, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Крім того, суд звертає увагу, що звертаючись до суду, позивач визначив позовні вимоги, які взаємовиключають одна одну, оскільки діючим цивільним законодавством не передбачено визнання права власності на майно, яке знищено, тому що воно, навпаки, має бути припиненим. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed