Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження дитини [PERSON], дата народження 26.05.2014 року, місце народження м.Житомир, мати - [PERSON], 06.05.1981р.н., громадянка України, місце проживання: [INFO]; батько (в порядку ст.135 Сімейного кодексу України) [PERSON]. Заява мотивована тим, що 26.05.2014р. заявниця, перебуваючи вдома народила [PERSON]. Після пологів заявниця не змогла отримати свідоцтво про народження, оскільки перебувала у незадовільному стані здоровя, а потім змушена була виїхати з місця постійного проживання. В подальшому свідоцтво про народження дитини не змогла отримати, оскільки не мала необхідних медичних довідок. Заявниця в судове засідання не зявилася, надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги заяви підтримала в повному обсязі. Представник зацікавленої особи в засідання суду не зявився, в листі від 02.11.2016р. просив розглядати справу за його відсутності за наявними в ній матеріалами. Суд, заслухавши пояснення заявниці та свідка в засіданні суду 10.11.2016р., дослідивши та оцінивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, обмінної картки пологового будинку, історії розвитку дитини, довідки №009322 від 25.03.2014р. для призначення і виплати державної допомоги у звязку з вагітністю і пологами жінкам, які не застраховані в системі загальнообовязкового державного соціального страхування, [PERSON] 26.05.2014р. о 17 год. 41 хв. народила дівчинку. Заявниця вказує, що отримати свідоцтво про народження дитини не мала можливості. У відповідності до вимог ст. 256 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, згідно до п.7 справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до п.2 ч.3 "Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні", затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000р. № 52/5, підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є - медичне свідоцтво про народження (форма № ЮЗ/о), що видається закладом охорони здоровя, де приймаються пологи. Державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем народження дитини або за місцем проживання її батьків чи одного з них. У роз'ясненні Міністерства юстиції України від 15.07.2011 року "Державна реєстрація народження дитини після спливу одного року з дня народження" вказано, що якщо документи про народження дитини відсутні, то державна реєстрація її народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. В судовому засіданні 10.11.2016р. свідок [PERSON] вказала, що вона є сестрою заявниці. Підтвердила, що [PERSON] 26.05.2014р. народила дівчинку [PERSON]. Пологи відбувалися вдома, оскільки заявниця не довіряє лікарям. Отримати свідоцтво про народження дитини [PERSON] не мала змоги. Згідно ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Заявниця просить вказати батьком дитини відповідно до ст.135 СК України [PERSON]. Встановлення факту народження доньки [PERSON] має для заявниці юридичне значення, оскільки дозволяє в подальшому реалізувати своє право на отримання свідоцтва про народження дитини. За таких обставин, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved