Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до Чернівецького районного суду Вінницької області із позовною заявою до Чернівецької селищної ради Могилів-Подільського району Вінницької області про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказав, що [INFO] померла [PERSON] , останнім місцем проживання та реєстрації якої було с. Гонтівка, Могилів-Подільського району Вінницької області. Після смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки, загальною площею 2,2347 га, призначена для введення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Гонтівської сільської ради Могилів-Подільського району. За життя [PERSON] здійснила особисте розпорядження щодо вищезазначеної земельної ділянки на випадок своєї смерті у вигляді заповіту, яким вищезазначену земельну ділянку заповіла позивачу [PERSON] . Позивач вказує, що до смерті [PERSON] доглядав за нею, але родичами вони не являлись. Зазначає, що не знав і не підозрював про те, що [PERSON] склала заповіт та заповіла позивачу земельну ділянку. Про існування заповіту позивач дізнався випадково в сільській раді. З метою оформлення спадкового майна, позивач звернувся до нотаріальної контори, однак, нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , вказавши, що строк прийняття спадщини ним пропущений. Дані обставини стали підставою звернення позивача до суду з даним позовом. Ухвалою Чернівецького районного суду Вінницької області від 04.10.2021 року, дану позовну заяву залишено без руху. Надано позивачу строк в п`ять днів для усунення недоліків зазначених в ухвалі суду. Представником позивача [PERSON] подано заяви про усунення недоліків від 21.10.2021 (Вх.№2626/21-Вх.) та 22.10.2021 (Вх.№2653/21-Вх.), якими недоліки вказані в ухвалі суду від 04.10.2021, усунуто. Ухвалою Чернівецького районного суду Вінницької області від 25.10.2021 року було відкрито провадження у справі і призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 10.11.2021 року задоволено клопотання позивача (Вх.ЕП-393/2021-Вх. від 10.11.2021) про витребування від приватного нотаріуса Чернівецького районного нотаріального округу Вінницької області Суперсона О.П. інформацію про заведення спадкової справи до майна [PERSON] , яка померла [INFO] . Розгляд підготовчого провадження відкладено. 17.11.2021 року приватним нотаріусом Чернівецького районного нотаріального округу Суперсоном О.П., вимоги ухвали суду від 10.11.2021 в частині витребування доказів виконано. До матеріалів справи додані витребувані докази. 24.11.2021 року представником позивача [PERSON] подано клопотання (Вх.ЕП-432/2021), яким долучено до матеріалів справи додаткові докази. Ухвалою суду від 24.11.2021 року закрито підготовче провадження по даній цивільній справі та призначено до судового розгляду. Позивач та його представник в судове засідання 14.12.2021 не з`явились, представником позивача подано заяву (Вх.№468/21-Вх. від 14.12.2021) у якій просить справу розглянути у відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить позов задоволити. Відповідач участь представника в судові засідання не забезпечив, відзиву на позов не подав, клопотань чи заперечень від відповідача не надходило. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно копії свідоцтва про смерть (повторно) серії [NUMBER] , виданого Могилів-Подільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, вбачається, що [PERSON] померла [INFO] у віці 81 роки, актовий запис №20 виконавчий комітет Гонтівської сільської ради Чернівецького (Могилів-Подільського) району Вінницької області (а.с. 33). 21.05.2015 року [PERSON] склала заповіт у присутності секретаря виконавчого комітету Гонтівської сільської ради, Чернівецького (Могилів-Подільського) району Вінницької області, із змісту якого вбачається, що [PERSON] , що мешкала в с. Гонтівка Чернівецького (Могилів-Подільського) району Вінницької області у випадку своєї смерті заповідає земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER] , [PERSON] (а.с.34). Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №232346, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,2347 га, яка розташована на території Гонтівської сільської ради Чернівецького (Могилів-Подільського) району Вінницької області (а.с. 7). Звернувшись до приватного нотаріуса Суперсона О.П. Чернівецького районного нотаріального округу Вінницької області про видачу свідоцтво про право на спадщину за заповітом складеного [PERSON] , позивачу було відмовлено з причини пропуску терміну для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с.10). У позовній заяві [PERSON] зазначає, що після смерті [PERSON] не знав і не підозрював, що на нього складено заповіт на земельну ділянку. Про існування заповіту позивач дізнався випадково в сільській раді. Доказів наявності інших спадкоємців за законом чи/та заповітом, які б прийняли спадщину на вказану земельну ділянку, матеріали справи не містять і судом не здобуті. Зокрема, з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 67277094 від 12.11.2021 вбачається, що спадкова справа щодо майна померлої [PERSON] не заводилася (а.с.30). Як встановлено судом, у шестимісячний строк позивач не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки не знав і не підозрював, що на нього складено заповіт на земельну ділянки про існування заповіту позивач дізнався випадково в сільській раді. Дані обставини стали підставою для звернення [PERSON] з позовом про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи поважність пропуску шестимісячного строку необізнаністю про наявність заповіту. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача. Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі №643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20), від 03 березня 2020 року у справі № 145/148/20 (провадження № 61-16153св20). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Таким чином, необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Вказана правова позиція також висловлена в постанові Верховного Суду від 15.04.2021 року по справі № 591/1271/18. З огляду на викладене суд прийшов до висновку, що [PERSON] з поважних причин пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки йому не було відомо про наявність заповіту, складеного [PERSON] на його користь, а тому, враховуючи те, що відповідач позов визнав повністю, будь-чиї права чи законні інтереси рішенням суду порушені не будуть, позивачу можна визначити додатковий строк для звернення в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , терміном три місяці з дня вступу рішення в законну силу. Відповідно до ч. 1 п.п. 2, 5, 6 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Приймаючи дане рішення, суд керується також принципом «пропорційності», який тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип "пропорційності", натомість принцип "пропорційності" є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип "пропорційності" як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу "пропорційності" передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Суд, при винесенні даного рішення, враховує застосовуваний ним захід та переслідувану мету, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Outcome: approved