Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача та зазначає про наступне . Під час спільного проживання однією сімєю, без належним чином зареєстрованого шлюбу з відповідачем, [PERSON], у них народився син - [PERSON], [INFO], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області в Книзі записів актів громадського стану про народження зроблено відповідний актовий запис за номером 11, видано свідоцтво про народження (копія додається). В 2006 році відносини між ними було припинено , після чого вони стали проживати окремо один від одного, дитини залишилась проживати разом з нею . З моменту припинення відносин між ними і по цей час відповідач не бачив сина жодного разу. Не приймав участі ні в його утриманні, ні в його вихованні, не цікавиться його життям та матеріальним становищем, фізичним та духовним розвитком. 18.04.2006 року рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області з відповідача на її користь на утримання сина, [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти в твердій грошові сумі в розмірі 150,00 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову до повноліття дитини. Починаючи з дня ухвалення рішення судом про стягнення аліментів на утримання сина до цього часу вона не піднімала питання про збільшення розміру аліментів, але навіть таку мізерну суму відповідач не сплачував на утримання сина. Отже , відповідач від сплати аліментів на її користь на утримання спільного сина ухиляється з часу відкриття виконавчого провадження, жодного разу не надав допомоги на утримання сина результатом чого стало виникнення заборгованості у розмірі 22 572.25 грн. на 28.09.2018 року, що підтверджується довідкою Петропавлівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Починаючи з 2006 року та до цього часу відповідач жодного разу не поздоровив сина з днем народження чи іншим святом, не подарував жодного подарунку, не надіслав жодного привітання, навіть не придбав жодного разу солодощів, які так люблять всі діти. Тобто відповідач не надавав і не надає по цей час матеріальної допомоги на утримання сина, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з сином взагалі, тобто не дбає про його нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Все наведене буде підтверджене у судовому засіданні показаннями свідків. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню сина, навіть не цікавився його життям, не відвідував і не відвідує його вдома, не відвідував у дитячому дошкільному закладі, коли він його відвідував, наразі не відвідує в школі, що підтверджується відповідними письмовими доказами наданими такими учбовими закладами, де навчався та навчається наш син, а також додатково буде в судовому засіданні підтверджено поясненнями свідків. Відповідач жодного разщу не з"явився до закладів , де навчався та навчається наш син, жодного разу не відвідував батьківські збори, не зустрічався з вихователями, класними керівниками, не цікавився його успіхами на ниві навчання. Всі питання щодо виховання сина вирішуються неею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні, вона самостійно забезпечую всі потреби сина в його віці, не говорячи вже потреби у додаткових витратах, пов'язаних з організацією позашкільного життя сина. Ці заняття потрібні неповнолітньому сину, але вона не завжди має змогу одноосібно забезпечувати такі потреби сина, але від відповідача такою допомоги гдіі чекати. Для розвитку дитини вона прикладає всі свої зусилля та можливості, без допомоги відповідача. За місцем проживання для сина створені всі необхідні умови для здорового та всебічного його розвитку. Отже , відповідач не виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до сина, що говорить про його особисте ставлення до дитини. Він ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти - створились умови, які шкодять інтересам дитини. Більш того, його спосіб життя є антисоціальним, він раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, відбував неодноразове покарання в місцях позбавлення волі, постійно зловживає спиртними напоями, схильний до агресії, неодноразово погрожував мені та дитині фізичною розправою. Все наведене буде підтверджене у судовому засіданні показами свідків. Окрім того 25.10.2011 року його вкотре було притягнуто до кримінальної відповідальності за вчинення череди кримінальних правопорушень серед яких було викрадення велосипеда сина за нашим місцем проживання в результаті чого мене було визнано потерпілою. Копію такого вироку мною додано до цієї позовної заяви. Тобто особистість відповідача є атнисоціальна та аморальна в повному розумінні цих слів, і свідчать про те, що така людина жодним чином не може бути прикладом для сина, а навпаки є прикладом еталону негативного. Отже зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків. Названі дії у відповідності до ст. ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо сина [PERSON], [INFO]. Вважає , що з метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини, відповідача доцільно позбавити батьківських прав. Окрім того, з 2008 року вона проживаю однією сім"єю, а 04.10.2013 року уклала шлюб із [PERSON], який з 2008 року опікується її сином [PERSON], [INFO], вчиняю всі дії, пов'язані з виконанням батьківських обов'язків по відношенню до нього, надає мені всю допомогу по його утриманню та вихованню. Син [PERSON] називає мого чоловіка [PERSON] батьком і так вважає, адже біологічного батька він не знає, - останній не намагався з ним поріднитись. Її теперішній чоловік бажав би всиновити [PERSON], але цьому на перешкоді стоїть визначення в його свідоцтві про народження даних відповідача. Тобто, в разі задоволення цього позову її син отримає відразу батька достойного та відповідального, який в повному розмірі відповідатиме критеріям справжнього батька щодо мого сина. Вже від спільного шлюбу ми маємо ще одного сина [INFO] та [PERSON] в повному об'ємі справляється з виконанням своїх батьківських обов'язків щодо обох хлопців. Вона стверджую, що нею не подано до суду інший позов до [PERSON], про позбавлення його батьківських прав. Наразі у неї є судові витрати, які полягають у сплаті судового збору за подання цього позову, що складає 704,80 гривень, які вона бажає повернути на свою користь по ухваленні рішення по справі за цим позовом відповідно до вимог цивільного процесуального кодексу України. Просить суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав щодо неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петропавлівського районного управління юстиції у Дніпропетровській області в Книзі записів актів громадського стану про народження зроблено відповідний актовий запис за номером 11. В судове засідання сторони не з"явилися . Позивач у своїй заяві просить суд справу розглянути без її участі . Позов підтримує та не заперечує проти прийтяття судом заочного рішення . Відповідач відбуває покарання в місцях позбавлення за вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 30.05.2016 р. В зв"язку з цим , ухвалою суду від 17.01.2019 р. розгляд справи за даним позовом було вирішено провести в режимі відеоконференції . Адміністрації ВК-89 м. Дніпро було зобов"язано забезпечити проведення судового засідання з участю засудженого [PERSON] В ході судового засідання в режимі відеоконференції відповідач позов не визнав , заявив клопотання про відкладення судового розгляду по тим підставам , що він уклав угоду з адвокатом , який буде захищати його права . При цьому зазначив , що він отримав копію позовної заяви з додатками , ознайомився з даним матеріалами , підстави та предмет позову йому зрозумілі. Наголошує , що він направив суду свій відзив на позов [PERSON] про зміну розміру стягуваних аліментів. В той же час , зазначив , що відзив на позов про позбавлення батьківських прав суду не направляв . Враховуючи вищезазначену ситуацію , суд ухвалив відкласти дане судове засідання та надати відповідачу скористатися правом на правничу допомогу. Наступні судові засідання в режимі відеоконференції не відбулися в зв"язу з технічними причинами . За повідомленням працівника ВК-89 ( в телефонному режимі) засуджений [PERSON] з заявами про надання йому правничої допомоги на ім"я адміністрації не звертався. В зв"язку з цим , суд ухвали справу розглянути без участі відповідача та прийняти заочне рішення у відповідності до ст. 280 ЦПК України . Вивчивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено , що відповідач дійсно є батьком неповнолітнього [PERSON] [INFO] , про що свідчить копії свідоцтв про народження , серії [NUMBER] , видане 10.08.20111 р. ( повторно ) Відділом ДРАЦС Петропавлівського РУ у Дніпропетровській області. Позивач раніше перебувала у офіційному шлюбі з відповідачем , який за рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 26.06.2013 р. було розірвано. В мотивувальні частині даного рішення зазначається , що спільне життя сторін не склалося , між ними постійно виникають суперечки , фактично спільно не проживають близько семи років. Згідно даних виконавчого листа , виданого 18.04.2006 р. Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] (позивача ) у твердій грошовій сумі в розмірі 150 грн. , на утримання сина [PERSON] , [INFO] Довідкою -розрахунком головного державного виконавця Петропавлівського РВ ДВС ГТУЮ у Дніпропетровській області зазначається , що згідно виконавчого листа № 2-513 від 18.04.2006 р. Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] аліментів … на утримання сина [PERSON] починаючи з 15.03.2006 р. загальна сума заборгованості становить 22 572.25 грн. Вироком Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 25.10.2011 р. [PERSON] було визнано винним у вчиненні у вчиненні злочинів , передбачених ч. 3 , ч .2 ст. 185 , 70 ,71 КК України та призначено покарання у виді п"ти років та п"яти років позбавлення волі. В даному вироку засудженому [PERSON] інкримінувалося ( крім інших епізодів ) викрадення дитячого велосипеда , марки " Зебра " , який був придбаний [PERSON] в подарунок їхньому спільному сину [PERSON]. Довідкою Хорошівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 18.09.2018 р. зазначається , що [PERSON] проживає разом з [PERSON] ( позивачем ) . Орган опіки та піклування Петропавлівської РДА у своєму висновку вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою : [ADDRESS] по відношенню до його малолітнього сина [PERSON] , [INFO] Крім того , в провадженні Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру стягуваних аліментів та стягнення пені по аліментам . Рішенням суду від 31.01.2019 р. позовні вимоги було задоволено в повному обсязі , збільшено розмір аліментів стягуваних з [PERSON] на користь [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. та прийнято рішення про стягнення неустойки та про судові витрати. В матеріалах справи є відзив відповідача на даний позов [PERSON] про зміну розміру стягуваних аліментів . В даному документі відповідач позов про аліменти не визнає, вважає позовні вимоги безпідставними . Вважає , що фактично він не повинен сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , так як він його усиновив , коли одружувався на позивачці. Зазначає , що після звільнення з місць позбавлення волі , він буде оспорювати своє батьківство , так як він не являється біологічним батьком дитини , а тому не має наміру сплачувати аліменти . Відповідно до п.2 ч.1 ст. 164 СК України мати або батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав , якщо вона , він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Факт ухилення відповідача від виконання свого батьківського обов'язку відносно свого неповнолітнього сина [PERSON] підтверджено вищевказаними доказами . Таким чином , суд дійшов висновку про те , що відповідача необхідно позбавити батьківських прав відносно вищевказаної дитини . Абзацом 1 і 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» встановлено, зокрема, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя : не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розглядати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Крім того , ч.1 ст. 12 ЗУ " Про охорону дитинства "встановлено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже , позивачем надано достатньо належних і допустимих доказів невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків . Відповідач в свою чергу не надав суд доказів про свою правомірну поведінку по виконання своїх батьківських обов"язків . Також суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат по справі . На підставі викладеного ,

Outcome: approved