Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

02.07.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - дочки [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1500 гривень щомісячно, до повноліття дітей, з дня звернення до суду. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що вона та відповідач в період з 27 квітня 1999 року по 28 жовтня 2014 року перебувала в зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина підтверджується копією рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 03.10.2014 року по справі № 149/2361/14-ц. Двоє дітей, які народилися від даного шлюбу [PERSON] та [PERSON], проживають разом з позивачем та знаходяться на її повному матеріальному утриманні. Матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає. Відповідач [PERSON] займається веденням товарного сільськогосподарського виробництва. З цією метою орендує земельні ділянки загальною площею 30 га. Має у володінні відповідну сільськогосподарську техніку: комбайн, два трактора МТЗ-80, сівалку та ін. Також має у власності легковий автомобіль ВАЗ-2109. Отже, матеріально відповідач забезпечений. Доходи відповідача мають нерегулярний, мінливий характер. Відповідач [PERSON] фізично здоровий, працездатного віку, а тому має можливість та згідно закону зобов"язаний надавати допомогу на утримання двох неповнолітніх дітей, а тому позивач вимушена звернутись до суду з цим позовом. Позивач [PERSON] та представник адвокат [PERSON], в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні надала пояснення аналогічні тим обставинам, які викладені нею у позовній заяві. Також пояснила, що вона належним чином виконує свої материнські обов"язки по відношенню до своїх дітей. Діти її добре навчаються в школі. Так як вона залишила [PERSON], залишила йому будинок, який разом будували, та все майно, то вимушено певний час проживала в Дніпропетровські області з дітьми, де діти пішли до школи. Потім вона купила будинок в селі Сулківка, де проживає разом з дітьми. Діти закінчили навчальний рік в школі в Дніпропетровській області і тепер повернулися до неї. Тепер будуть навчатися в одній із шкіл Хмільницького району. Те, що написав відповідач у своїх запереченнях - в своїй більшості є неправдою. Що стосується того, що він утримує свою маму, то це також неправда. Його мама - ще його утримує, живе окремо і утримує підсобне господарство. Те що відповідач купив дітям, то це так. Якщо може і хоче, нехай купує дітям, але це не звільняє його від обов"язку сплачувати аліменти. Так як я працювала разом з [PERSON] майже 15 років, то знає, які доходи він має. Він може сплачувати на 2-х дітей аліменти в сумі 1500 гривень щомісячно. Прошу позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що він має можливість сплачувати аліменти на 2-х дітей в сумі 1000 гривень щомісячно. У нього на утриманні також перебуває його мама [PERSON], яка проживає окремо і потребує стороннього догляду. В нього іще є рідний брат, який проживає в Києві. Відповідач [PERSON] займається веденням особистого селянського господарства, обробляє біля 4-х га землі, у нього є певна техніка для обробітку землі. Судом встановлено наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON], є батьками неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти знаходяться на утриманні матері [PERSON] та проживають з нею, а відповідач проживає окремо іншою сім"єю. Ці факти та обставини встановлені поясненнями сторін, дослідженими в судовому засіданні доказами, які знаходяться в матеріалах справи, зокрема: свідоцтвом про народження дитини [PERSON], І-АМ № 103981, виданим 13.03.2000 року Великомитницькою сільською радою Хмільницького району (а.с.5), свідоцтвом про народження дитини [PERSON], І-АМ № 043684, виданим 07.05.2006 року Великомитницькою сільською радою Хмільницького району (а.с.6), довідкою про склад сім"ї за № 02-24 № 890 від 30.06.2015 року виданою Великомитницькою сільською радою (а.с. 8), рішенням Хмільницького міськрайонного суду від 03.10.2014 року про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 24). Судом також встановлено, що неповнолітні діти сторін у справі проживають разом з матір'ю [PERSON] та перебувають на її повному утриманні, в той час як з боку відповідача належним чином його батьківський обов'язок не виконується. Відповідач у справі [PERSON] добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання своїх дітей, хоча не заперечує свого обов"язку щодо цього. Також судом встановлено, що відповідач у справі на час розгляду та вирішення справи має нерегулярний мінливий дохід. Зазначені обставини та факти сторонами визнавалися та не заперечувалися. Відповідач не повідомив суд про наявність обставин, які перешкоджають йому нести зобов"язання по утриманню своїх малолітніх дітей відповідно до вимог закону. Посилання відповідача на те, він він не отримує таких доходів, які дають йому можливість слачувати аліменти на дітей в сумі 1500 гривень щомісячно, а також на те, що на його утриманні перебуває мама [PERSON], [INFO], яка потребує стороннього догляду відповідачем, не доводить того, що він не може сплачуати аліменти на дітей в сумі 1500 гривень. Крім того, з доказів досліджених в суді не встановлено, що матір відповідача у справі [PERSON], [INFO], потребує стороннього догляду, так як хворіє, що такий догляд здійснює відповідач [PERSON], що він несе будь-які матеріальні витрати по її утриманню. В судовому засіданні з показів свідка [PERSON] встановлено, що інформація внесена нею до довідки виконкому Великомитницької сільської ради № 1010 від 14.07.2015 року, не підвтерджується документами, які є у віданні виконкому Великомитницької сільської ради. Крім того, з пояснень позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], які вони надали в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] проживає окремо від своєї матері. Згідно з ст. ст. 180, 182 СК України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 181 СК України, мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 184 СК України іроз'ясненнями викладеними в пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів", якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до суду на підставі ст. 184 СК Українита просила визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі так як відповідач має не постійні мінливі доходи. Відповідач проти визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі не заперечував. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так як ч. 1 ст. 184 СК України передбачено можливість визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі за заявою платника або одержувача, про що позивач просила, а відповідач не заперечував, а також виходячи з вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України, то суд вважає можливим стягнути аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей в твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання малолітніх дітей, дочки - [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], суд вважає, що аліменти у твердій грошовій сумі 1500 гривень, будуть враховувати як інтереси відповідача у справі, так і розумні матеріальні потреби малолітніх дітей, а тому позовні вимоги позивача слід задовольнити повністю. При цьому суд враховує, що розмір аліментів, які просить стягнути позивач на утримання двох малолітніх дітей, є меншим прожиткового мінімуму встановленого для дітей даного віку, в той час як відповідач є, здоровою, працездатною людиною, інших дітей, інших утриманців, яких він відповідно до вимог закону зобов"язаний утримувати у нього не має, він має можливість працювати та зобов'язаний утримувати власних дітей.\~ Докази надані відповідачем [PERSON] на обгрунтування заперечень проти позову, встановлених судом обставин, відповідно до яких суд задовольняє позовні вимоги позивача [PERSON], не спростовують. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки позивачем доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову. Згідно п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved