Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом, уточнивши який просить: стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 25922,76 грн. за кредитним договором № DZXRRC1320004 від 24.04.2007 року, яка складається з: 7354,35 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 16857,80 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1210,61 грн. - штраф (процентна складова), а також судові витрати у розмірі 243,60 грн. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до укладеного договору № DZXRRC1320004 від 24.04.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1318,90 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. У порушення норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 22.11.2014 року має заборгованість - 25037,11 грн., яка складається з наступного: 824,96 грн. - заборгованість за кредитом; 7354,35 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 16857,80 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Враховуючи суми, стягнуті судовим наказом Дніпровського районного суду міста Дніпродзержинська від 29.05.2008 року з Відповідача - [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 2372,05 грн., а також сплачені відповідачем з моменту видачі судового наказу по теперішній час, за станом на 22.11.2014 р. існує заборгованість у розмірі 24212,15 грн., яка складається з наступного: 7354,35 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 16857,80 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи: штраф (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн.; штраф (процентна складова) у розмірі 1210,61 грн. Представник позивача Малюк О.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні в повному обсязі на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечував проти задоволення позову, пояснивши, що 29 травня 2008 року Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська по справі № 2н-426/-8 винесений судовий наказ, згідно з яким на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» на погашення заборгованості за вищезазначеним кредитним договором з нього стягнуто 2372,05 грн., що включає в себе: 1318,90 грн. - заборгованість за кредитом, 589,69 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 348,24 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 115,22 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором. В період з травня 2008 року по 7 квітня 2009 року вказана в судовому наказі сума ним була повністю виплачена. 1 жовтня 2009 року державним виконавцем Дніпровського відділу ДВС Дніпродзержинського МУЮ Ніколайчик Ю.А. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. Вважає, що звертаючись до суду з цим позовом, позивач пропустив позовну давність, яку він просить застосувати. щена позовна давність ої давності звернувся до суду із позовом через 7 років з часу, коли його право було порушене (тобто виникла заборгованість за кредитним договором, яка згідно розрахунку заборгованості розрахована з травня 2007 року), і більш ніж через 5 років після виконання ним судового наказу. Вказує на те, що з тексту долучених позивачем до позову «Умови надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» вбачається, що «терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені,штрафів за даним Договором встановлюються сторонами тривалістю у 5 років (п.5.5 Умов). Проте на час підписання ним 24 квітня 2007 року заяви про надання кредиту в розмірі 1318,90 грн., він не ознайомлювався і не погоджувався з «Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» із збільшеним до п'яти років строком позовної давності. Із тексту «Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», що долучались банком до заяви про видачу судового наказу у травні 2008 року, яку за його клопотанням долучено до матеріалів справи, вбачається, що текст «Умов..», долучених до заяви банку про видачу судового наказу у 2008 році, взагалі не містить пункту 5.5, яким позовна давність встановлюється 5 років. Посилаючись на те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» було пропущено строк позовної давності за всіма позовними вимогами, просить застосувати позовну давність та відмовити в задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити. В судовому засіданні встановлено, що 24.04.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № DZXRRC1320004, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 1318,90 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» (які діяли на час укладення договору, а також на час звернення позивачем з заявою від 09.05.2008 рокупро видачу судового наказу за цим кредитним договором), складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Як зазначено в позові і підтверджується матеріалами справи, 29 травня 2008 року Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська по справі № 2н-426/-8 було винесено судовий наказ, відповідно до якого стягнуто з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» в рахунок погашення боргу по кредитному договору № DZXRRC1320004 від 24.04.2007 р. з урахуванням відсотків за користування кредитом, комісії за користування кредитом та пені суму в розмірі 2372,05 грн., яка складалася з наступного: 1318,90 грн. - заборгованість за кредитом; 589,69 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 348,24 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 115,22 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Постановою головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції Ніколайчик Ю.А. про закінчення виконавчого провадження ВП № 9180212 від 01.10.2009 року виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 2н-426 від 29.05.2008 року, який видано Дніпровським районним судом м.Дніпродзержинська, про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ КБ «ПриватБанк» суму боргу 2372,05 грн. в рахунок погашення боргу по кредитному договору з урахуванням відсотків, 25,50 грн. в відшкодування судового збору, 15,00 грн. в відшкодування судових витрат на інформаційне технічне забезпечення справи, закінчено у зв'язку із сплатою боржником боргу у повному обсязі, що підтверджується копією постанови від 01.10.2009 р. В позовній заяві представник позивача посилається на те, що у порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконав, тому враховуючи суми, стягнуті судовим наказом та сплачені відповідачем з моменту видачі судового наказу по теперішній час, станом на 22.11.2014 р. за кредитним договором № DZXRRC1320004 від 24.04.2007 р. існує заборгованість у розмірі 25922,76 грн., яка складається з наступного: 7354,35 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 16857,80 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; штраф (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн.; штраф (процентна складова) у розмірі 1210,61 грн. Відповідно до ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію ( передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При вирішенні справи суд приймає до уваги, як складову частину укладеного між сторонами у справі кредитного договору Умови надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» в редакції, що діяла на період підписання [PERSON] заяви позичальника та на період звернення ПАТ КБ "ПриватБанк" у травні 2008 року до суду з заявою про видачу судового нгаказу, та не приймає до уваги Умови... долучені до позовної заяви, в частині, що суперечать Умовам... дійсним на період 2008 року. Отже судом не приймається до уваги п. 5.5 Умов..., долучених до позову, де передбачено, що терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років. Судом вважає, що у позивача виникло право вимагати повернення кредиту згідно умов договору 29 травня 2007 року з часу не виконання відповідачем умов про повернення кредиту. Позивач звертався до суду з заявою від 09.05.2008 року про видачу судового наказу про стягнення з відповідача заборгованості за цим кредитним договором. і зазначена в заяві сума заборгованості була примусово стягнута з відповідача. Суд вважає, що в результаті не своєчасного погашення (стягнення) заборгованості за кредитним договором, позивачем, відповідно до умов договору продовжували нараховуватися проценти та неустойка і уже на період видачі судового та на період його примусового виконання в 2008 році позивач знав про порушення свого права відповідачем на повернення заборгованості за кредитом. Як стверджував у судовому засіданні відповідач, після видачі судом судового наказу він жодного разу добровільно не сплачував коштів банку в рахунок погашення заборгованості за кредитом, а на початку 2009 року працевлаштувався на підприємство, де зарплату видавали через банківські картка "ПриватБанку", який, без його згоди списав гроші з його зарплатної картки в рахунок погашення кредиту. Після цього, за його заявою, зарплату йому виплачували через інший банк. Отже часткове погашення кредиту в лютому 2009 року, що підтверджується доданим до позову розрахунком заборгованості, не приймається судом як переривання перебігу позовної давності, як це передбачено ч.1 ст. 264 ЦК України. Після 25.02.2009 року заборгованясть за кредитними зобов'язаннями відповідача взагалі не погашалася. Отже з часу, коли позивач узнав про порушення свого права за кредитними зобов'язаннями відповідача до часу звернення в суд з цим позовом сплила загальна позовна давність тривалістю у три роки, як це передбачено ст. 257 ЦК України. Відповідачем заявлено про застосування позовної давності, що, відповідно ч.4 ст. 267 ЦК України, є підставою для відмови в позові.

Outcome: dismissed