Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

23 грудня 2020 року позивач ТОВ «Фінансова компанія «Есаймент» звернувся до Великоновосілківського районного суду Донецької області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № ZIKIPG3.59192.001 від 02.10.2012 року в сумі 450133,38 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 02.10.2012 року між [PERSON] та ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» було укладено кредитний договір ZIKIPG3.59192.001, відповідно до п. 1.1,1.2,1.3 якого банк надав позичальнику у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 224000,00 грн з метою придбання нерухомості терміном користування кредитом до 01.10.2032 року. Відповідно до п. 2.4. кредитного договору період сплати кредиту, комісії та відсотків здійснюється з 1-го по 10-те число кожного місяця, починаючи з дати підписання договору. При несплаті кредиту, комісії та відсотків у зазначений строк вони вважаються простроченими. ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» виконав свої зобов`язання за кредитним договором, проте відповідач [PERSON] тривалий час не виконує належним чином зобов`язання за кредитним договором по поверненню кредитних коштів, внаслідок чого станом на 13.09.2019 року утворилась заборгованість у розмірі 450133,38 грн., яка складається з: 208584,15 грн. - поточна заборгованість за кредитом, 13096,03 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 4486,11 грн - поточна заборгованість за процентами по кредиту, 209207,34 грн - прострочена заборгованість за відсотками по кредиту, 224,00 грн - поточна заборгованість за комісією по кредиту, 13888,00 грн - прострочена заборгованість за комісією по кредиту, 647,75 заборгованість за штрафами та/або пенею за кредитним договором. 13 вересня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Банк Розвитку» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» укладено договір про відступлення права вимоги №147 від 13.09.2019 р., відповідно до якого ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» відступив шляхом продажу ТОВ «Фінансова компанія «Есаймент» права вимоги, що належали ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» за відповідними договорами, до яких, зокрема, входять права вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № ZIKIPG3.59192.001 від 02.10.2012 та усіма забезпечувальними договорами. Таким чином, до ТОВ «Фінансова компанія «Есаймент» перейшло право вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № ZIKIPG3.59192.001 від 02.10.2012 на підставі Договору про відступлення прав вимоги №147 від 13.09.2019 p. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором ZIKIPG3.59192.001 від 02.10.2012 у розмірі 450133,38 грн., а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. 24 грудня 2020 року ухвалою судді Великоновосілківського районного суду Донецької області зазначена справа передана за територіальною підсудністю до Волноваського районного суду Донецької області. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.01.2021 року справа передана в провадження судді Подоляк Я.М. Ухвалою суду від 09.02.2021 року провадження у справі відкрито, справа призначена до розгляду в судове засідання в порядку загального позовного провадження на 26 лютого 2021 року об 10:00 год. 26.02.2021, 17.03.2021 судові засідання було відкладено у зв`язку з неявкою сторін. 19.04.2021 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Не заперечує факт укладення кредитного договору на умовах зазначених у позові, проте зазначає, що цього ж дня було укладено договір іпотеки №ZXR019521.59192.002, посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Качур Ганною Володимирівною, за яким він з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором передав в іпотеку придбану на кредитні кошти двокімнатну квартиру [ADDRESS] . При отриманні кредиту на житло обов`язково потрібно було застрахувати квартиру, яка є предметом іпотеки. 02.10.2012 року відповідач застрахував предмет іпотеки в ПРАТ „СК"Страхові гарантії". Страхував за власний кошт на користь іпотекодержателя предмет іпотеки від ризиків та на умовах, що були зазначені для першого року, також 10.10.2013 року, що підтверджено квитанцією про оплату страхового полісу №004530/03/13 від 02.10.2013 року, тобто до 10.10.2014 року. Зазначена квартира йому була необхідна для здійснення підприємницької діяльності. Регулярно сплачував внески по кредиту згідно з договором до тих пір поки відділення ПАТ „ВБР" знаходилося у м.Донецьку, що підтверджено останніми квитанціями від 11.06.2014 та 01.07.2014. В зв`язку з окупацією міста Донецька відділення банку ПАТ „ВБР" закрилося, але його ніхто не повідомив про те, куди саме він повинен в подальшому сплачувати кредит. На телефонні запити надавались відповіді що його про це буде повідомлено пізніше. Але ніхто не повідомив, доки відповідач не отримав судову повістку по цій справі. В зв`язку з окупацією міста Донецька змушений був припинити там свою підприємницьку діяльність та залишити квартиру, яка по теперішній час перебуває в іпотеці та під забороною відчуження. Отже, в зв`язку з окупацією м.Донецьк, в якому знаходилася квартира, яка перебуває в іпотеці в забезпечення виконання кредитного договору та яка застрахована в ПРАТ „СК"Страхові гарантії-", якою відповідач не маю змоги користуватися з літа 2014 року, вважаю, що склалися форс-мажорні обставини, а тому належним відповідачем по справі повинна бути страхова компанія, на яку покладена відповідальність за застраховане майно. Також посилався на те, що позивач при звернені до суду не врахував вимоги ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року який чинний з 15 жовтня 20014 року і до тепер, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами. Кредитний договір було укладено строком до 01.10.2032 року, строк дії договору не закінчився, він не був достроково розірваний в судовому порядку або одностороннє з надсиланням відповідного повідомлення, про своє право на відступлення права вимоги банк його не повідомляв, чим порушив п.3.1.15 кредитного договору. Сам по собі факт укладення договору відступлення права вимоги не створює для позичальника безумовного обов`язку сплатити борг саме у такому розмірі, який зазначено у оспорюваному договорі під час його виконання. У разі отримання відповідної вимоги від нового кредитора, боржник не позбавлений права висловлювати свої заперечення проти такої вимоги на підставі наявних у нього доказів за основним зобов`язанням, що виникло на підставі кредитного договору. Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника. 30.04.2021 від представника позивача - адвоката Борисенка М.О. надійшла відповідь на відзив в якій зазначив, що умовами кредитного договору та договору іпотеки не передбачено погашення заборгованості іншими особами окрім позичальника, навіть якщо існує договір іпотеки. Відповідальність за порушення умов договору та цивільного законодавства повинен нести відповідач індивідуально. Також, зазначає, що відповідач не надає жодного документа на підтвердження своїх доводів та не заявляє будь-яких клопотань. Шодо не направлення повідомлення про відступлення право вимоги, зазначив, що 16.09.2019 ПАТ «ВБР» направило на адресу відповідача зазначене повідомлення. В підтвердження направлення вищевказаного повідомлення ТОВ «ФК «Есаймент» додає лист-повідомлення про зміну кредитора (докази направлення наявні у первісного кредитора Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку»). Також зазначає, що підтвердження факту про відмову консультації відповідач не надає. Якщо таке порушення й відбулось воно не звільняє відповідача від обов`язку сплатити заборгованість. Суд, дослідивши матеріали справи, доходить наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов`язання. Судом встановлено, що 02.10.2012 року між відповідачем [PERSON] та ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» укладено кредитний договір № ZIKIPG3.59192.001, відповідно до п. 1.1,1.2,1.3 якого банк надав позичальнику у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 224000,00 грн з метою придбання нерухомості терміном користування кредитом до 01.10.2032 року. (5-11). Відповідно до п. 2.4. кредитного договору період сплати кредиту, комісії та відсотків здійснюється з 1-го по 10-те число кожного місяця, починаючи з дати підписання договору. При несплаті кредиту, комісії та відсотків у зазначений строк вони вважаються простроченими. Відповідно до п. 2.5 договору повернення кредиту здійснюється шляхом здійснення платежу на транзитний рахунок, зазначений в п. 1.8. Погашення заборгованості за цим договором здійснюється щомісяця. Позичальник повинен надавати Банку кошти (щомісячний платіж) відповідно до графіку погашення кредиту (додаток № 2) … Відповідно до п. 2.8. нарахування відсотків здійснюється щоденно, при цьому відсотки розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами виходячи з 360 днів у році. Відповідно до п. 6.3 за порушення строків сплати процентів за використання кредитом та/або комісії Банк нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Відповідно до п. 6.1. за порушення строків погашення кредиту Банк нараховує позичальнику відсотки в розмірі 36 (тридцять шість) % від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. При розрухунку приймаються: рік - 360 днів, місяць-рівний календарній кількості днів. ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» виконав свої зобов`язання за кредитним договором, що визнається відповідачем [PERSON] ,, проте останній не виконує належним чином зобов`язання за кредитним договором по поверненню кредитних коштів, внаслідок чого станом на 13.09.2019 року утворилась заборгованість у розмірі 450133,38 грн., яка складається з: 208584,15 грн. - поточна заборгованість за кредитом, 13096,03 грн. - прострочена заборгованість за кредитом, 4486,11 грн - поточна заборгованість за процентами по кредиту, 209207,34 грн - прострочена заборгованість за відсотками по кредиту, 224,00 грн - поточна заборгованість за комісією по кредиту, 13888,00 грн. - прострочена заборгованість за комісією по кредиту, 647,75 заборгованість за штрафами та/або пенею за кредитним договором. (а.с. 15-18). 13 вересня 2019 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Банк Розвитку» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Есаймент» укладені договір про відступлення права вимоги №147 від 13.09.2019 р., відповідно до якого ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» відступив шляхом продажу ТОВ «Фінансова компанія «Есаймент» права вимоги, що належали ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» за відповідним договором, до яких, зокрема, входять права вимоги до [PERSON] за Кредитним договором ZIKIPG3.59192.001 від 02.10.2012 та усіма забезпечувальними договорами (а.с. 19-20). Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію. Припинення зобов`язання на вимогу однієї сторони допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Як передбачено ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Наданий Банком розрахунок заборгованості повністю або частково відповідачем неспростовано, у зв`язкуз чим суд приходитьдо висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з [PERSON] поточної заборгованості за кредитом в розмірі 208584,15 грн, простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 13096,03 та поточної заборгованість за процентами по кредиту в розмірі 4486,11грн.64коп., та 209207,34 грн - простроченої заборгованості за відсотками по кредиту, є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, відповідач, у відзиві на позов, зазначає, що позивач при звернені до суду не врахував вимоги ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року який чинний з 15 жовтня 20014 року і до тепер, на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за пенею/штрафами в розмірі 647,75 грн суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам- підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. На виконання цього Закону 30 жовтня 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1053-р, яким було затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з п. 20 ч. 1 цього Розпорядження м. Волноваха Донецької області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Проте 05 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв Розпорядження №1079-р про зупинення дії Розпорядження від 30 жовтня 2014 року № 1053-р. яке в подальшому постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 09 лютого 2015 року було визнано не чинним (справа № 826/18330/14). Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02 грудня 2015 року №1275-р, яким визнано такими, що втратили чинність розпорядження №1053-р від 30.10.2014 року та №1079-р від 05.11.2014 року, село Микільське Донецької області відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Крім того, згідно зі ст. 1 Закону України «Про боротьбу із тероризмом» район проведення антитерористичної операції - це визначені керівництвом антитерористичної операції ділянки місцевості або акваторії, транспортні засоби, будівлі, споруди, приміщення та території чи акваторії, що прилягають до них і в межах яких проводиться зазначена операція. Згідно з наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07 жовтня 2014 року №33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Національний банк України своїми листами від 13 жовтня 2014 року № 47-411/58939 та від 05 листопада 2014 року № 18-112/64483 наголошував банкам України про неухильне дотримання вимог Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року щодо не нарахування пені та штрафів за договорами кредиту під час антитерористичної операції. Як вбачається зі справи, позивач просить стягнути з відповідача штраф/пеню, що нараховані станом на 13.09.2019 року, тобто в період дії ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Згідно з матеріалами справи відповідач [PERSON] з 12.07.2011 року, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Отже, враховуючи те, що відповідач є громадянином України, який зареєстрований в населеному пункті, де проводилась антитерористична операція, на підставі ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», штрафні санкції за укладеним з ним кредитним договором нараховувати заборонено, а тому позов банку в частині стягнення пені та штрафів у розмірі 647,75 грн є необґрунтованим. Щодо стягнення заборгованості за комісією по кредиту, суд зазначає наступне. Відповідно до п. 1.6 кредитного договору позичальник сплачує банку комісію за надання кредитних ресурсів у розмірі 0,10% від суми кредиту по договору, щомісяця в період сплати. 16 жовтня 2011 року набрав чинності Закон України від 22 вересня 2011 року № 3795-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», яким частину четверту статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» доповнено нормою такого змісту: кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. За загальним правилом, передбаченим статтею 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частинами другою, третьою статті 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно зі статтею 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 524/5152/15-ц (провадження № 61-8862сво18). Виходячи з наведеного, нарахування винагороди за надання кредитних ресурсів (комісії) суперечить вимогам чинного законодавства України. Позивач не мав права встановлювати такі платежі, оскільки вони покладають на боржників обов`язок компенсувати можливі фінансові ризики банківської установи. Оскільки обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої неможливе встановлення комісії, то позовні вимоги банку в частині стягнення комісії у розмірі 224,00 грн. (поточна заборгованість за комісією по кредиту) та 13888,00 грн. (прострочена заборгованість за комісією по кредиту) не підлягають задоволенню. Щодо інших аргументів зазначених відповідачем у відзиві на позов, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 265 ЦПК України, суд надає оцінку всім аргументам учасників справи. Разом з тим, суд завжди повинен знаходити розумний баланс між вмотивованістю судового рішення як гарантією реалізації принципу верховенства права та часом, витраченим на пошук відповідей на всі без винятку аргументи сторін. Безумовно, сторона, яка подає заяву чи скаргу, зацікавлена, щоб суд у своєму рішенні надав відповідь на кожен аргумент, та це не виключає можливості зловживання такою стороною своїми правами. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) з цього питання виробив практику пошуку відповідного балансу. Так, у ряді його рішень міститься вказівка на те, що вимога п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен аргумент заявника; ст. 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінювання, що є предметом регулювання, насамперед, національного законодавства та оцінювання національними судами (зокрема, рішення у справі «Суомінеен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97). Інші аргументи відповідача не спростовують вимоги позивача. Будь-яких клопотань про витребування доказів, залучення третіх осіб або співвідповідачів для участі у справі сторонами не заявлялись. При розподілі судових витрат суд керується нормами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 6752,00 грн. (а.с. 1). Враховуючи часткове задоволення позовних вимог,

Outcome: partial