Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

25 січня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання недієздатним свого сина [PERSON], встановлення над ним опіки та призначення опікуна. Заявник вказував, що [PERSON] перебуває на обліку у психіатричному кабінеті Снігурівської центральної районної лікарні і йому безстроково встановлено 1"Б" групу інвалідності з дитинства. Внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Посилаючись на те, що проживає з сином однією сім"єю, може здійснювати над ним опіку з метою забезпечення потреб та захисту інтересів, [PERSON] просив про задоволення заяви. У судовому засіданні заявник доводи заяви підтримав. Заінтересована особа [PERSON] проти задоволення заяви не заперечувала. Суду пояснила, що її син [PERSON] проживає у сім"ї з народження. За виявлення відставання у розвитку дитини зверталися за медичною допомогою, перебувають під наглядом лікаря-психіатра. Через важку розумову відсталість син не навчився грамоти, потребує постійного догляду та контролю, навички побутового обслуговування слабкі. Представник органу опіки та піклування Центральної сільської ради Снігурівського району Миколаївської області у судове засідання не з"явився. Письмовою заявою сільський голова П"яник А.І. просила про розгляд справи у відсутність представника заінтересованої особи. Заслухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON], [INFO], проживає в [ADDRESS] у сім"ї з батьками [PERSON] та [PERSON], що підтверджується записами свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого на підставі актового запису №9 від 07 квітня 1998 року, місце реєстрації Центральна сільська рада Снігурівського району Миколаївської області; паспорта серії [NUMBER], виданого 05 грудня 2013 року Снігурівським РВ УМВС України в Миколаївській області та довідкою виконкому Центральної сільської ради Снігурівського району Миколаївської області за вих.№170 від 24 січня 2017 року (а.с.7,9). У заяві, поданій в порядку ч.3 ст.237 ЦПК України, [PERSON] - близький родич [PERSON], з яким вони проживають однією сім"єю, просить про визнання фізичної особи недієздатною. В силу ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Як вбачається з записів медичної карти амбулаторного хворого Снігурівської поліклініки, [PERSON] з липня 2003 року поставлений на диспансерний облік до лікаря-психіатра з приводу помірної розумової відсталості. 30 квітня 2015 року ЛКК йому встановлено діагноз - тяжка розумова відсталість з направленням на психіатричну МСЕК. Відповідно до довідки МСЕК серії 10 ААВ №362991, датованої 16 жовтня 2015 року, [PERSON] безстроково встановлено інвалідність першої Б групи з дитинства. По висновку комісії він має потребу в постійному сторонньому нагляді та догляді (а.с.4). Допитані судом у якості свідків односельці сім"ї [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] обмежений у спілкуванні. Він не запам"ятовує людей, швидко забуває навички, яких його навчають, а також події, що відбулися. Хлопець неспроможний навчитися грамоті. Дії по самообслуговуванню, а також допомогу по господарству може здійснювати тільки під наглядом та контролем батьків. Внаслідок проведення судово-психіатричної експертизи (висновок №90 від 07 березня 2017 року) члени комісії прийшли висновку про те, що [PERSON] страждає психічним захворюванням у вигляді тяжкої розумової відсталості без порушень поведінки. У зв"язку з данним захварюванням він не може розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с.50-55). Суд приймає наведений висновок комісійної судово-психіатричної експертизи належним та допустимим доказом в порядку ст.ст.58,59 ЦПК України. Так, експертизу було проведено на підставі ухвали суду від 06 лютого 2017 року про її призначення у відповідності до ст.239 ЦПК України для встановлення психічного стану фізичної особи за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров"я такої особи. Відповідно до пункту 35 Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров"я України від 08 жовтня 2001 №397 висновок експертизи є обґрунтованим і містить відповіді на поставленні питання у межах компетенції та носить конкретний характер. Додатково експертною комісією досліджено епікріз до стаціонарної історії хвороби №3292 хворого [PERSON], який перебував на лікуванні з 15 жовтня по 04 листопада 2013 року, з діагнозом при виписці - тяжка розумова відсталість. Враховуючи висновок експертів про неможливість надання [PERSON] особисто пояснень у суді, вказана особа у судове засідання не викликалася і його інтереси представляв адвокат Кутовий Б.Б. Таким чином, досліджені докази свідчать про внутрішній, психічний стан особи, і в сукупності підтверджують, що [PERSON] страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у нього виявляється абсолютна неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Заява [PERSON] про визнання недієздатним [PERSON] знайшла своє підтвердження та підлягає задоволенню. Стаття 58 ЦК України визначає, що опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними. За ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування Центральної сільської ради Снігурівського району Миколаївської області звернувся до суду з поданням про призначення у разі задоволення заяви про визнання недієздатним [PERSON] його опікуном батька [PERSON] Оскільки відсутні обставини, що виключають призначення заявника опікуном відповідно п.п.3.2 п.3 Правил опіки та піклування, та він взмозі виконувати опікунські обов"язки, будучи близьким родичем [PERSON], маючи вік сорок п"ять років, задовільний стан здоров"я, джерела матеріального забезпечення, позитивну характеристику за місцем проживання, суд ухвалює про задоволення клопотання.

Outcome: approved