Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

В травні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Прокуратури Дніпропетровської області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Державного казначейства України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями і діями органу попереднього (досудового) слідства та прокуратури. В подальшому позов було уточнено. Позивачем були виключені декілька відповідачів та пред'явлено позов до Державного казначейства України. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що 18 червня 2012 року прокурором Широківського району Дніпропетровської області Райковичем К.Ф., за ознаками злочину, передбаченого ст. 190 ч. 1 Кримінального кодексу України (шахрайство), відносно неї була порушена кримінальна справа. 14 листопада 2012 року старшим слідчим СВ Широківського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області Нетичаєм Т.Ю. була ухвалена постанова про обрання їй запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд. Цього ж дня в кримінальній справі старшим слідчим СВ Широківського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області Нетичаєм Т.Ю. була ухвалена постанова про притягнення її в якості обвинуваченої, за вчинення злочину, передбаченого ст. 190 ч. 1 Кримінального кодексу України. Цього ж дня вона була оголошена старшим слідчим СВ Широківського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області Нетичаєм Т.Ю. у розшук, після чого в мережі ІНТЕРНЕТ і в громадських місцях Широківського району Дніпропетровської області було розміщене друковане оголошення про те, що вона вчинила злочин, передбачений ст. 190 ч. 1 Кримінального кодексу України, у зв'язку з чим розшукується. 28 грудня 2012 року відомості про вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 1 Кримінального кодексу України, були внесені старшим слідчим СВ Широківського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області Нетичаєм Т.Ю. під № 12012040610000112 до Єдиного реєстру досудових розслідувань. 18 червня 2013 року старшим слідчим СВ Широківського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області Нетичаєм Т.Ю. була ухвалена постанова про закриття відкритого відносно неї кримінального провадження № 12012040610000112 - у зв'язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення. Копія вказаної постанови на її адресу не надходила і їй особисто не вручалася, наприкінці листопада 2014 року була надана їй захисником - адвокатом Голівером П.В. Таким чином в період з 18.09.2012 по 18.06.2013, тобто протягом дев'яти місяців, вона безпідставно притягувалася до кримінальної відповідальності - підозрювалася та обвинувачувалася у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 190 ч. 1 Кримінального кодексу України, при цьому була безпідставно оголошена у розшук, відносно неї був безпідставно застосований запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Застосована відносно неї міра запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд не скасована до цього часу. Таким чином, міра запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд застосовується відносно неї з 14.11.2012 по теперішній час, тобто - протягом 1155 діб. Безпідставне притягнення її до кримінальної відповідальності, безпідставні підозра та обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), безпідставне оголошення у розшук, безпідставне застосування відносно неї запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, та обставина, що застосований відносно неї запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд не скасований до цього часу, завдали їй значної матеріальної та моральної шкоди, у зв'язку з чим на початку грудня 2014 року вона звернулася до начальника Широківського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області з заявою, в якій прохала визначити розмір завданої їй матеріальної та моральної шкоди та зняти її з розшуку. У відповідь на вказану заяву на її адресу надійшов лист від 12 лютого 2015 року за підписом начальника Широківського РВ Терьошина О.Ю., в якому повідомляється, що розмір завданої їй матеріальної та моральної шкоди: …може бути вирахуваний лише нею особисто ..., остаточне рішення по визначенню розміру завданої шкоди може приймати лише суд…. Завдана їй матеріальна шкода дорівнює 4000,00 гривень і складається з витрат, пов'язаних з оплатою наданої їй юридичної допомоги. Завдана їй моральна шкода полягає у тому, що вищезазначені обставини викликали у неї сильні нервові стреси, дуже сильні душевні переживання та моральні страждання. Вона страждала і переживала у зв'язку з тим, що була зобов'язана з'являтися до слідчого і приймати участь у слідчих діях. Також у зв'язку з тим, що оголошення про оголошення її у розшук за вчинення злочину було розміщене в мережі ІНТЕРНЕТ. Роздруковані оголошення про оголошення її у розшук за вчинення злочину було розміщене в громадських місцях Широківського району Дніпропетровської області. Вона і зараз продовжує страждати і переживати у зв'язку з тим, що з 14.11.2012 по теперішній час відносно неї застосовується міра запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд. Протягом довгих дев'яти місяців вона була вимушена виправдовуватися, доводити свою невинність.Орган досудового слідства не міг розібратися в обставинах кримінального провадження, тому вона могла бути засуджена за вчинення кримінального правопорушення, якого не вчиняла. Інформація про притягнення її до кримінальної відповідальності стала відома багатьом жителям Широківського району Дніпропетровської області, в якому вона на той час проживала, її родичам, друзям, знайомим. Моральна шкода полягає у тому, що усе, що скоїлося принизили її честь і гідність, завдали значної шкоди репутації, яка набувалася роками, спаплюжили її добре ім'я. Вона була вимушена з'являтися до слідчого, тому відчувала приниження у зв'язку з тим, що була вимушена приймати участь у слідчих діях. Була вимушена виправдовуватися, доводити свою невинність. Протягом усього дев'ятимісячного строку притягнення до кримінальної відповідальності, кожної хвилини і кожної секунди, її не полишало, переслідувало відчуття тривоги. Усе призвело до негативних змін у її житті, до порушення і навіть до втрати значної частини життєвих зв'язків - родичі, друзі, знайомі вважали, а деякі з них і до цього часу вважають, що вона дійсно вчинила злочин і не хочуть з нею спілкуватися. Вказана обставина змусила її змінити місце проживання - переїхати до м. Кривого Рогу, де про притягнення її о кримінальної відповідальності мало хто знає. Нервові стреси, відчуття тривоги, сильні душевні переживання та моральні страждання, приниження, розгубленість, інші негативні наслідки притягнення її до кримінальної відповідальності мали місце протягом усього дев'ятимісячного періоду притягнення її до кримінальної відповідальності, частина з них мають місце і на даний момент. Протягом дев'яти місяців притягнення її до кримінальної відповідальності вона вважала, що її життя зламане. Тому вона,вважає, що внаслідок незаконного рішення прокурора Широківського району Дніпропетровської області Райковича К.Ф. про порушення відносно неї кримінальної справи та внаслідок незаконних дій та рішень старшого слідчого Широківського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області Нетичая Т.Ю. їй була завдана значна моральна шкода, розмір яка дорівнює 5 927 764,00 (п'ять мільйонів дев'ятсот двадцять сім тисяч сімсот шістдесят чотири) гривні. Просить суд, стягнути з держави УКРАЇНА у відшкодування матеріальної шкоди 4000,00 гривень, у відшкодування моральної шкоди, 5 927 764,00 гривень, зобов'язати слідчого СВ Широківського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області Нетичая Т.Ю., а у разі його відсутності начальника слідчого відділення Широківського відділення поліції Криворізького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, скасувати обраний їй запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд та зняти її з розшуку, зобов'язати начальника Широківського відділення поліції КВП ГУНП в Дніпропетровській області розмістити в газеті «Вісник оголошення про те, що до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 190 ч. 1 Кримінального кодексу України вона притягувалася безпідставно. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги уточнив просив стягнути на користь [PERSON] з держави у відшкодування матеріальної шкоди 4000,00 гривень, у відшкодування моральної шкоди, 5 927 764,00 гривень та зобов'язати начальника Широківського відділення поліції КВП ГУНП в Дніпропетровській області розмістити в газеті «Вісник» оголошення про те, що до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 190 ч. 1 Кримінального кодексу України вона притягувалася безпідставно. В обгрунтування заявлених вимог посилався на обставини викладені у позові. Проти постановлення заочного рішення не заперечував. Позивач [PERSON] уточнені представником позовні вимоги підтримала, просила їх задовільнити у повному обсязі. Проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Відповідач - представник Державного казначейства України до суду не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, поштове повідомлення про вручення судової повістки долучено до матеріалів справи, причини неявки суду не відомі. У разі неявки в судове засідання відповідачів, які належним чином повідомлені і від яких не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 ЦПК України та ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивача та його представника, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову у відсутності представника відповідача та постановлення заочного рішення по справі. Перевіривши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи та давши оцінку доказам, наданих в їх обґрунтування, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що відносно [PERSON] 18 вересня 2012 року прокурором Широківського району Дніпропетровської області Райковичем К.Ф., була порушена кримінальна справа за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України, що підтверджується копією постанови долученої до матеріалів справи. 14 листопада 2012 року старшим слідчим СВ Широківського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області Нетичаєм Т.Ю. була ухвалена постанова про обрання [PERSON] запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд, що підтверджується копією постанови долученої до матеріалів справи. 14 листопада 2012 року в даному кримінальному провадженні була ухвалена постанова про притягнення [PERSON] в якості обвинуваченої, за вчинення злочину, передбаченого ст. 190 ч. 1 Кримінального кодексу України, копія постанови міститься в матеріалах справи. Того ж дня [PERSON] була оголошена старшим слідчим СВ Широківського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області Нетичаєм Т.Ю. у розшук, після чого в мережі ІНТЕРНЕТ в громадських місцях Широківського району Дніпропетровської області було розміщене друковане оголошення про те, що позивачка вчинила злочин, передбачений ст. 190 ч. 1 Кримінального кодексу України, 28 грудня 2012 року відомості про вчинення [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 1 Кримінального кодексу України, були внесені старшим слідчим СВ Широківського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області Нетичаєм Т.Ю. під № 12012040610000112 до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що підтверджуються Витягом з кримінального провадження № 12012040610000112. 18 червня 2013 року старшим слідчим СВ Широківського РВ ГУ МВС України в Дніпропетровській області Нетичаєм Т.Ю. була ухвалена постанова про закриття відкритого відносно [PERSON] кримінального провадження № 12012040610000112 - «у зв'язку з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення». Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що досудове розслідування за кримінальним провадженням відносно [PERSON] у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України тривало понад дев'ять місяців. Після проведення усіх необхідних слідчих дій, а саме перевірок бюджетних коштів на підставі Закону України «Про міліцію», Закону України «Про корупцію», Закону України «Про оперативно-розшукову діяльність», постанови КМУ «Положення про Державну службу боротьби з економічною злочинністю», допиту свідків та проведення інших дій передбачених КПК України кримінальне провадження було закрито. Підставою закриття кримінального провадження є відсутность в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, тобто після всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосередньо оцінки слідчим показань, речей і документів, які стосуються цього провадження в їх сукупності було прийнято відповідне рішення. Відповідно до діючого КПК України підстави для закриття кримінального провадження прийнято поділяти на реабілітуючі та нереабілітуючи. Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що кримінальне провадження стосовно позивачки [PERSON] закрито, відповідно до п. 1 ст. 284 КПК України, тобто є реабілітуючою підставою закриття провадження. Суд приходить до висновку, що понад дев'ять місяців [PERSON] безпідставно притягувалася до кримінальної відповідальност і - підозрювалася та обвинувачувалася у вчиненні кримінального злочину, передбаченого ст. 190 ч. 1 Кримінального кодексу України, при цьому була безпідставно оголошена у розшук та відносно неї був безпідставно застосований запобіжний захід у вигляді підписки про невиїзд. Дії працівників досудового слідства завдали [PERSON] моральних страждань, що призвело до настання наслідків у вигляді моральної шкоди. Відповідно до ст. 1176 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного ... притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу ... підписки про невиїзд ... відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу ... попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Згідно п.3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч.1 ст.1667 ЦК України моральна шкода завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка їх завдала, за наявності її вини. Як роз'яснено у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року, Із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5 та від 27 лютого 2009 року № 1, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та інше. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Таким чином, суд дійшов висновку, про наявність правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди суд виходить з меж позовних вимог та доводів позовної заяви, тяжкості наслідків, які настали в здоров`ї позивача, настання негативних змін у її житті, неможливість відновлення психологічного стану, з урахуванням ступеню вини відповідача, характер страждань позивача, яка переносить постійний моральний біль, звичайних повсякденних заняттях та активному спілкуванні з сім`єю та друзями, що вносить істотні вимушені зміни у життєвих стосунках, виходячи із засад розумності та справедливості, і вважає необхідним призначити позивачу компенсацію в розмірі 10000,00 гривень, що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Вирішуючи питання щодо відшкодування матеріальної шкоди відповідачу, суд виходить з наступного. Згідно ст.. 59 Конституції України - кожен має право на правову допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для захисту своїх прав та з метою написання позову [PERSON] звернулася за наданням юридичної допомоги до юриста. За юридичні послуги вона сплатила 4000,00 гривень, що підтверджується додатком № 1 до договору від 07 травня 2013 року про надання правової допомоги. Тому вимоги щодо відшкодування матеріальної шкоди підлягають повному задоволенню. Окрім того, позивачка [PERSON] надала матеріали, які вважає неправдивими і такими, що шкодять його діловій репутації. Такими матеріалами є викладена інформація в якій вказано, що позивач мовою оригіналу " ... УВАГА РОЗШУК! Широківським РВ ГУМВС України в Дніпроперовській області за скоєння злочину передбаченою ст. 190 ч. 1 КК України (Шахрайство) розшукується громадянка [PERSON]." Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також гарантує право кожного на повагу до його гідності (статті 3, 28). Відповідно до ст. 32 Конституції України «…Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації». Згідно до ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язку не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У відповідності до ч.1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно до ч.3 цієї статі негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Відповідно до ч.4 цієї статі спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування. У відповідності до ч. 5 ст. 277 ЦК України якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний. Згідно до ч.7 цієї статі спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Відповідно до п. 24 Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 року "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" якщо суд ухвалює рішення про право на відповідь або про спростування поширеної недостовірної інформації, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію цього тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документу тощо). У судовому рішення також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднені. Відповідно до роз'яснень вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.25, спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Згідно зі ст.37 Закону України " Про друковані засоби масової інформації (пресу) в Україні" громадяни, юридичні особи і державні органи, а також їх законні представники мають право вимагати від редакції друкованого засобу масової інформації опублікування ним спростування поширених про них відомостей, що не відповідають дійсності або принижують їх честь та гідність. Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Відповідно до ст.30 Закону України " Про інформацію", ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень, враховуючи, що кримінальне провадження щодо скоєння позивачем кримінального правопорушення закрито, інформація викладена про [PERSON] у роздруківках та в мережі ІНТЕРНЕТ не може бути прийнято як оцінююче судження, а тому позовні вимоги в частині зобов'язання начальника Широківського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області розмістити в газеті «Вісник», яка розповсюджується на території Широківського району Дніпропетровської області, оголошення про те, що до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст. 190 ч. 1 Кримінального кодексу України, вона притягувалася безпідставно та незаконно, підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, аналіз приведених вище доказів в сукупності, які суд вважає допустимими, достатніми та достовірними, вивчивши та дослідивши всі надані докази в сукупності та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову [PERSON].

Outcome: partial