Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом у якому просить витребувати у [PERSON] належні їй меблі „Коко шанель", а саме: ліжко, вартістю 11 522 грн., тумба/прикрав., вартістю 1886 грн., т/столик з дзеркалом, вартістю 7370 грн., шкаф 4-х двірн., вартістю 11 756 грн., пуф, вартістю 545 грн., загальною вартістю із знижкою 24 270 (двадцять чотири тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що вона на протязі тривалого часу проживала з [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. 20.05.2013 року за її кошти та кошти матері нею були придбані меблі, які доставлені за адресою: [ADDRESS]. На початку січня 2014 року вона переїхала проживати до своєї матері за адресою: [ADDRESS] Невдовзі після цього вона звернулася до відповідача з вимогою повернути належні їй на праві власності меблі. Однак він ніяким чином не відреагував на її вимоги. 4.07.2014 року вона звернулася з заявою до Бердичівського МВ УМВС в Житомирській області про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності. Як на правову підставу у позові [PERSON] посилається на положення статті 41 Конституції України, статей 317, 321 частини першої, 387 Цивільного кодексу України. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі. Допитана у якості свідка пояснила, що з 05 листопада 2010 року по 03 червня 2014 року вона проживала з [PERSON] В січні 2014 року вона переїхала проживати до своєї матері, після цього вони знову з відповідачем стали проживати разом. У 2013 році вона у ТЦ „Глобал" за власні кошти купувала меблі, які були доставлені за адресою: [ADDRESS]. Після того як вони остаточно розійшлася з [PERSON] у червні 2014 року, вона вимагала повернення її меблів, однак [PERSON] їй погрожував. Вона тричі намагалася забрати речі, однак він її речі, в тому числі і меблі не віддавав. Вона зверталася в міліцію. У неї ключа від будинку останнім часом не було. Той будинок належить на праві власності матері відповідача, однак там проживав відповідач. Представник позивача позов підтримав та пояснив, що оскільки позивачка не вивозила своїх меблів з будинку відповідача, вони там мають знаходитися, а тому дані меблі слід витребувати з незаконного володіння відповідача. Відповідач позов не визнав. Допитаний у якості свідка пояснив, що у грудні 2012 року він познайомився з позивачкою. У них були дружні стосунки, вони кілька разів зустрічалися. У травні 2013 року [PERSON] повідомила йому, що хоче придбати меблі. Він відвіз її у м. Житомир, де в ТЦ „Глобал" вона купила меблі. Через три місяці вона йому зателефонувала та повідомила, що люди привезуть замовлені меблі та просила поставити їх у його будинку. Він погодився дати дозвіл на те, щоб поставити меблі у його будинку, але на нетривалий час. Через тиждень після того, в кінці серпня [PERSON] зателефонувала та попросила його зібрати меблі, щоб вона могла їх забрати. Його товариш [PERSON] зібрав меблі. На початку вересня 2013 [PERSON] зателефонувала до нього та сказала, що їде за меблями. Так як він не був у місті, попросив сусіда поїхати в с. Хмелище до матері та взяти ключі від будинку, щоб віддати меблі [PERSON]. Меблі [PERSON] поставила у його будинку, оскільки як вона казала, не хоче, щоб не знала її мати. Представник позивача [PERSON] позов не визнав, та пояснив, що дійсно у будинок матері відповідача за адресою: [ADDRESS] позивачкою на короткий термін були завезені меблі. Однак вона їх звідти забрала на початку вересня 2013 року. Свідкок [PERSON], який проживає по сусідству з відповідачем пояснив, що він інколи доглядає за будинком матерії відповідача, він бував у будинку і не бачив там меблів. Він на початку вересня 2013 року на прохання [PERSON] відкривав будинок, щоб [PERSON] забрала звідти меблі. Свідок [PERSON], мати відповідача пояснила, що вона власниця будинку [ADDRESS] Вона у серпні ці дала дозвіл сину поставити у будинку меблі її знайомої. На початку вересня 2013 року на прохання сина вона дала [PERSON] ключі від будинку, щоб [PERSON] забрали свої меблі. У будинку ніяких меблів немає. Там на підлозі матраси, диван та крісла. Меблів там немає. Вона бачила лише коробки. Востаннє [PERSON] вона бачила лише влітку 2013 року Свідок [PERSON], сусід відповідача пояснив, що на початку вересня 2013 року до нього зателефонував [PERSON] та сказав, що потрібно допомогти повантажити меблі [PERSON]. [PERSON] приїхала разом з двома хлопцями, які повантажити коробки. Свідок [PERSON], товариш відповідача у судовому засідання показав, що в кінці серпня 2013 року на прохання [PERSON] він допоміг йому забрати меблі білого кольору. Меблі були складені в коробки. Свідок [PERSON], подруга позивачки пояснила, що вона двічі була у будинку по [ADDRESS] та бачила там меблі білого кольору, а саме ліжко, комод, шафу. Вдруге вона була у лютому 2014 року. [PERSON] та [PERSON] проживали разом десь 3-4 роки. Свідок [PERSON], мати позивачки пояснила, що її дочка та [PERSON] проживали у цивільному шлюбі до 03 червня 2014 року. У травні 2013 року вона позичила грошові кошти [PERSON] на купівлю меблів. 12 травня 2014 року вона була у будинку [PERSON] та допомагала дочці там прибирати. Після того всі поїхали святкувати у кафе «Жолудь». Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що 12 травня 2014 року вони святкували день народження [PERSON] на Елінгу. Свідок [PERSON] також пояснив, що буває у будинку, де проживає [PERSON] на [ADDRESS] і меблів він там не бачив. Дослідивши докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що у серпні 2013 року [PERSON] у ФОП „[PERSON]" було придбано меблевий гарнітур „Коко шанель", який складається з ліжка, вартістю 11 522 грн., тумби, вартістю 1886 грн., столика з дзеркалом, вартістю 7370 грн., шафи 4-х дверною, вартістю 11 756 грн.; пуфу, вартістю 545 грн., загальною вартістю із знижкою 24 270 (двадцять чотири тисячі двісті сімдесят) грн. 00 коп. з урахуванням доставки, підйому та складання (а.с. 5-6, 9). Вказані меблі у серпні 2013 року були доставлені у будинок [ADDRESS], у якому проживав відповідач та який належав на праві власності його матері. Вказану обставину не заперечував відповідач. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до частини першої статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майновід особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Зазначений засіб захисту права власності застосовується в тому випадку, коли власник майна фактично позбавлений можливості володіти й користуватися належною йому річчю, тобто коли річ незаконно вибувала з його володіння. Предмет віндикаційного позову становить вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном невласника про повернення індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння. Підставою віндикаційного позову є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна з чужого незаконного володіння (це факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача та ін.). Таким чином, вибравши вказаний спосіб захисту, позивачка відповідно до статей 10 та 60 ЦПК України, крім свого права власності на речі, має довести факт перебування меблів, як вона просить витребувати у володінні відповідача. Як зазначено вище, позивачкою доведено її право власності на меблевий гарнітур „Коко шанель", який складається з ліжка, вартістю 11 522 грн., тумби, вартістю 1886 грн., столика з дзеркалом, вартістю 7370 грн., шафи 4-х дверною, вартістю 11 756 грн.; пуфу, вартістю 545 грн. Поряд з тим, допустимих доказів наявності в натурі на час розгляду справи вказаних у володінні відповідача, позивачкою суду не надано. З показів свідків суду не вдалося з'ясувати місця знаходження меблів,інших допустимих доказів місцязнаходження меблів позивачкою суду не надано. Доводи позивачки про те, що вона цих меблів не забирала з будинку, а також покази свідка [PERSON] не можуть беззаперечно свідчити про факт наявності меблів позивачки у будинку відповідача на даний час. А отже відсутні правові підстави для витребування вказаних меблів у відповідача.

Outcome: dismissed