Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

Богородчанська райдержадміністрація, діючи як орган опіки та піклування, звернулася в суд із позовом до [PERSON] та [PERSON] у якому поставила питання про позбавлення відповідачів батьківських прав стосовно їх малолітньої дочки [PERSON] [PERSON], [INFO], а також просила вирішити питання про призначення малолітній опікуна та стягнення аліментів на її утримання.\~ Заявлені вимоги орган опіки та піклування мотивував тим, що відповідачі по справі є біологічними батьками малолітньої [PERSON], яка народилась 17 вересня 2015 року у м.Варшава Республіки Польща. З інформації Консульського підрозділу Посольства України в [PERSON], скерованої у серпні 2017 року до Івано-Франківської обласної державної адміністрації, а згодом до Богородчанської райдержадміністрації, стало відомо про необхідність врегулювання питання опіки над малолітньою громадянкою України [PERSON] [PERSON], яка залишилась без батьківського піклування. Службою у справах дітей Богородчанської райдержадміністрації проведено перевірку, якою встановлено, що відповідачі у справі перебувають у зареєстрованому шлюбі. У 2009 році подружжя переїхало проживати на територію [PERSON] разом із малолітнім сином [PERSON], [INFO]. 17 вересня 2015 року в [PERSON] у них народилася дочка [PERSON] і її народження зареєстроване 18 вересня 2015 року упраавлінням цивільного стану у столичному місті Варшава. Батьки залишили дівчинку у пологовому будинку та написали офіційну відмову від здійснення своїх батьківських прав та обов"язків. Про вагітність і пологи нікому з родичів на території України відомо не було. У 2016 році подружжя повернулося проживати на територію України. Під час бесіди, яка відбулася 17 серпня 2017 року, представникам служби у справах дітей Богородчанської РДА відповідачі підтвердили факт відмови від своїх прав на дитину, вказали, що їх позиція з даного питання не змінилася і вони не заперечуватимуть проти позбавлення їх батьківських прав. 17 серпня 2017 року начальником служби у справах дітей проведено розмову із [PERSON], яка є бабусею малолітньої [PERSON] по материній лінії. Під час розмови з"ясовано, що [PERSON] має бажання і наміри у разі позбавлення дочки та зятя батьківських прав повернути онуку на територію України, опікуватися нею, нести відповідальність за її життя та здоров"я, займатися вихованням та доглядом. Протягом часу підготовки цього питанння до судового розгляду, відповідачі не змінили свого ставлення до цього питання, продовжують ігнорувати свої батьківські обов"язки, не вжили жодних заходів для повернення дитини на територію України та облаштування її життя у повноцінній сім"ї. Представник органу опіки та піклування Богородчанської райдержадміністрації [PERSON] підтримав позовні вимоги та пояснив, що комісія з питань захисту прав дитини Богородчанської райдержадміністрації, оцінивши зібрані службою у справах дітей матеріали, прийшла до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав обох відповідачів щодо їх дочки [PERSON]. Такий висновок підтримав у судовому засіданні. Додатково пояснив, що після особистого спілкування з відповідачами, переконався, що подружжя відповідачів свідомо прийняли рішення про відмову від дитини, стверджували, що дитина була небажаною, хворою, а тому погоджувались на позбавлення їх батьківських прав. Також зазначив, що після початку процедури перевірки, контакт з відповідачами був втрачений, вони змінили контактні телефони, місце проживання. Клопотання про призначення [PERSON] опікуном підтримав, вказав, що позитивне вирішення цього питання буде відповідати найвищим інтересам дитини. [PERSON] є рідною бабусею [PERSON], бажає здійснювати опіку, має таку можливість. Майнове становище та наявність необхідних умов для забезпечення потреб дитини органом опіки та піклування перевірено. Просив позовні вимоги задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлялися у встановленому законом порядку. У зв"язку з цим судом постановлено ухвалу про проведення розгляду справи у порядку заочного провадження. [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що відповідачка по справі [PERSON] є її дочкою, а [PERSON] - зятем. Зазначила, що дочка, потрапивши під вплив свого чоловіка, стала на хибний життєвий шлях. Обоє паразитують на банківських кредитах, вдаються до різного роду маніпуляцій з позиченими коштами, змушені переховуватись від кредиторів, відповідач з цих причин неодноразово змінював своє прізвище (Паневник, Богоносюк, [PERSON], [PERSON]). Разом з відповідачами проживає їх син [PERSON], [INFO], який переносить усі негативні наслідки, пов"язані з частою зміною батьками місця проживання. У 2009 році відповідачі виїхали на проживання до [PERSON] і повернулись в Україну лише у березні 2017 року. Через те, що вона не схвалює спосіб життя відповідачів, контакти між ними були практично припинені. Про те, що під час проживання на території [PERSON], у відповідачів народилася дитини, від якої вони відмовилися у пологовому будинку, їй не було відомо. Довідалась про це лише у серпні 2017 року від службовців органу опіки та піклування. Допускає, що такі дії вчинені дочкою і зятем із меркантильних інтересів. Порадившись із родичами, прийняла зважене і усвідомлене рішення стати опікуном онуки і взяти на себе усі турботи і обов"язки щодо її виховання та утримання. Просила позов задовольнити, позбавити відповідачів батьківських прав та призначити її опікуном малолітньої [PERSON] [PERSON]. Допитані свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні підтвердили, що про народженя на території [PERSON] їх сестрою [PERSON] дочки, від якої вона відмовилась, ні їм, а ні іншим членам родини не було відомо до серпня 2017 року. Цілком підтримали рішення матері [PERSON] взяти під опіку дитину. Заслухавши пояснення учасників процесу,\~ дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO]. Дитина народилася у [PERSON]. Реєстрацію народження дівчинки здійснило управління цивільного стану в столичному міті Варшава. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім"ї та родини, свого народу, піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати\~ її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обовязку батьківського піклування щодо неї. Статтею 155 Сімейного кодексу України визначено, що здійснення батьками своїх прав та обов"язків мають грунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обовязків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до інофрмації консульського відділу посольства України в [PERSON] від 09 серпня 2017 року встановлено, що 22 лютого 2016 року [PERSON] та [PERSON] у районному суді для столичного міста Варшави відмовилися від прав на дитину. За висновком органу опіки та піклування Богородчанської райдержадміністрації відповідачі, народивши дитину свідомо залишили її у пологовому будинку, усунулися від будь-якої участі в житті дитини, повернувшись в Україну, покинули її на території іншої держави. Таким чином мають місце дві обставини, визначені ст. 164 ч.1 п.1 та 2 Сімейного кодексу України. За встановлених обставин, суд вважає позовні вимоги доведеними. Підстави для позбавлення відповідачів батьківських прав щодо дочки [PERSON] наявні - батьки не забрали дитину з пологового будинку і протягом більш як двох років не виявляли щодо дитини батьківського піклування, а також ухиляються від подальшого виконання своїх батьківських обов"язків. Згідно ст. 243 Сімейного кодексу України опіка встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. З огляду на перевірені судом докази, які подані органом опіки та піклування,\~враховуючи інтереси дитини, її вік, наявність кровного споріднення між [PERSON] та малолітньою [PERSON] [PERSON], можливість створення [PERSON] належних умов для проживання, розвитку дитини, виховання її у колі близьких родичів, суд приходить до переконання, що встановлення опіки над [PERSON] є необхідністю, а її опікуном доцільно призначити [PERSON], яка відповідає критеріям визначеним законом для опікуна. Також, відповідно до ч.2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Попри те, що [PERSON] в ході судового розгляду вимоги органу опіки та піклування щодо стягнення аліментів з відповідачів не підтримувала, заявляючи про те, що самостійно спроможна забезпечити потреби дитини, суд, виходячи з найвищих інтересів дитини, вважає, що слід прийняти рішення про стягнення з обох відповідачів аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України слід покласти на відповідачів. На підставі наведеного,

Outcome: approved