Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

ПАТ "Страхова Група "ТАС" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів, який мотивує тим, що 30.04.2018 року на проїзній частині вул. Незалежності в м. Буринь Сумської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Део Ланос д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який допустив наїзд на пішохода [PERSON] та покинув місце ДТП, внаслідок чого [PERSON] отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди. Вироком Конотопського міськрайоного суду Сумської області від 05.10.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ПАТ "Страхова Група "ТАС", яке сплатило потерпілій [PERSON] (вдова загиблого [PERSON] ) страхове відшкодування майнової та моральної шкоди на загальну суму 68852,00 грн, яке особисто відповідачем потерпілій не було відшкодоване. Тому просять стягнути з [PERSON] на свою користь в порядку регресу 68852,00 грн, а також судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 2270,00 грн. Ухвалою судді Буринського районного суду Сумської області [PERSON] від 06.08.2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Рішенням Вищої ради правосуддя від 14.09.2021 року № 1978/0/15-21 суддю [PERSON] звільнено з посади судді Буринського районного суду Сумської області у зв`язку з поданням заяви про відставку. Відповідно до розпорядження керівника апарату Буринського районного суду Сумської області від 30.09.2021 року №113 проведено повторний автоматизований розподіл, згідно якого головуючим суддею для розгляду даної справи визначено суддю Гука Т.Р.. Ухвалою судді Буринського районного суду Сумської області Гука Т.Р. від 05.10.2021 року цивільну справу прийнято до провадження та призначено її до судового розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , який на даний час відбуває покарання у виді позбавлення волі, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, однак правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, клопотань про його участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції або розгляд справи без його участі не подавав. З врахуванням вказаних обставин та положень ст.280 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05.10.2018 року справа №574/597/18 [PERSON] визнано виним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України і призначено покарання у виді позбавлення волі строком 5 років з позбавленням права керувати транспортним засобом на 2 роки, на підставі ст.ст.75, 76 КК України призначено іспитовий строк 3 роки з покладенням обов`язків періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання (8-10). Вироком Сумського апеляційного суду від 10.07.2019 року справа №574/597/18 вирок Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05.10.2018 року скасований в частині звільнення [PERSON] від відбування покарання на підставі ст.75 КК України та ухвалено новий вирок, яким [PERSON] вважати засудженим за ч.2 ст.286, ч.1 ст.135 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк 2 роки (а.с.11-13) Постановою Верховного Суду Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 11.02.2020 року справа №574/597/18 вирок Сумського апеляційного суду від 10.07.2019 року щодо [PERSON] залишено без змін, а касаційну скаргу засудженого [PERSON] - без задоволення (а.с.15-18). Згідно вироку Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 05.10.2018 року суду, [PERSON] визнано винуватим у тому, що 30.04.2018 року близько 22 год. 20 хв. керуючи технічно несправним автомобілем марки "DAEWOO Lanos" реєстраційний номер [NUMBER] , в частині втрати працездатності механізму гальмування лівого заднього колеса, рухався по проїжджій частині вул. Незалежності в м. Буринь, Сумської області, у напрямку виїзду з міста. Перебуваючи в районі будинку [ADDRESS], [PERSON] зневажив безпекою дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку, рухаючись з перевищенням допустимої швидкості руху, в порушення вимог п.п. 12.3, 12.4 Правил дорожнього руху України, при виявленні небезпеки для руху у вигляді пішохода, своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості руху транспортного засобу, аж до повної його зупинки, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, що призвело до наїзду на пішохода [PERSON] , який в порушення вимог п.п. 4.1, 4.7, 4.8 ПДР України перетинав проїжджу частину з права наліво, відносно напрямку руху автомобіля. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми, багато уламкового перелому кісток склепіння черепу, лінійного перелому кісток основи черепу, забій речовини головного мозку, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди та перебувають у прямому причинному зв`язку з настанням смерті. Також вказаним вироком встановлено, що 30.04.2018 року близько 22 год. 20 хв. [PERSON] на вул. Незалежності в м. Буринь, Сумської області, керуючи автомобілем марки "DAEWOO Lanos" реєстраційний номер [NUMBER] , після наїзду на пішохода [PERSON] , достовірно знаючи, що потерпілий внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав тілесні ушкодження, розуміючи, що поставив його у небезпечний для життя стан та усвідомлюючи те, що залишає без допомоги особу, яка внаслідок отриманих травм позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, маючи реальну можливість надати потерпілому допомогу, не виконав свого обов`язку, покладеного на нього п. 2.10 Правил дорожнього руху України, не переконався, чи потребує потерпілий допомоги, не викликав карету швидкої допомоги, не відвіз потерпілого до найближчого лікувального закладу, після вчинення ДТП покинув місце дорожньо-транспортної події. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч.6 ст.82 ЦПК України). Цивільна-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПАТ «Страхова Група «ТАС» за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/6933647 від 28.07.2017 року (а.с.7). 03.06.2020 року [PERSON] звернулась до Буринського районного суду Сумської області із позовом до ПАТ «Страхова Група «ТАС» про відшкодування майнової шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, що вбачається із позовної заяви (а.с.19-23). 24.11.2020 року [PERSON] звернулася до ПАТ «Страхова Група «ТАС» з заявою про страхове відшкодування, що підтверджується заявою (а.с.38). Листом від 16.12.2020 року АТ «Страхова Група «ТАС» [PERSON] було повідомлено що розгляд її заяви про страхове відшкодування від 24.11.2020 року призупинено до ухвалення рішення суду у цивільній справ №574/514/20 (а.с.39-40). Ухвалою Буринського районного суду справа №574/514/20 від 12.03.2021 року, яка набрала законної сили, за заявою [PERSON] її позовну заяву до ПАТ «Страхова Група «ТАС», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишено без розгляду (а.с.42). Відповідно страхового акту №04618/27/721 від 23.04.2021 АТ «Страхова Група «ТАС» (приватне) та додатку №1 до Страхового Акту №04618/27/721 від 23.04.2021, прийнято рішення про страхову виплату [PERSON] у сумі 68852,00 грн. (а.с.43-44). Згідно платіжного доручення №179199 від 29.04.2021 року АТ «Страхова Група «ТАС» (приватне) [PERSON] було перераховано страхове відшкодування по Договору №АК6933647 від 28.07.2017 (а.с.45). Згідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно п.27.3. ст.27 страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Згідно п.27.4. ст.27 страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ч.1 ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Частиною 1 ст.1191 ЦК України, передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом, що узгоджується з нормами ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема згідно п.п."в" п.38.1.1. ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. З огляду на вищевикладене, оскільки [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого на момент спричинення ним дорожньо-транспортної пригоди була застрахована ПАТ «Страхова Група «ТАС», самовільно залишив місце пригоди, що встановлено вироком суду, а позивачем було відшкодовано [PERSON] завдану відповідачем шкоду, суд приходить до висновку, що позивач отримав право зворотної вимоги до відповідача про стягнення виплаченого страхового відшкодування, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з врахуванням задоволених повністю вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270, 00 грн.

Outcome: approved