Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]., де третіми особами, що не заявляють самостійних вимог є державний нотаріус Арцизької державної нотаріальної контори Бучацький В.Я. та [PERSON] про поновлення строків для звернення до суду та визнання договорів дарування удаваними та встановлення (визнання) укладення договорів купівлі-продажу. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває з відповідачем [PERSON] в зареєстрованому шлюбі з 21 січня 1999 року. Відтак, [PERSON] діючи в інтересах сім'ї придбав у членів колективного сільськогосподарського підприємства «Березіно» - [PERSON] правонаступником якого є [PERSON], [PERSON]; [PERSON]; [PERSON] правонаступниками, якої є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]; [PERSON] правонаступником якої є [PERSON] належні їм на праві власності земельні часки (паї) розміром 7,49 га, про що були укладені договори дарування з [PERSON] від 31 січня 2000 року, з [PERSON] від 17 січня 2000 року, з [PERSON] від 31 січня 2000 року, з [PERSON] від 31 січня 2000 року, з [PERSON]. від 31 січня 2000 року, які посвідчені державним нотаріусом Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області Бучацьким В.Я.. За кожну земельну ділянку (пай) відповідач [PERSON] сплатив за домовленістю з власниками грошову винагороду розміром 7000 (сім тисяч) гривень. Таким чином, в результаті укладення договорів позивачка вважала, що вона разом з відповідачем [PERSON] набули за спільні кошти сумісну власність подружжя тобто права на 5 (п'ять) земельних часток (паїв) розміром 7,49 га в умовних кадастрових гектарах кожна, але фактично з договорами, які уклав [PERSON] 26 листопада 2013 року позивачка виявила договір дарування від 06 березня 2000 року та Державний акт на право власності на землю від 28 квітня 2000 рок, які були видані [PERSON], рідній сестрі відповідача [PERSON]. Дані документи свідчили про те, що фактичним власником земельної ділянки площею 42,15 га., тобто тієї яку придбали позивачка та відповідач [PERSON] є [PERSON]. У зв'язку з цим позивачка вважає, що її конституційні права, свободи й інтереси щодо володіння, користування й розпорядження спільним сумісним майном подружжя були порушені, а тому вона просить визнати укладені між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] , [PERSON]. договори дарування удаваними та встановлення (визнання) укладення їх договорами купівлі-продажу. В судовому засіданні позивачка [PERSON] пояснила, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. В 2000 році її чоловік [PERSON] придбав земельні сертифікати за їх спільні гроші, але яким саме чином це було зроблено вона не знала, так як довіряла чоловікові і не просила, щоб він показував їй документи на придбання земельних сертифікатів. Тільки в 2013 році вона випадково побачила документи на придбання земельних сертифікаів з яких дізналася, що фактично її чоловікові [PERSON] земельні сертифакти були подаровані відповідачами. Вона з цим не згодна, так як вважала, що це їх спільна власність, а фактично власником виявився тільки її чоловік відповідач [PERSON]. Вона вважала, що цим ущемляються її інтереси. Відповідач [PERSON] в подальшому без її відома подарував сертифікати своїй сестрі [PERSON]. Також, позивачка просила поновити їй строк звернення до суду з позовом, приймаючи до уваги, що про порушення її прав їй стало відомо тільки в кінці 2013 року. В зв"язку з цим вона просить задовольнити її позов та в подальшому справу розглядати за її відсутністю. Представник позивачки також позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з позивачкою [PERSON]. Також пояснив, що дійсно в 2000 році ним спільно з дружиною було придбано п"ять земельних сертифакатів у мешканців смт. Березине Тарутинського району Одеської області. Для більш економічного оформлення даних земельних сертифікатів він з відчужувачами оформили договори дарування, внаслідок чого, він передав кожному з власників тих земельних часток кошти в розмірі по 7000 гривень, про що було складені розписки. В 2013 році він попросив свою дружину [PERSON] заплатити мито за землю, в результаті чого їй стало відомо, що в 2000 році ним було укладено договори дарування з відчужувачами земельних ділянок, а не договори купівлі-продажу. Також, зазначив, що на теперішній час він вказану землю переоформив на свою сестру [PERSON], оскільки вона запропонувала йому спільно працювати. В зв"язку з цим, він з позовом погоджується в повному обсязі та в подальшому також просив розглянути справу за його відсутністю. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працювала в КСП "Березіно", внаслідок чого їй було надано у приватну власність сертифікат на земельний пай площею 7,79 в умовних гадастрових гектарах. В 2000 році їй терміново необхідні були гроші, тому вона вирішила продати вказаний земельний сертифікат відповідачу [PERSON]. За придбання даного земельного сертифікату відповідач [PERSON] заплатив їй кошти в розмірі 7000 гривень, дану угоду вони оформили як договір дарування. Таким чином, вона з вказаним позовом погоджується в повному обсязі та не заперечує проти його задоволення. Також, в подальшому просила дану справу розглядати за її відсутністю. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися. На адресу суду від них надійшли заява про згоду з позовними вимогами позивачки та з проханням розглянути справу без їх участі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином. Представник третьої особи державний нотаріус Арцизької державної нотаріальної контори Бучацький В.Я. в судове засіданні не з'явився, повідомлявся належним чином. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася. На адресу суду від неї надійшла заява, з якої вбачається, що вона ніяких претензій по вказаному позову не має. В зв"язку з цим просить розглянути справу за її відсутністю, вирішення даного спору залишає на розгляд суду. В зв'язку з цим в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом не здійснюється. Вивчивши матеріали справи суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню за таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 січня 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження. Також, судом встановлено, що [PERSON] придбав у членів сільськогосподарського підприємства «Березіно» належні їм на праві власності земельні частки (паї), а саме у : - [PERSON] - земельну частку (пай) розміром 7,49 га в умовних кадастрових гектарах, посвідчене сертифікатом [NUMBER] виданим 06.10.1997 року Тарутинською райдержадміністрацією Одеської області, згідно рішення від 22 вересня 1997 року №322/97, зареєстрованим в Книзі реєстрації сертифікатів від 06.10.1997 року за №572, на підставі посвідченого державним нотаріусом Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області Бучацьким В.Я., договору дарування від 31.01.2000 року серія бланку АВІ №718169, зареєстрованого в реєстрі за №330; - [PERSON] - земельну частку (пай) розміром 7,49 га в умовних кадастрових гектарах, посвідчене сертифікатом [NUMBER] виданим 06.10.1997 року Тарутинською райдержадміністрацією Одеської області згідно рішення від 22 вересня 1997 року №322/97, зареєстрованим в Книзі реєстрації сертифікатів від 06.10.1997 року за №219, на підставі посвідченого державним нотаріусом Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області Бучацьким В.Я., договору дарування від 17.01.2000 року серія бланку АВІ №322942, зареєстрованого в реєстрі за №116; - [PERSON] - земельну частку (пай) розміром 7,49 га в умовних кадастрових гектарах, посвідчене сертифікатом [NUMBER] виданим 06.10.1997 року Тарутинською райдержадміністрацією Одеської області згідно рішення від 22 вересня 1997 року №322/97, зареєстрованим в Книзі реєстрації сертифікатів від 06.10.1997 року за №280, на підставі посвідченого державним нотаріусом Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області Бучацьким В.Я., договору дарування від 31.01.2000 року серія бланку АВІ №367426, зареєстрованого в реєстрі за №328; - [PERSON] - земельну частку (пай) розміром 7,49 га в умовних кадастрових гектарах, посвідчене сертифікатом [NUMBER] виданим 06.10.1997 року Тарутинською райдержадміністрацією Одеської області згідно рішення від 22 вересня 1997 року №322/97, зареєстрованим в Книзі реєстрації сертифікатів від 06.10.1997 року за №489, на підставі посвідченого державним нотаріусом Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області Бучацьким В.Я., договору дарування від 31.01.2000 року серія бланку АВІ №367425, зареєстрованого в реєстрі за №326; - [PERSON] - право на земельну частку (пай) розміром 7,49 га в умовних кадастрових гектарах, посвідчене сертифікатом [NUMBER] виданим 06.10.1997 року Тарутинською райдержадміністрацією Одеської області згідно рішення від 22 вересня 1997 року №322/97, зареєстрованим в Книзі реєстрації сертифікатів від 06.10.1997 року за №167, на підставі посвідченого державним нотаріусом Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області Бучацьким В.Я., договору дарування від 31.01.2000 року серія бланку АВІ №367424, зареєстрованого в реєстрі за №324. Дані обставини підтверджуються копіями сертифікатів та договорами дарування, які містяться в матеріалах справи. Однак, як встановлено судом фактично [PERSON] уклав договори купівлі-продажу вищезазначених земельних ділянок. Так, відповідачка [PERSON] пояснила суду, що дійсно до оформлення договору купівлі-продажу земельного паю, який належав їй на праві власності, вона з відповідачем [PERSON] не була знайома. Познайомилася з ним через своїх знайомих з метою продати земельний пай, так як їй терміново були необхідні гроші. Дійсно відповідач [PERSON] в 2000 році заплатив їй за земельний пай 7000 гривень і вона написала про це розписку, але фактично вони оформили договір дарування. . Також їй відомо, що [PERSON] купив таким чином земельні паї і у інших відповідачів. В нотаріальній конторі з нею була також [PERSON], яка теж отримала гроші від Кахчі за продаж земельного паю. Також дана обставина підтверджується розписками про отримання грошей за подаровані земельні паї. Таким чином, відповідач [PERSON] придбав у власність земельну ділянку площею 42.15 га, розташованої на території Березинської селищної ради Тарутинського району Одеської області. Крім того, судом встановлено, що 06 березня 2000 року відповідач [PERSON] подарував громадянці [PERSON] належні йому на праві власності земельні частки /паї/, посвідчені сертифікатами, розміром по 7,49 в умовних кадастрових гектарах, згідно договору дарування [NUMBER], посвідченого державним нотаріусом Арцизької державної нотаріальної контори Одеської області Бучацьким В.Я., зареєстрованого в реєстрі за №1022. Також судом встановлено, що дійсно позивачка фактично не знала яким чином відповідач [PERSON] придбав спірні земельні ділянки і фактично вона дізналася про це в кінці 2013 року. Взв"язку з цим суд приходить довисновку про можливість поновлення строку звернення до суду. При розгляді справи суд користується нормами Цивільного Кодексу в редакції 1963 року, так як правовідносини виникли в період дії вищевказаного кодексу, оскільки Цивільний Кодекс України в редакції 2004 року в законну силу на той час ще не вступив. Згідно ч. 2 ст. 58 ЦК (1963 року), якщо угода укладена з метою приховати іншу угоду (удавана угода), то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку сторони дійсно мали на увазі. Відповідно до п. 14 Правових позицій Верховного Суду України щодо розгляду судами окремих категорій цивільних справ від 04 серпня 2001 року, якщо суд встановить, що оспорена угода є удаваною, укладеною з метою приховання іншої угоди, суд визначаючи укладену сторонами угоду недійсною, разом з ним зазначає, яка між сторонами була укладена угода, що приховувалась і застосовує правила, що регулюють цю угоду. Стаття 224 ЦК (1963 року) зазначає, що за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Крім того, стаття 228 ЦК (1963 року) вказує, що продаж майна провадиться за цінами, що встановлюються за погодженням сторін, якщо інше не передбачено законодавчими актами. За договором ж дарування, як про те вказує ч. 1 ст. 243 ЦК (1963 року) одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Відповідно до вимог ст. 76 ЦК (1963 року) перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Згідно ч. 2 ст. 80 ЦК (1963 року) якщо суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові. Таким чином, суд приходить до висновку, що зазначені позивачкою в заяві причини пропуску строків слід визнати поважними та поновити їй строк для звернення до суду з даним позовом. Також, оскільки [PERSON] та віджучувачі земельних часток (паїв) під час укладення договорів дарування діяли свідомо, отримали грошові кошти за вищезазначені земельні частки, укладені між ними договори дарування можливо визнати удаваними, оскільки сторони діяли с метою приховати відплатний договір купівлі-продажу. Беручи до уваги вищевикладене, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного, ст. ст. 58, 76, 80, 224, 228, 243 ЦК України (в редакції 1963 року), п.п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України (в редакції 2004 року),

Outcome: approved