Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про виключення з актового запису про народження дитини [PERSON], [INFO] даних про нього, як батька дитини, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він не є біологічним батьком вказаної дитини, тоді як відомості про нього як про батька були внесенні у свідоцтво про народження на підставі ч.3 ст. 122 СК України, зокрема тому, що їх із відповідачкою шлюб було розірвано рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 15.03.2018 року, а датина народилася від іншого чоловіка [INFO] року, тобто в межах спливу десятимысячного строку. [PERSON] у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Суду пояснив, що будучи у зареєстрованому з відповідачем шлюбі з 2016 року з нею фактично не проживав, шлюбно-сімейних відносин вони не мали, як і спільного бюджету сім"ї, інтимні стосунки не підтримували, а тому народжена [INFO] року дитина [PERSON] не його. Зазначив позивач і те, що про реєстрацію його батьком цієї дитини йому не було відомо раніше, його згоди на це у нього не запитували. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала, просила суд їх задовольнити. Суду пояснила, що дійсно народжений нею [INFO] року син [PERSON] не є біологічно від її колишнього чоловіка [PERSON], якого лише в силу Закону було записано його батьком. Зазначила і те, що справжній біологічний батько сина є інший чоловік, з яким тепер не спілкується, відносини не підтримує. Третя особа Святошинський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві свого представника в судове засідання не направила, письмово просила розглядати справу без їх участі. Заслухавши з"явившихся у судове засідання сторін, свідків, дослідивши надані суду докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов наступних висновків. У судовому засіданні встановлено, сторонами не заперечується, належними та допустимими доказами підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 14.05.2005 рок, який рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 15.03.2018 року було розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають двох спільних дітей дочку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. Після розірвання шлюбу, позивач [PERSON] [INFO] року народила сина [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження дитини (а.с. 10) із якого також вбачається, що батьком дитини записано [PERSON], що відповідає вимогам ч.3 ст. 122 СК України. Так, згідно ч.3 ст. 122 СК України подружжя, а також жінка та чоловік, шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір'ю дитини заяви про визнання батьківства. Якщо дитина народилася до спливу десяти місяців від дня припинення шлюбу внаслідок смерті чоловіка, походження дитини від батька може бути визначене за спільною заявою матері та чоловіка, який вважає себе батьком. Отже, як зазначили позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] у судовому засіданні, батьком дитини [PERSON], саме в силу ч.3 ст. 122 СК України було записано [PERSON], оскільки народження дитини було в межах десятимісячного строку після розірвання шлюбу, тоді як біологічним батьком [PERSON] не явля.ться дитині. Згідно ч.1 ч. 2 ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Згідно п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства тта стягнення аліментів" від 15.05.2006 N 3 судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК ( 2947-14 ), - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Так, у судовому засіданні окрім пояснень позивача та відповідача, яка позов визнала в повному обсязі, були допитані свідки [PERSON] та [PERSON], які під присягою суду пояснили, що добре знаючи сім"ю [PERSON] та [PERSON], знають, що ті давно, приблизно з 2016 року разом як сім"я не проживають, народжена дитина не є біологічною дитиною [PERSON], оскільки [PERSON] довгий час зустрічалася з іншим чоловіком від якого і завагітніла та вирішила народжувати. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:показаннями свідків. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Отже, заслухаши пояснення сторін у судовому засіданні, покази свідків, надані суду докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов висновку про достатність підстав для задоволення позову, враховуючи, що сама відповідачка проти нього не заперечує та навпаки вказує на відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Відтак враховуючи спірний характер правовідносин сторін, наведена міра обгрунтування даного судового рішення є достатньою у світлі конкретних обставин справи щоб продемонструвати сторонам що вони були почут. Міра, до якої суд має виконати обов"язок щодо обгрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішеня у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994 року.

Outcome: approved