Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" звернувся в суд з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 09 листопада 2010 року в сумі 17067,08 грн., а також витрати по оплаті судового збору. В обгрунтування позову позивач вказав на те, що відповідно до укладеного з відповідачем договору № б/н від 09 листопада 2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", які затверджені наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Договір, укладений з відповідачем є договором приєднання, порядок укладення якого передбачений ст. 634 ЦК України. Згідно Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. За умовами даного договору, зокрема, згідно Умов та правил надання банківських послуг, він, позивач, отримав право зміни (збільшення або зменшення) кредитного ліміту в будь-який момент. Ним, позивачем, нараховувалися відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується "Правилами користування платіжною карткою". Положеннями Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід"ємних частин договору. Зокрема, можливість зміни розміру відсоткової ставки за кредитом за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в Умовах та правилах надання банківських послуг. Він, позивач, виконав свої зобов"язання за договором у повному обсязі, що виявилося у наданні відповідачеві кредиту у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно грошові кошти на виконання умов договору, чим у порушення умов кредитного договору, а також вимог законодавства не виконав зобов"язання за кредитним договором. В результаті цього станом на 29.02.2016 року у відповідача виникла заборгованість на загальну суму 17067,08 грн., з яких 1857,79 грн. - заборгованість за кредитом; 11120,38 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 2800 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 788,91 грн. - штраф (процентна складова). За таких обставин, а також враховуючи те, що відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов"язання за договором, він, позивач, з метою захисту своїх законних прав вимушений звернутися до суду. Представник позивача, який про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, в судове засідання не з"явився. Разом з позовною заявою позивачем подано до суду клопотання від 06.04.2016 про розгляд справи у відсутності представника, проти ухвалення заочного рішення не заперечують (а.с. 40). Відповідач, який в порядку ст.74 ЦПК України повідомлявся про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання не з"явився. Судові повістки, які надсилалися відповідачеві на адресу його місця проживання та на адресу місця проживання, зареєстровану у встановленому порядку, повернулися (а.с. 52, 55-58, 66-69), клопотання від відповідача не поступали. Відтак, на підставі ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд прийшов до висновку про проведення розгляду справи та ухвалення рішення за відсутності відповідача у заочному порядку, позивач не заперечив проти такого вирішення справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків. В судовому засіданні встановлено, що 09 листопада 2010 року між публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" - позивачем у справі та [PERSON] - відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг № б/н. Укладений між сторонами договір є договором приєднання. Зокрема, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Пам"яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договором передбачено право банку проводити зміну Тарифів у визначеному договором порядку. Договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання, якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідач зобов"язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором; у разі невиконання зобов"язань за договором на вимогу банку виконати зобов"язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту овердрафту), оплати винагороди банку; слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту; при порушенні строків платежів по кожному з грошових зобов"язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, сплатити штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не виконує зобов"язання за договором, в результаті чого у нього станом на 29.02.2016 року виникла заборгованість на загальну суму 17067,08 грн., з яких 1857,79 грн. - заборгованість за кредитом; 11120,38 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 2800 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 788,91 грн. - штраф (процентна складова). Наведені вище обставини повністю та об"єктивно стверджені дослідженими судом письмовими доказами, а саме: копіями документів, що утворюють укладений між сторонами договір № б/н від 09 листопада 2010 року (а.с. 7-33), розрахунком заборгованості відповідача (а.с. 4-6). Суд констатує, що між сторонами виникли договірні правовідносини, врегульовані нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України та ч. 1 ст. 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Як встановлено судом відповідач в порушення умов укладеного з позивачем договору не виконує своєчасно взяті на себе зобов"язання, в результаті чого утворилася заборгованість та виник обов"язок передати позивачеві передбачену договором неустойку. За таких обставин, оцінивши всі докази в їх сукупності та взаємозв'язку, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що позов підставний, обгрунтований та підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивач при зверненні до суду сплатив 1378,00 грн. судового збору (а.с. 1), тому дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі наведеного,

Outcome: approved