Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

[PERSON] в позовній заяві про розірвання шлюбу зазначила, що 08.10.1994 року виконкомом Великотур"янської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис №27. Від даного шлюбу 11.03.1999 року народилась дочка [PERSON], яка є повнолітньою, та син [PERSON], [INFO]. В обгрунтування позову покликається на те, що з відповідачем не змогли створити міцної сім"ї через різні погляди на житя та сімейні обов"язки. Чоловік не приділяв належної уваги ні їй, ні сім"ї. Більше року проживають окремо. Діти дорослі, а тому примирення та збереження сім"ї вважає недоцільним Наведене призвело до остаточного розпаду сімї та стало причиною звернення до суду з даним позовом. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та не заперечив проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов належить до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Як встановлено ч. 2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого повторно, серії 1-НМ № 184988 від 26.11.2017 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], 08.10.1994 року виконавчим комітетом Великотур"янської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області, актовий запис №27, був зареєстрований шлюб. Відповідно до ч.1 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд встановив, що за час спільного подружнього життя у сторін народилось двоє дітей дочка [PERSON], яка є повнолітньою, та син [PERSON], [INFO], який взмозі сам визначити з ким йому проживати. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на викладене судом встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні відносини, оскільки в них різні погляди на життя та сімейні обов'язки, спільного побуту не ведуть. Шлюб між ними носить формальний характер, оскільки більше року проживають окремо, що призвело до припинення між ними сімейних відносин та розпаду сім'ї, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. За таких обставин суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб розірвати. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст. 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved