Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

Заявленим вимогами позивач просить суд ухвалити рішення яким: визнати незаконним та скасувати рішення 21-ої сесії 5-го скликання Буківської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 18 січня 2008 року "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки [PERSON] "; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 150271, що зареєстрований у встановленому законом порядку на ім`я [PERSON] ; витребувати з володіння [PERSON] на користь держави земельні ділянки - площею 0,5704 га з кадастровим номером 1822080600:04:000:1228 та площею 0,1863 га з кадастровим номером 1822080600:03:002:0035; витребувати з володіння [PERSON] на користь держави земельну ділянку площею 0,2 га з кадастровим номером 1822080600:04:000:1160; скасувати записи про реєстрацію прав власності на згадувані об`єкти нерухомості у державному реєстрі та вирішити долю судових витрат. Прокурор, підтримуючи інтереси органів у інтересах яких звернувся до суду із даним позовом в судовому засіданні вимоги підтримав, просив задовольнити та в обґрунтування повідомив наступне. Видача земельної ділянки [PERSON] здійснена на підставі не існуючого рішення органу місцевого самоврядування. Мало того, видача земельної ділянки здійснена із порушенням порядку. В подальшому дана земельна ділянка поділена на декілька окремих ділянок, які перебувають у власності відповідачів фізичних осіб. За таких обставин, просив визнати незаконним та скасувати рішення органу місцевого самоврядування, витребувати такі об`єкти нерухомості у відповідачів та скасувати їх записи про реєстрацію прав власності у державному реєстрі і вирішити долю судових витрат. Усі докази підтверджуючі заявлені вимоги, на переконання прокурора, перебувають в матеріалах справи та інших додатково ні витребувати ні досліджувати, на переконання прокурора, не має потреби. Представник ДП "Житомирське лісове господарства" позицію прокурора підтримав та просив заявлені вимоги повністю задовольнити. Представник відповідача [PERSON] вимоги не визнав просив відхилити. В обґрунтування власної позиції суду повідомив наступне. Позивач не доведено факт не прийняття рішення щодо видачі земельної ділянки [PERSON] , адже питання виділення земельних ділянок фізичним особам вирішувалось на згадуваній сесії. В подальшому, прокурором не доведено, що виділена [PERSON] земельна ділянка трансформувалась у земельні ділянки, які прокурор просить витребувати у відповідачів. Інші учасники справи були належним чином та завчасно повідомлені про дату час та місце проведення судового засідання однак не з`явились і судом вирішено проводити розгляд справи у їх відсутність. Заслухав пояснення учасників розгляду та проаналізував надані ними матеріали судом встановлено наступні фактичні обставини справи. 29 лютого 2008 року [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,9894 га на підставі рішення 21-ої сесії 5-го скликання Буківської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 18 січня 2008 року, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (а.с.25 т.1). Права власності відповідачів на земельні ділянки зареєстровані у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.26-31 т.1). Зазначені витяги не містять інформації про поділ земельної ділянки площею 0,9894 га на менші і належні відповідачам фізичним особам, або іншим чином не підтверджують їх належність до ділянки, яка спочатку видавалась [PERSON] згадуваним рішенням органу місцевого самоврядування. В 2008 році на замовлення [PERSON] виготовлялась технічна документація із землеустрою на земельну ділянку 0,9894 га на території Буківської сільської ради для ведення особистого селянського господарства (а.с.53-96 т.1). Дана документація містить копію рішення Буківської сільської ради від 18 січня 2008 року прийнятого на 21-ій сесії 5-го скликання, яким начебто прийнято рішення про затвердження згадуваної технічної документації [PERSON] щодо земельної ділянки площею 0,9894 га (а.с.60,83 т.1). В 2013 році за замовленням [PERSON] виготовлену технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельної ділянки загальною площею 0,7567 га на дві окремі площами, відповідно, 0,5704 та 0,1863 га (а.с.32 - 52 т.1). Така технічна документація також не містить документів, які б свідчили її належність до земельної ділянки, яка видавалась [PERSON] оскаржуваним рішення органу місцевого самоврядування площею 0,9894 га. Відповідно до протоколу 21-ої сесії 5-го скликання від 18 січня 2008 року Буківською сільською радою приймалось ряд рішень, однак рішення про виділення земельної ділянки [PERSON] не приймалось і її технічна документація на земельну ділянку загальною площею 0,9894 га не затверджувалась (а.с.97 - 124 т.1). Рішенням Господарського суду Житомирської області від 16 грудня 2015 року у судовій справі № 12/365 "НМ", яке набуло законної сили, заборонено ДП "Житомирське лісове господарство" вести лісове господарство у певних лісових ділянках в тому числі у кварталі № 19 площею 51,3585 га (а.с.125-146 т.1). Виконуючий директора Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання листом від 10 липня 2017 року за № 414 повідомив прокурора Житомирської місцевої прокуратури про наступне. При використанні даних створення картографічної бази встановлено, що земельні ділянки із кадастровими номерами 1822080600:03:002:0009; 1822080600:03:002:0035; 1822080600:04:000:1228;\~ 1822080600:04:000:1160; 1822080600:03:002:0020 та 1822080600:03:002:0015 розміщені у кварталі 19 Тригірського лісництва ДП "Житомирське лісове господарство" (а.с.147-149 т.1). Начальник КЕВ м. Житомира на адресу Житомирської місцевої прокуратури повідомив листом № 3440 від 31 серпня 2017 року про те, що згадувана у вашому листі земельна ділянка перебуває на балансі КЕВ відповідно до акту серії Б № 022537 від 1978 року (а.с.150-254 т.1). Начальник управління лісового та мисливського господарства листом № 1287 від 22 серпня 2017 року повідомив Житомирську місцеву прокуратуру, що погодження на вилучення із зміною цільового призначення земельних ділянок лісогосподарського призначення в кварталі 19 Тригірського лісництва не надавалось (а.с.156 т.1). В судовому засіданні були досліджені матеріали лісовпорядкування 2008 та 1997 років, такі як планшети, плани лісонасаджень, таксаційні описи, протоколи технарад за результатами лісовпорядних робіт надані керівництвом ДП "Житомирське лісове господарство" листом № 528 від 27 липня 2017 року. Звернення містить згадування про рішення у справі Господарського суду Житомирської області (а.с.157-180 т.1). [PERSON] набула прав власності на земельну ділянку площею 0,2 га з кадастровим номером 1822080600:04:000:1160 з цільовим призначенням для садівництва 15 жовтня 2012 року на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі зміни цільового призначення. До цього дана земельна ділянку була набута нею у власність за цивільно правовим договором від 14 травня 2012 року і відомості щодо обмеження у використанні не зареєстровані (а.с.25-26 т.3). 15 грудня 2016 року [PERSON] набула прав власності на садовий будинок по [ADDRESS] (а.с.27-28 т.3). За поясненням представника [PERSON] такий садовий будинок розташований на земельній ділянці, яку прокурор заявленими вимогами просить витребувати. Дані пояснення, суд вважає підтвердженими розпорядженням голови Житомирської районної державної адміністрації № 346 від 29 липня 2016 року про зміну цільового призначення земельної ділянки, яка перебуває у [PERSON] площею 0,2 га із земель для особистого селянського господарства на землі для садівництва з ідентичним кадастровим номером (а.с.30 т.3). Дослідив надані матеріали, суд вирішує застосувати наступні положення норм цивільного законодавства для вирішення заявлених вимог. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч. ч. 1, 2 ст. 5 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. ч. 1 - 4 ст. 12 ЦПК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. ч. 1 - 3 ст. 13 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. ч. 1, 6, 7 ст. 81 ЦПК України). Проаналізував фактичні обставини справи та норми законодавства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову у зв`язку із не вірно обраним прокуратурою способом захисту порушених прав. Такі висновки полягають у наступному. Суд вважає неможливим визнавати не законним та скасовувати не існуюче взагалі та таке, яке ніколи не приймалось рішення Буківської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 18 січня 2008 року у частині виділення земельної ділянки [PERSON] . Такий орган місцевого самоврядування ніякого відношення до прийняття незаконного рішення не мав. Щонайменше іншого суду доведено не було. Суду прокурором лише повідомлялось про існування кримінального провадження заведеного з приводу підробки офіційного документу, однак жодних підтверджуючих документів з даного приводу не надавалось і, відповідно, досліджено не було. Враховуючи обсяг заявлених вимог, суд вважає, не є можливим виходити за межі позовних вимог та визнавати такий акт органу місцевого самоврядування недійсним. Тим самим суд погоджується із доводами прокурора про доведення факту підробки рішення сесії Буківської сільської ради, щодо затвердження [PERSON] земельної ділянки площею 0,9894 га, як такого якого не приймалось у такий день. Одночасно, доводи представника відповідача про не доведення такого факту, суд відхиляє. Так, в судовому засіданні досліджено як протокол сесії так і усі рішення прийняті за день. Рішень із згадуванням прізвища [PERSON] не було. Інших доказів стороною відповідачів суду подано не було і не має підстав стверджувати про інше. Похідна вимога про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] задоволеною також бути не може, оскільки такий документ існував, його видавали компетентні органи у спосіб передбачений законодавством України чинним у свій час. Підстав не видавати акт на земельну ділянку відповідними органами не було. Характер спірних правовідносин, не дає можливим виходити за межі заявлених і таких вимог та визнавати даний документ незаконним. Інші вимоги про витребування земельних ділянок відповідачів на користь держави задоволеними бути не можуть виходячи з наступного. Суд погоджується з доводами представника відповідача [PERSON] про те, що жодним документальним чином не підтверджено розподіл земельної ділянки площею 0,9894 га, яка видавалась [PERSON] на інші та менші земельні ділянки і згадуваних у заявлених вимогах. За таких обставин, правових підстав для їх витребування на користь держави не має за положеннями ст. 388 ЦК України, які заявлені позивачем як такі заявленим позовом. Знаходження, начебто, земельних ділянок на землях лісового фонду, суд вважає належними доказами підтверджено не було. Лист посадових осіб про розташування земельних ділянок відповідачів фізичних осіб здійснений на підставі співставлення карт, суд не вважає належним доказом підтверджуючим заявлені вимоги оскільки така інформація має припущення без точних та беззаперечних висновків. Клопотань про призначення судової експертизи суду заявлено не було. Окрім цього, не може бути самостійною підставою для задоволення вимог у такому обсязі можливе місце розташування земельних ділянок на землях лісового фонду. Інших підстав для витребування земельних ділянок на користь держави, крім як незаконність отримання у власність першим власником - [PERSON] суду наведено і підтверджено відповідними доказами не було. Похідна вимога про скасування записів про реєстрацію прав власності не підлягає до задоволення за відсутності підстав для задоволення попередніх вимог. Оскільки позов вирішено відхилити як необґрунтований, заява про застосування строків позовної давності заявлена відповідачами до задоволення не підлягає. Враховуючи результати вирішення спору понесені позивачем судові витрати до подальшому розподілу не підлягають. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed