Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що 20 червня 2013 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики в письмовій формі, згідно якого позивач зобов"язувався передати грошові кошти в сумі 24000 гривень шляхом безготівкового перерахунку на рахунок позичальника, а останній зобов"язувався повернути таку ж суму грошей. Цього ж дня Кравець звернувся до нього із листом про перерахунок грошових коштів із зазначенням банківських реквізитів рахунку. Зазначає, що виконав свої зобов"язання, перерахуваши обумовлену договором суму коштів, в той час, як позичальник умови договору не виконав і на даний час суму позики не повернув. [INFO] [PERSON] помер, і після його смерті спадщину прийняли його син, [PERSON] та дружина, [PERSON] , які і повинні відповідати за даним борговим зобов"язанням. В зв"язку із наведеним, просив стягнути з відповідачів в його користь заборгованість за договором позики, інфляційні витрати, три проценти річних від простроченої суми та судовий збір. Позивач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачі у судове засідання не з`явились, хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, про причини неявки суд до відома не поклали, відзив на позовну заяву в установлений законом строк до суду не надходив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та перевіривши подані ним докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Згідно із ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що згідно договору позики від 20 червня 2013 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 24000 гривень шляхом безготівкового перерахування на рахунок позичальника, та зобов"язувався повернути їх у визначений договором строк (а.с.4). Відповідно до власноручно написаної 20 червня 2013 року заяви, [PERSON] просив позивача перерахувати обумовлену договором позики суму коштів на вказаний у цій заяві рахунок (а.с.5). Позивач виконав свої зобов"язання, перерахуваши обумовлену договором суму коштів, в той час, як позичальник суму позики не повернув. У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. [INFO] [PERSON] помер і після його смерті спадщину прийняли дружина померлого - [PERSON] і син - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 27 квітня 2018 року державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за № 547, спадкова справа № 112/2015 (а.с.101). У відповідності до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Із зазначеного вище свідоцтва про право на спадщину вбачається, що саме відповідачі являються спадкоємцями майна [PERSON] у прийняли спадщину після його смерті, в рівних частинах по 1/2, а тому повинні сплатити Головко таку ж частку заборгованості позичальника. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно поданого позивачем розрахунку інфляційних збитків від суми позики за період з липня 2014 по листопад 2017 року така сума складає 24681,60 гривень. Розмір трьох процентів річних від простроченої суми позики за вказаний період становить 2469,70 гривень. Крім того, відповідно до п. 6 договору позики, в разі прострочення повернення позики Позикодавець вправі нарахувати пеню в розмірі 1 % від несплаченої суми за кожен день прострочення. В даному випадку розмір пені за несвоєчасне виконання зобов"язань за період з 24 листопада 2016 року по 24 листопада 2017 року становить 87600,00 гривень. Відповідачами не спростовано жодним чином наведені позивачем розрахунки, а тому вимоги позову в цій частині підлягають до задоволення. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається (ч.1 ст.81 ЦПК України), в судовому засіданні досліджено кожний доказ, що міститься в матеріалах цивільної справи і відповідає вимогам належності, допустимості і достовірності. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Оскільки сума боргу не повернута в обумовлений в договорі строк в повному обсязі, то право позивача порушено, а тому підлягає судовому захисту. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір, оскільки його оплата викликана захистом порушеного права. На підставі наведеного та ст.ст.\~\~526,\~530, 625, 1046-1047, 1049, 1281, 1282 ЦК України,

Outcome: approved