Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що на підставі рішення Павлоградського міськрайонного суду від 12.05.2014року у справі № 185/4078/14-ц з відповідача [PERSON] на користь матері позивача [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], позивача у дійсній справі, у розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У зв"язку з досягненням позивачем повноліття [INFO] стягнення аліментів державним виконавцем було припинено. 02.03.2016 року державному виконавцю стало відомо, що за період стягнення аліментів боржник отримував ще один вид доходу - компенсаційні виплати (регрес) з фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві у м. Тернівка, який приховав від матері позивача, як стягувача аліментів, та від державної виконавчої служби. Розмір доходу відповідача за період з 25.04.2014року по 13.07.2015року складає 147328,63грн., 1/4 частина доходу складає 36 832грн.16коп. З даного виду доходу стягнення аліментів не здійснювалось, тому дана сума вважається заборгованістю з не виплачених аліментів. Вказана заборгованість в сумі 36 832грн.16коп. виникла за період з 25.05.2014року по 13.07.2015рік, яку позивач просить стягнути з відповідача. Позивач зазначає, що відповідач, як боржник, був зобов"язаний надавати достовірні відомості про свої доходи та майно, заборгованість по аліментам виникла внаслідок приховування ним додаткового доходу, тому позивач просить суд також стягнути з відповідача в судовому порядку 11 110грн. 07коп. пені від суми несплачених аліментів на її утримання за період з липня 2014року по липень 2015року(8326грн.13коп за 2014рік +2783грн. 94коп. за 2015рік) відповідно до виконаних нею та наданих суду розрахунків(а.с.3-4). Позивач в судове засідання не з"явилась, представник позивача [PERSON],. справу просила розглянути у її відсутність, на підставі документів, що містяться в матеріалах справи. Відповідач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов не визнав повністю.Просив врахувати його письмові заперечення від 28.09.2016року(а.с.24-26), у яких зазначив, що позивач по справі - його дочка, якій він протягом всього часу післі припинення шлюбних відносин з її матір"ю сплачував алыменти та надавав матеріальну допомогу. Наразі дочка досягла повноліття, однак продовжує навчання, тому за рішенням суду від 10 серпня 2015року він сплачує їй аліменти в розмірі 25% доходу на весь період її навчання, з пенсії та щомісячних страхових виплат у зв"язку з втратою професійної працездатності, що складає щомісячно більше 3000 грн., ще й добровільно надає утримання цій дитині, сплачуючи за її навчання. Зазначив, що він сплачував аліменти на підставі рішення суду на користь [PERSON], позивач не була стягувачем, тому, в даному випадку він, не маючи обов"язку сплати аліментів саме на користь позивачки, не може об"єктивно мати і заборгованість по аліментам на її користь. Якщо аліменти не було утримано в повному обсязі, стягувач мав би оскаржити дії державного виконавця з цього приводу. У вересні 2014року він отримав від Фонду ССНВ в м. Тернівці одноразову допомогу у зв"язку з втратою здоров"я від професійного захворювання в сумі 82 824грн., з якої за законом не утримуються аліменти. Вказує, що у разі задоволення позову відбудеться "подвійне стягнення аліментів". Щодо вимог про стягнення з нього пені зазначає, що він не скоював дій, направлених на ухилення від сплати аліментів. Також просив суд врахувати, що він є інвалідом третьої групи, що підтверджується копією довідки МСЕК, частину своїх коштів витрачає на лікування, не працює, допомагає своїм непрацездатним батькам. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно виконавчого листа № 185/4078/14-ц, виданого 09.07.2014року за рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12.05.2014року, з відповідача на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25.04.2014року і до досягнення дитиною повноліття( а.с.8-9). Відповідно до довідки державного виконавця ВДВС Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області від 14.04.2016року № 02/16581 стягнення аліментів припинилося [INFO] у зв"язку з досягненням дитиною повноліття, виконавче провадження було завершено. 02.03.2016року державному виконавцю стало відомо, що за період стягнення аліментів боржник отримував ще один вид доходу - регрес, який приховав від стягувачки та державної виконавчої служби. Розмір доходу з 25.04.2015року по 13.07.2015року складає 147328грн. 63коп., 1/4 частина доходу складає - 36 832грн.16коп. З вказаного виду доходу стягнення аліментів не здійснювалось, тому ця сума вважається заборгованостю з невиплачених аліментів за другим видом доходу боржника(а.с.10). Відповідно до довідки відділення виконавчої дирекції Фонду ССНВ в місті Тернівці Дніпропетровської області розмір щомісячних виплат [PERSON] за період з 25.04.2014року по 13.07.2015року складає: квітень - червень 2014р.- 00грн., липень 2014р. - 177,21грн., з серпня 2014року по травень 2015року - 5493,44грн., червень 2015року - 6870,44грн., липень 2015року - 2522,58грн., у вересні 2014року виплачена одноразова допомога в сумі 82824грн., а всього 147328,63грн.( а.с.11). Відповідно до ст. 194 Сімейного кодексу України( далі- СК) заборгованість по аліментам стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття. Тому сума заборгованості 36 832грн.16коп. підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Таким чином, передбачена ст. 196 СК України відповідальність у виді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду. Виходячи зі змісту ст. 196 СК України суд повинен встановити факт заборгованості за аліментами і наявність або відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність або відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов'язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов'язків щодо утримання. Як зазначено вище, факт наявності заборгованості у відповідача по сплаті аліментів за період з 1 липня 2014 року по 13 липня 2015року в сумі 36 832грн.16коп. підтверджується розрахунком державного виконавця( а.с.10-11), з якого вбачається, що за цей період відповідачем не було сплачено жодної суми аліментів за рішенням суду з другого виду доходу - компенсаційних виплат від Фонду ССНВ, при цьому вказана заборгованість по аліментам виникла з вини відповідача, який приховав цей другий вид доходу від стягувача та державного виконавця, не маючи об'єктивних перешкод для своєчасної сплати аліментів. Відповідно до ст. 81 Сімейного кодексу України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів, затверджується Кабінетом Міністрів України. Згідно п.1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою КМУ від 26.02.1993року № 146, утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом, в тому числі з: підпункт 12) сум, виплачуваних для відшкодування збитків у зв'язку з втратою працездатності внаслідок каліцтва або іншого пошкодження здоров'я, за винятком сум для відшкодування витрат на догляд за ними, на додаткове харчування, санаторно-курортне лікування (включаючи оплату проїзду) і протезування потерпілих; Тому ствердження відповідача про те, що з суми одноразової допомоги, яка була виплачена йому Фондом ССНВ, не стягуються аліменти, є помилковим. Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України №6-94цс15 від 1 липня 2015 року за частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Виходячи з наведеного, суд погоджується з розрахунками, виконаними позивачем у позовній заяві, згідно яких загальний розмір пені становить 11 110грн.07коп. Разом з цим, при визначенні розміру пені, яка має бути стягнути з відповідача на користь позивачки, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Судом встановлено, що відповідач є інвалідом третьої групи, у зв"язку з чим потребує лікування, що підтверджується довідкою МСЕК( а.с.27). Виходячи з цього, суд вважає за необхідне зменшити розмір пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини, яка має бути стягнута з відповідача на користь позивачки, з 11 110грн.07коп.. до 3 000грн. Щодо тверджень відповідача стосовно того, що позивач не має права пред"явлення дійсного позову, оскільки не є стягувачем за виконавчим листом № 185/4078/14-ц від 09.07.2014року про стягнення з відповідача на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку до її повноліття, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 3 ЦПК України звернення до суду із позовом є правом, а не обов"язком особи. Але права дитини не можуть бути порушені. Тому відсутність звернення до суду стягувача [PERSON] із позовом не позбавляє дитину, на утримання якої було стягнуто аліменти, а саме [PERSON], яка на цей час досягла повноліття, і набула відповідно до ст. 34 Цивільного кодексу України повної цивільної правоздатності, права на звернення до суду за захистом свого порушеного права. На це вказує й положення глави 16 СК України щодо обов"язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, відповідно до яких право на звернення до суду із позовом мають як дочка, син, так і той з батьків, з ким проживає дитина. Також відповідно до ст 179 СК України неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, які одержані для її утримання. Оскільки позивач досягла повноліття, сума несплачених відповідачем на її утримання аліментів 36 832грн.16коп. за своєю правовою природою вже не є аліментами, а є компенсацією від відповідача за недоотримані дитиною аліменти на її утримання, тому "подвійного стягнення аліментів", на яке вказував відповідач, немає. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати на оплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 457грн. 50коп.( а.с.77).

Outcome: partial