Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що з 06.12.2016 року [PERSON] за його заявою було надано статус безробітного та розпочато виплату допомоги по безробіттю.\~ В ході перевірки належності безробітної особи до категорії зайнятих було виявлено, що [PERSON] під час перебування на обліку в центрі зайнятості приховав факт виконання робіт у ВАТ АК «Свема» згідно трудових угод про надання послуг №27 від 19.06.2017 року та №78 від 25.06.2017 року та отримання доходу в розмірі 477 грн 99 коп та 1900 грн. Таким чином, відповідач, порушуючи вимоги чинного законодавства щодо повідомлення про обставини, які впливають на умови виплати допомоги по безробіттю, незаконно отримав допомогу по безробіттю у сумі 2537 грн 97 коп за період з 19.06.2017 року по 02.10.2017 року. Посилаючись на вказане, просять суд стягнути з відповідача на їх користь зазначену суму незаконно отриманої допомоги по безробіттю. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач, який належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду, повторно в судове засідання не з'явився, відомостей про поважність причин неявки суду не повідомив. На підстав вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд за згодою позивача, ухвалив рішення про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.\~\~\~ Правові, економічні та організаційні засади реалізації державної політики у сфері зайнятості населення, гарантії держави щодо захисту прав громадян на працю та реалізації їх прав на соціальний захист від безробіття, основні засади загальнообов'язкового державного соціального страхування на випадок безробіття визначаються Законом України «Про зайнятість населення» від 05.07.2012 № 5067-VI та Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» від 02.03.2000 № 1533-III, в редакціях, чинних на час виникнення спірних правовідносин. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про зайнятість населення» безробітним визнається особа віком від 15 до 70 років, яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів як джерела існування, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до ч. 2 ст. 43 цього Закону статус безробітного надається зазначеним у частині першій цієї статті особам за їх особистою заявою у разі відсутності підходящої роботи з першого дня реєстрації у територіальних органах центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, незалежно від зареєстрованого місця проживання чи місця перебування. Судом встановлено, що 30.11.2016 року [PERSON] звернувся до Шосткинського міськрайонного\~ центру зайнятості\~ з заявою\~ про\~ надання статусу безробітного та призначення\~ допомоги по безробіттю, в якій зазначав про відсутність інших джерел доходу та підтверджував, що ознайомлений з правами та обовязками безробітного, що визначені Законами України "Про зайнятість населення" та "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" /а.с. 13/. Як вбачається з витягів із наказів про прийняті рішення Шосткинського міськрайцентру зайнятості, наказом від 07.12.2016 № НТ161207 [PERSON]\~ було надано статус безробітного та відповідно до наказу від 07.12.2016 № НТ161207 призначено допомогу по безробіттю. Наказом від 03.10.2017 року №НТ171003 виплату допомоги було припинено в зв'язку з встановленням факту виконання безробітним оплачуваної роботи та затверджено повернути кошти у встановленому порядку відповідно до ч. 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття", які нараховані в період\~ з 19.06.2017 року по 02.09.2017 року в сумі 2537,97 грн /а.с. 12/. Згідно з ч. 3 ст. 3 вказаного Закону, зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону, до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, що навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах та поєднують навчання з роботою. При проведенні звірки перебування у трудових відносинах та отримання доходу встановлено, що [PERSON] під час перебування на обліку в центрі зайнятості приховав факт виконання робіт у ВАТ АК «Свема» згідно трудових угод\~ про надання послуг №27 від 19.06.2017 року та №78 від 25.06.2017 року та факт отримання доходу в розмірі 477 грн 99 коп та 1900 грн. Вказане підтверджується копіями трудових угод №27 від 19 червня 2017 року, №78 від 25 червня 2017 року, актами здавання-приймання виконаної роботи до цих угод та акту розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення № 57 від 02.10.2017 року /а.с. 6-7, 8,9,10,11/.\~\~\~\~\~ Таким чином, відповідач в період перебування на обліку в центрі зайнятості та отримання допомоги по безробіттю відносився до категорії зайнятого населення. Відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про зайнятість населення», відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. Згідно положень частин 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг.\~ Згідно зі змістом ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до п. 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, від 13.02.2009 N 60/62, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України 13.02.2009 N 60/62, Постановою правління Пенсійного фонду України 13.02.2009 N 7-1, у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих, така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно з п. 7 Порядку від 13.02.2009 N 60/62, протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти. Відповідно до довідки від 04.10.2017 року за період з 19.06.2017 року по 02.09.2017 року [PERSON] була виплачена допомога по безробіттю на загальну суму 2537 грн 97 коп /а.с. 14/. Листом-претензією від 04.10.2017 року позивач повідомив [PERSON] про необхідність повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю протягом 15 календарних днів з дня отримання\~ претензії /а.с. 4/. Доказів, які б підтверджували повернення [PERSON] позивачу вказаної суми допомоги, суду не надано. Аналізуючи наведені обставини, досліджені докази, враховуючи, що відповідач в судове засідання не з'явився та доказів на спростування вимог позивача не надав, суд приходить до висновку про наявність правових підстав щодо задоволення вимог позивача в повному обсязі. Відповідно до ст. 144 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved