Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

АТ КБ "Приватбанк" (далі - Банк) просить ухвалити рішення про стягнення із [PERSON] 16 842,83 гривні заборгованості по кредиту та судові витрати по справі в сумі 2 102,00 гривні. Вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] звернувся в Банк з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав заяву без номера від 15 лютого 2018 року, якою підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між ним і Банком Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Відповідно до виявленого відповідачем бажання Банк відкрив йому кредитний рахунок, видав кредитну картку та встановив початковий кредитний ліміт, який в подальшому був збільшений до 700,00 гривень. Надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на передбачених договором умовах і в межах встановленого кредитного ліміту, Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі. Відповідач взяті на себе зобов`язання за Договором належним чином не виконував, своєчасно грошові кошти на погашення кредиту не надавав, через що з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 19 травня 2020 року у нього перед Банком утворилась заборгованість в загальній сумі 16 842,83 гривні, з яких: по простроченому тілу кредиту - 14 147,89 гривень, по прострочених відсотках - 2 694,94 гривень. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 01 вересня 2020 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У зв`язку з поверненням адресованого відповідачу поштового відправлення з копією вказаної ухвали та матеріалами позову без вручення, ухвалою від 29 вересня 2020 року судом постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача у позовній заяві вказав про розгляд справи за його відсутності та висловив згоду на винесення заочного рішення. Відповідач про розгляд справи по суті двічі належним чином був повідомлений шляхом публікації на офіційному сайті суду судового оголошення, однак в судові засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, про причини неможливості розгляду справи за його відсутності не сповістив. З огляду на викладене суд провів заочний розгляд позову відповідно до положень ст.ст.280, 281 ЦПК України. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. 15 лютого 2018 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. У цій заяві вказано, що відповідач відповідно до ст.634 ЦК України приєднується у повному обсязі до Умов та правил надання банківських послуг Банком, які розміщенні на офіційному сайті Банку в мережі Інтернет за адресом privatbank.ua, та які разом із пам`яткою клієнта і тарифами становлять договір банківського обслуговування, примірник якого погодився отримати шляхом самостійного роздрукування. Цього ж дня, 15 лютого 2018 року, відповідачу була видана кредитна картка за № [NUMBER] з терміном дії 01/22, встановленим кредитним лімітом 0,00 гривень, який 08 квітня 2018 року збільшений до 700,00 гривень, 30 травня 2018 року - зменшений до 500,00 гривень, з 30 серпня 2018 року становив 0,00 гривень, що підтверджується наданими Банком довідками. За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.ч.1, 2ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ч.ч.1, 2 ст.10561 ЦК України (у чинній на час підписання анкети-заяви редакції) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, за змістом вищенаведених законодавчих норм позивач має довести надання позичальнику грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а також розміру процентної ставки за його користування. Предметом позову у справі є кредитна заборгованість за договором від 15 лютого 2018 року в загальній сумі 16 842,83 гривень, яка згідно позовних вимог Банку утворилася станом на 19 травня 2020 року і складається із простроченого тіла кредиту в сумі 14 147,89 гривень, прострочених відсотків в сумі 2 694,94 гривень. На підтвердження цих вимог, окрім копії підписаної анкети-заяви, довідок про видані кредитні картки та встановлені кредитні ліміти, Банк надав підписану відповідачем інформаційну довідку про умови кредитування за кредитними картами "Універсальна" та "Універсальна ГОЛД", витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", примірник Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, розрахунок заборгованості та виписку по картковому рахунку відповідача. Із виписки по картковому рахунку відповідача вбачається, що за користування кредитним лімітом Банк нараховував і списував відсотки за ставкою 3,5 %. Проте, як вбачається зі змісту підписаної відповідачем анкети-заяви, такої істотної умови як процентна ставка і її розмір за користування кредитним лімітом вона не містить. Як на підставу для здійснення нарахувань по процентах Банк у позовній заяві посилається на Тарифи обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Умови і Правила надання батьківських послуг в Приватбанку, які вважає невід`ємними частинами укладеного із відповідачем кредитного договору в силу положень ст.634 ЦК України. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (у цьому випадку АТ КБ "Приватбанк"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Доданий до позову примірник Умов та Правила надання банківських послуг в Приватбанку не містить підпису відповідача, тому не може бути належним доказом, оскільки не свідчить про ознайомлення відповідача з цими Умовами та Правилами. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17-ц. Інших достовірних підтверджень того, що саме додані до позову Умови та Правила надання банківських послуг в Приватбанку розумів відповідач, ознайомився і погодився із ними, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент підписання цієї анкети-заяви взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитом, матеріали справи не містять. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" взагалі містить чотири види кредитних карт "Універсальна" і усі вони мають різні умови кредитування. За яким видом карти, відповідно, на яких умовах повинно було здійснюватися кредитування відповідача, з поданих позивачем доказів по справі встановити неможливо. З огляду на викладене надані Банком витяг з Тарифів, а також Умови та Правила надання батьківських послуг в Приватбанку не можуть розцінюватись як невід`ємна частина кредитного договору. У зв`язку із цим відсутні й підстави для огляду веб-сайту Банку в порядку ст.85 ЦПК України, оскільки вчинення цієї процесуальної дії жодним чином не впливає на зроблені судом вище викладені висновки. У підписаній відповідачем 15 лютого 2018 року інформаційній довідці про умови кредитування за кредитними картами "Універсальні" та "Універсальна ГОЛД" наведені процентні ставки за цими обома кредитними картками, однак ця інформаційна довідка не є складовою укладеного між сторонами кредитного договору, а підтверджує лише виконання Банком вимог ст.9 Закону України "Про споживче кредитування" щодо надання інформації споживачу до укладення договору про споживчий кредит. За змістом ст.9 Закону України "Про споживче кредитування", у чинній на дату підписання анкети-заяви редакції, кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Отже, підписанням інформаційної довідки про умови кредитування за кредитними картами "Універсальні" та "Універсальна ГОЛД" відповідач лише підтвердив своє ознайомлення з умовами кредитування за цими двома кредитними продуктами. При цьому в тексті цієї інформаційної довідки, яка фактично є паспортом споживчого кредиту, зазначено, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наданої в цьому паспорті, та будуть залежати від проведення кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. Також вказано, що зазначена в паспорті інформація надана 15 лютого 2018 року та зберігає чинність і є актуальною лише до 02 березня 2018 року. Таким чином, враховуючи відсутність по справі підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови щодо сплати процентів за користування кредитом, заявлена Банком вимога про стягнення з відповідача цієї складової в сумі 2 694,94 гривень є безпідставною, через що задоволенню не підлягає. Щодо заборгованості по тілу кредиту, суд встановив таке. До стягнення позивач заявляє 14 147,89 гривень простроченого тіла кредиту. На підставі банківської виписки суд встановив, що відповідач регулярно користувався наданою Банком кредитною карткою, у тому числі вносив на неї власні кошти. У період з 15 лютого 2018 року по 01 травня 2020 року відповідач вніс на кредитну картку всього 35 217,77 гривень, а зняв 45 805,86 гривень. Різниця між використаними і погашеними коштами становить 10 588,09 гривень. Відтак сума непогашеного тіла кредиту становить 10 588,09 гривень. Як встановлено із цієї ж банківської виписки невідповідність встановленої судом суми непогашеного тіла кредиту із тією, що заявлена до стягнення в позові, утворилась внаслідок зарахування Банком до тіла кредиту не лише коштів, які фактично були отримані відповідачем, але і списаних з ініціативи Банку за рахунок кредитних коштів нарахованих процентів, комісії за обслуговування (членський внесок), в результаті чого необґрунтовано збільшено заборгованість за тілом кредиту. Згідно із статтями 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі досліджених по справі доказів своє належне підтвердження знайшла заборгованість відповідача перед Банком лише за тілом кредиту на суму 10 588,09 гривень, яка й підлягає стягненню. Таким чином, судом встановлено підстави для часткового задоволення позову. Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача пропорційно до задоволених вимог із розрахунку задоволення 62,86 % таких вимог.

Outcome: partial