Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-10 00:00:00

Акціонерне товариство комерційного банку "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування позову позивач зазначив, що [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000.00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана 06.12.2013 року заява № б/н разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" і "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, що складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат на умовах передбачених дійсним договором. Однак, відповідач порушив умови договору та станом на 06 лютого 2019 року має прострочену заборгованість в розмірі 14405 грн 22 коп, яка складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 2546 грн 79 коп, із заборгованості за пенею за прострочене зобов`язання в сумі 8596 грн 28 коп, із заборгованості за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн в сумі 2100 грн 00 коп, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, 500 грн 00 коп штрафу (фіксованої частини) та 662 грн 15 коп штрафу (процентної складової). Позивач просить стягнути з відповідача 14405 грн 22 коп заборгованості за кредитом та судові витрати в розмірі 1921 грн 00 копійок. Представник позивача проти винесення по справі заочного рішення не заперечив, про що зазначив у позовній заяві. Відповідач відзиву, інших заяв, заперечень та клопотань не надав. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення. Проаналізувавши матеріали справи в їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України - "Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться." Згідно з частиною 2 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України, встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положення ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України. В даному випадку позивач надав суду достатньо доказів про невиконання відповідачем умов кредитного договору, що знайшло своє підтвердження в матеріалах справи, відповідач в свою чергу не спростував доводи позивача викладені в позовній заяві. Тому суд, дотримуючись норм закону та всебічного і повного дослідження матеріалів справи та враховуючи, що на час розгляду справи в суді сторонами договір № б/н від 06.12.2013 року не був припинений, відповідач в добровільному порядку не виконав свої зобов`язання перед Банком, що є істотним порушенням договору внаслідок якого позивач позбавлений можливості отримати відсотки за користування кредитними коштами, на що розраховував при укладенні договору, вважає, що даний позов є обґрунтований та доведений належними доказами, тому підлягає задоволеною та стягненню з відповідача документально підтверджену заборгованість станом на 06.02.2019 року. Відповідно до ст. 264 Цивільного процесуального кодексу України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із ухваленням суду рішення про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені ним і документально підтверджені в розмірі 1921,00 грн

Outcome: approved