Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суд із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № DNR0GІ0000004828 від 26.08.2008р. [PERSON] (далі - третя особа) 06.03.2008 р. отримав кредит у розмірі 176 750,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06.03.2028 р. Згідно заяви від 26.08.2008р. кредитний договір № DNR0GІ0000004828 від 26.08.2008р. переведено з валюти гривня в валюту долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 38 475,84 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14.04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У відповідності з ч. 1, ст. 509 ЦК України зобов'язанням с правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатній і ропи тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, позивач свої зобов'язання за кредитним договором, щодо надання кредиту, виконав в повному обсязі. Наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту, розмір якої станом на 06.08.2013 р. складає 110 533,18 доларів США та яка складається з наступного: 36 954,45 доларів США - заборгованість за кредитом; 25 080,06 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5 362,76 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 37 842,63 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штраф відповідно до умов та правил надання банківських послуг: 31,29 доларів США - фіксована частина; 5 262,00 доларів США - процентна складова. У відповідності з ч. 1 ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконувати належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актах цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У відповідності до абз. 1 ч. 1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовим ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що бузі передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Разом з тим, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №DNR0GІ0000004828 від 26.08.2008 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір іпотеки № DNR0GІ0000004828, за яким відповідач надав в іпотеку нерухоме майно - будинок загальною площею 38, 0 кв.м, житловою площею 21,30 кв.м, який розташований за адресою: [ADDRESS], який належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про право на п спадщину, та відповідно до ст. 6 Закону України «Про іпотеку» іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку, на якій розташований об'єкт іпотеки та яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку. Предмет позову становить вимога про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DNR0GІ0000004828 від 26.08.2008 року в розмірі 110 533,18 доларів США, а також судових витрат по сплаті судового збору та інших витрат, пов'язаних з виконанням винесеного судового рішення, на предмет іпотеки згідно договору іпотеки № DNR0GІ0000004828 від 26.08.2008 р. - домоволодіння загальною площею 38,00 кв.м., житловою площею 21,30 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу предмета іпотеки будь-яким способом з іншою особою-покупцем на умовах та в порядку, викладеному в ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та наданням Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, виселення відповідача та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку, зазначеному вище. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача, та в якій не заперечував проти заочного розгляду справи та в якій просив суд повністю задовольнити поданий позов. За ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. У судове засідання відповідач, належним чином повідомлений, не з'явився, причини неявки не повідомив, не надав заяви про розгляд справи у його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Врахував заяву представника позивача та дослідив докази в межах заявлених вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для ухвалення про задоволення позову повністю, виходячи з наступного (за ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється). Судом встановлено, що відповідно до укладеного 26.08.2008 р. договору між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] (надалі - відповідач) № DNR0GІ0000004828 позивач надав, а відповідач отримав кредит в розмірі 38 475,84 доларів США строком до 06.03.2028 року зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених у кредитному договорі. Банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми (ст. 2 закону України «Про банки та банківську діяльність»); за ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст.ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Разом з тим, виходячи із змісту статей 1046, 1054 ЦК України, відповідальність за валютні ризики лежать саме на позичальнику; відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, як це передбачено статтею 617 ЦК України. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Отже, позичальник зобов'язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Утім, на порушення зазначених правових норм та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Утім, у зв'язку з порушенням з боку відповідача зобов'язання за кредитним договором № DNR0GІ0000004828 від 26.08.2008 р. склалася заборгованість, розмір якої станом на 06.08.2013 р. складає 110 533,18 доларів США, яка складається з наступного: 36 954,45 доларів США - заборгованість за кредитом; 25 080,06 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 5 362,76 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 37 842,63 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штраф відповідно до умов та правил надання банківських послуг: 31,29 доларів США - фіксована частина; 5 262,00 доларів США - процентна складова. Судом встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, зазначеним вище, між сторонами вданій справі був укладений договір іпотеки № DNR0GІ0000004828, згідно з яким відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: домоволодіння загальною площею 38,00 кв.м., житловою площею 21,30 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 235 666,68 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Іпотека ? вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому ЗУ «Про іпотеку»; відповідно до абз. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно зі змістом ч. 1 та ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Таким чином, оскільки відповідач не діє у спосіб, передбачений законом та кредитним договором, заборгованість за кредитним договором не сплачує, порушенням з боку позичальника боргового зобов'язання завдаються збитків іпотекодержателю та змінюється обсяг його прав, можливість звернення стягнення на майно сторони за цим позовом погодили під час укладення іпотечного договору. Разом з тим, відмовляючи в задоволенні позову повністю, суд виходить з наступного. 07.06.2014 р. набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який діє станом на дату ухвалення судом даного рішення та відповідно до якого (ст. 1) протягом дії цього Закону: не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм (ст. 4 даного закону). Відповідно до ст. 8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відтак, оскільки, починаючи з 07.06.2014 р., інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм, та в даній справі майно, пор звернення стягнення на яке заявлено вимогу у позові, підпадає під дію цього закону, для суду відсутні для задоволення позову повністю. Судові витрати віднести на рахунок позивача, оскільки в задоволенні позову відмовлено (ст.ст. 88 та 215 ЦПК України).

Outcome: dismissed