Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-01 00:00:00

31.05.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області про визнання за нею права власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] в с. Лиман Зміївського району Харківської області матері [PERSON] та в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] в с. Лиман Зміївського району Харківської області брата [PERSON] у вигляді: земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], площею 3,380 га, яка розташована на території Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області КСП "Лиман", що належала померлій матері [PERSON] згідно державного акту серії [NUMBER]; земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], площею 3,0757 га, яка розташована на території Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області КСП "Лиман", що належала померлому брату [PERSON] згідно державного акту серії [NUMBER]. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що [INFO] в с. Лиман Зміївського району Харківської області померла її мати [PERSON]. Факт родинних відносин між нею та померлою підтверджується: даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], та свідоцтва про одруження з [PERSON] серії [NUMBER]. Мати у шлюбі не перебувала. Останнім місцем її реєстрації та проживання була наступна адреса: [ADDRESS], а тому місцем відкриття спадщини, в силу ч. 1 ст. 1221 ЦК України, є с. Лиман Зміївського району Харківської області. Після смерті матері відкрилася спадщина. 26.09.2008 мати склала заповіт, згідно умов якого заповідала все належне їй на день смерті майно їй - [PERSON] та братові - [PERSON]. Станом на день смерті матері, разом з нею за однією адресою був зареєстрований брат (син померлої) - [PERSON]. Фактично, з матір'ю на день смерті постійно проживала і вона, оскільки мати потребувала стороннього догляду в силу свого віку та стану здоров'я, в зв'язку з чим, тому вважає, що прийняла спадщину шляхом постійного проживання разом зі спадкодавцем станом на момент смерті. До нотаріальної контори з заявами про прийняття або відмову від спадщини ніхто не звертався. 13.11.2017 рішенням Зміївського районного суду Харківської області по справі №621/2318/17 було встановлено юридичний факт, а саме той факт, що [PERSON] - з січня 2013 року постійно та безперервно проживала разом зі своєю матір'ю - [PERSON] та братом - [PERSON] (сином [PERSON]) за адресою: [ADDRESS] та на день їх смерті - [INFO] та [INFO]. Таким чином, спадщину після смерті матері прийняло 2 особи: - [PERSON] (донька) та [PERSON] (син). [INFO] в с. Лиман Зміївського району Харківської області помер брат [PERSON]. Останнім місцем реєстрації та проживання брата була наступна адреса: [ADDRESS], а тому місцем відкриття спадщини, в силу ч. 1 ст. 1221 ЦК України, є с. Лиман Зміївського району Харківської області.. Після смерті брата відкрилася спадщина, яка була успадкована ним після смерті матері. Заповіту брат не залишав, рідні не мав. Станом на день смерті брата разом з ним ніхто не був зареєстрований. До нотаріальної контори із заявами про прийняття або відмову від спадщини ніхто не звертався. Спадщину після смерті брата прийняла лише вона - [PERSON]. Після отримання вказаного вище рішення суду, вона звернулася до приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубнікової В.В., де 08.12.2017 року на її ім'я були видані свідоцтва про право на спадщину після смерті брата та матері у вигляді житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Але прийнятою та не переоформленою залишилася спадщина у вигляді земельних ділянок, які належали померлим на підставі державних актів. Оформити свої спадкові права на земельні ділянки вона не має можливості у зв'язку з відсутністю оригіналів державних актів. Приватним нотаріусом 23.05.2018 року було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії по видачі свідоцтв про право на спадщину у вигляді земельних ділянок. Ухвалою судді від 11.06.2018 відкрито провадження у справі, призначене підготовче судове засідання. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами фіксування, на задоволенні позовної заяви наполягала. Представник відповідача територіальної громади в особі Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області у судове засідання не з'явився, сільський голова Бутко О.В. направив лист про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги визнала повному обсязі. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннямиЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. [INFO] року в с. Лиман Зміївського району Харківської області померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її смерть серії [NUMBER]. (а. с. 12) Факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та померлою [INFO] в с. Лиман Зміївського району Харківської області [PERSON], як доньки та матері підтверджується: копією свідоцтва про народження 04.12.1978 року [PERSON] серії [NUMBER] та копією свідоцтва про одруження між [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] (а. с. 13, 14). Останнім місцем реєстрації та проживання [PERSON] була наступна адреса: [ADDRESS], що підтверджується довідкою Лиманської сільської ради №299 від 29.05.2018. (а. с. 50). За життя, 26.09.2008 року, [PERSON] склала заповіт, згідно умов якого заповідала все належне їй на день смерті майно в рівних частках - [PERSON] та [PERSON]. Заповіт посвідчено 26.09.208 секретарем виконкому Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області, зареєстровано в реєстрі №784. (а. с. 52). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Станом на день смерті [PERSON], разом з нею за однією адресою був зареєстрований син померлої - [PERSON]. (а. с. 50). [INFO] в с. Лиман Зміївського району Харківської області помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії [NUMBER] (а. с. 15). Факт родинних відносин між [PERSON] та померлим [INFO] в с. Лиман Зміївського району Харківської області [PERSON] як сестри та брата підтверджується наступними документами: - даними копії свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] (а. с. 13); - даними копії свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] серії [NUMBER] (а. с. 14); - даними копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON] (а. с. 16); - даними копії свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] (а. с. 17). Останнім місцем реєстрації та проживання [PERSON] була наступна адреса: [ADDRESS], що підтверджується довідкою Лиманської сільської ради №300 від 29.05.2018. (а. с. 51). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка була успадкована ним після смерті матері [PERSON] До нотаріальної контори з заявами про прийняття або відмову від спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] ніхто не звертався. 13.11.2017 року рішенням Зміївського районного суду Харківської області, яке набрало законної сили, по справі №621/2318/17 було встановлено юридичний факт, а саме той факт, що [PERSON] - з січня 2013 року постійно та безперервно проживала разом зі своєю матір'ю - [PERSON] та братом - [PERSON] (сином [PERSON]) за адресою: [ADDRESS] та на день їх смерті - [INFO] та [INFO] (а. с. 21-24). 08.12.2017 [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що залишилася після смерті матері [PERSON], та складається з 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та свідоцтво про право на спадщину за законом, що залишилася після смерті брата [PERSON], та складається з 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вказані свідоцтва посвідчені приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою В.В., реєстр/№№1433, 1434. (а. с. 25, 26, 27, 28). До складу спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] входить: земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,380 Га, яка знаходиться на території Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області КСП "Лиман", яка належала померлій [PERSON] згідно державного акту серії [NUMBER] (кадастровий [NUMBER]). До складу спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] входить: - земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,0757 Га, яка знаходиться на території Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області КСП "Лиман", яка належала померлому [PERSON] згідно державного акту серії [NUMBER] (кадастровий [NUMBER]). Оригінали державних актів, які б підтверджували право власності померлих на вказані земельні ділянки були загублені у зв'язку з чим були розміщенні оголошення в газеті "Зміївський кур'єр" від 18-24 грудня 217 року №51 (1236) (а. с. 33, 34). Крім того, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно, що залишилося після смерті [PERSON] та [PERSON] приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Трубніковою В.В. [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину, що підтверджується копіями постанов від 23.05.2018 року. (а. с. 47, 48). У відповідності до ст. 41 Конституції України кожен має право, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з пунктом «б» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Відповідно до ст. 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. В ч. 1, 2 ст. 182ЦК України зазначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Як вбачається з копій витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №№НВ-6305777592018 від 23.03.2018 року та №НВ-6305784292018 від 28.03.2018 року право власності померлих [PERSON] та [PERSON] на земельні ділянки із кадастровими номерами, які зазначені в наданих позивачем копіях державний актів (а. с. 29, 31), співпадають з кадастровими номерами земельних ділянок про державну реєстрацію прав на які внесено до Державного земельного кадастру. (а. с. 35-37, 41-46). Тобто, позивачем доведено факт належності спадкодавцям на праві власності земельних ділянок, які входять до складу спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності з ч. 1-2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1223 ЦК України передбачає право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Частиною 3 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У відповідності до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України, не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON] та спадкоємцем другої черги після смерті брата [PERSON], який фактично прийняв спадщина за заповітом після смерті матері, однак за життя не отримав свідоцтва про право на спадщину, та відповідно до положень ч. 3 ст. 1269 ЦК України прийняла спадщину, оформила свої спадкові права на частину спадкового майна, що залишилася після смерті спадкодавців. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Оформити свої спадкові права на земельні ділянки не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобов'язання в натурі. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року (далі - Конвенція), Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Оскільки позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], площею 3,380 га, яка розташована на території Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області КСП "Лиман", що належала померлій матері [PERSON] та земельну ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], площею 3,0757 га, яка розташована на території Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області КСП "Лиман", що належала померлому брату [PERSON] може бути визнане судом.

Outcome: approved