Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю " Фінансова компанія «Надія України» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним 18.11.2011року № ДК 105-1 , згідно з яким позивачем було надано кредит у сумі 15000грн. на задоволення потреб бізнесу позичальника зі строком повернення кредиту до 16.05.2013року, зі сплатою за користування кредитом процентів у розмірі 5% на місяць. Дані обставини підтверджуються видатковим касовим ордером №245 від 18.11.2011року. Позичальник зобов"язувався здійснювати повернення коштів за графіком погашення, що складається з суми заборгованості за кредитом (п.2.2 договору) та суми процентів за користування кредитом. Але, свої зобов»язання позичальник не виконав, допустив прострочення платежів, які станом на день подачі позову до суду становлять заборгованість в тому числі : 1699,24грн. - основний борг, 397,07грн. - пеня, 89,82грн. 3-и проценти річних, всього 2186,13грн. Посилаючись на зазначені обставини, а також на те, що добровільно виконувати свої обов»язки позичальник не бажає, хоч йому було направлено повідомлення про наявність боргу, просив суд позов задовольнити та стягнути на користь товариства суму заборгованості за кредитом та судові витрати. Представник позивача за довіреністю в судовому засіданні позовні вимоги зменшив, надав письмову заяву про зменшення розміру заборгованості, яка існує на цей час на суму, сплачену позичальником - 1200грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно з ч. 5 ст.74 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. В судовому засіданні на підставі досліджених доказів було встановлено, що дійсно між Товариством з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Надія України» та [PERSON] 18.11.2011 року був укладений договір кредиту № ДК 105-1 , згідно з яким кредитодавець зобов"язується надати позичальнику грошові кошти у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності, у сумі 15000грн., зі сплатою 5процентів на місяць на розвиток бізнесу. Термін користування кредитом встановлюється до 16.05.2013р. Дані обставини підтверджуються копією договору кредиту, графіком сплати кредиту. Відповідно до п. 1.3 договору позичальник зобов»язувався щомісячно 18 числа повертати частину кредиту та сплачувати проценти за користування кредитом шляхом сплати ануїтентних платежів у розмірі 1283,19грн. в касу кредитора, або на поточний рахунок. Відповідно до п.2.3 договору закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від зобов»язання повного виконання умов договору та відповідальності за його порушення яке мало місце під час дії цього договору. Відповідно до п.7.2 договору у випадку порушення позичальником зобов»язань за договором, у тому числі термінів погашення заборгованості за ануїтентними платежами, передбачених цим договором, кредитор має право нарахувати, а позичальник зобов»язаний оплатити кредитору пеню у розмірі 3% від суми непогашеного в строк ануїтентного платежу за кожен день прострочення цього платежу до дня повного погашення поточної заборгованості. Також, в судовому засіданні встановлено, що згідно з витягом з державного реєстру юридичних осіб та витягу зі статуту ТОВ» Фінансова компанія «Надія України», юридична особа створена з метою отримання прибутку від надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту. Відповідно до наданої позивачем позовної заяви та пояснень представника за довіреністю в судовому засіданні, заборгованість станом на 2186,13грн., але з урахуванням сплачених 1200грн., позивач зменшив розмір позовних вимог та просив стягнути всього суму заборгованості в розмірі 986,13грн. та судові витрати. При вирішенні спору, суд враховує вимоги ч.1 ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосуються положення п.1 цієї глави. Згідно з ст. 1050 цього Кодексу якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов"язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.2ст.11 ЦК України- підставами виникнення цивільних прав та обов"язків, є - договори та інші право чини. Відповідно до ч.1 ст. 509 цього Кодексу - зобов"язанням є право відношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. Відповідно до ст. 526 Кодексу - зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.550 Кодексу - право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов"язання. Таким чином, суд вважає, що оскільки інших належних доказів на підтвердження позовних вимог щодо наявності заборгованості відповідача, суду не надані, а тому суд вважає, що до стягнення підлягає саме сума заборгованості в розмірі 986,13грн.

Outcome: approved