Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

Позивачка звернулася у Виноградівський районний суд із цією позовною заявою до відповідача з тих підстав, що з відповідачем вони перебували у шлюбі, укладеному 18.05.2010р. у РАЦСі Виноградівського району за актовим записом №50, від якого у них народилося двоє дітей: син [PERSON]- [INFO] та дочка [PERSON]- [INFO] (хворіє на ДЦП), які проживають разом з позивачкою та знаходяться на повному її утриманні. Заявлені вимоги мотивовані тим, що сторони тривалий час не проживають разом, відповідач ухиляється від утримання дітей і ніякої матеріальної допомоги на їх утримання не надає, а тому позивачка просить стягнути з нього аліменти в твердій грошовій сумі на утримання дітей: на сина в розмірі по 500,00 грн., а на дочку, яка хворіє на ДЦП відповідно по 1.000,00 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття. Позивачка в судове засідання не з»явилась, проте 02.09.2015р. подала до суду письмову заяву, в якій просила стягнути з відповідача на користь дітей аліменти, зазначені у позові, свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав наведених в позові та просила такі задоволити, а справу просила розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся судом належним чином, про що свідчить судова розписка, яку він особисто отримав, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи та причини своєї неявки до суду не надав, у зв»язку з чим суд, проти чого не заперечує позивачка, ухвалює рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.224-226 ЦПК України. Отже, вивчивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв"язку, суд знаходить позов підлягаючим до задоволення із-за таких підстав. Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов»язків. Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. У відповідності до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні на підставі достовірних доказів встановлено, що сторони перебували у шлюбі, укладеному 18.05.2010р. у РАЦСі Виноградівського району за актовим записом №50, від якого у них народилося двоє дітей: син [PERSON]- [INFO] та дочка [PERSON]- [INFO] (хворіє на ДЦП), які проживають разом з позивачкою та знаходяться на повному її утриманні. Встановлено, що сторони тривалий час не проживають разом, відповідач ухиляється від утримання дітей і ніякої матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Правовідносини між сторонами випливають із аліментних зобов"язань батьків щодо утримання дітей і врегульовані нормами главою 15 Сімейного кодексу України. Зокрема, згідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов"язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду, як випливає із змісту ст.181 ч.3 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів (ч.ч.1-2 ст.182 цього-ж Кодексу), суд має враховувати стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, а також інші обставини, що мають істотне значення для справи. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Зокрема, якщо суд встановить, що той з батьків, з кого стягуються аліменти, є інвалідом 1,11,111 групи, він повинен враховувати цю обставину для зменшення їх розміру. Крім цього, закон виходить з того, що суд має також враховувати наявність у платника аліментів інших дітей, батьків, яких згідно з нормами, закріпленими СК України, він зобов»язаний утримувати. Відповідач, як встановлено у суді, аліменти на утримання дітей не платить, іншої матеріальної допомоги позивачці не надає, сам не має постійного місця роботи. Обґрунтовуючи свої вимоги у позові та у суді позивачка вказала, що їй на даний час важко утримувати самій двох дітей, крім того витрати на їх утримання збільшуються, відповідач постійного місця роботи не має, а відтак вона просить суд стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ж до ч.1 ст.182 зазначеного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини справи, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі, заявлена позивачкою з урахуванням фактичних потреб дітей, дочка хворіє на ДЦП, фінансових та матеріальних можливостей батька, а також передбаченого ст.182 СК України мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відтак суд вважає позов обгрунтованим, який підлягає до задоволення. Такі висновки суду узгоджуються і з нормами ст.51 Конституції України, згідно якої батьки зобов»язані утримувати дітей до їх повноліття. За цих обставин, відповідно до конституційного принципу верховенства права, суд має право присудити з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі, зважаючи на реальні потреби дитини. Таким чином, при викладених обставинах, оцінюючи всі докази у їх сукупності та взаємозв"язку у відповідності до вимог ст.212 ЦПК України, суд вважає що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. За цих безпосередньо встановлених у суді обставин, відповідно до конституційного принципу верховенства права, зваживши на матеріальні та духовні потреби неповнолітньої дитини та враховуючи, що відповідач, який, будучи молодою та здоровою особою, ніде не працює, а відтак суд вважає за необхідне та справедливе відповідно до вимог ст.184 СК України присудити з нього аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 500,00 грн. на сина та по 1000,00 грн. на дочку щомісячно з дня звернення до суду до їх повноліття з врахуванням специфіки роботи та проживання відповідача. При цьому суд виходить з того, що відповідно до вимог Закону України «Про державний бюджет України на 2015р.» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць з 01.01.2015р. по 30.11.2015р. для дітей віком від 6 до 18 років становить 1.286,00 грн. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Встановлено, що у позивачки на утриманні та вихованні знаходиться двоє неповнолітніх дітей: син [PERSON]- [INFO] та дочка [PERSON]- [INFO] (хворіє на ДЦП), які проживають разом з позивачкою та знаходяться на повному її утриманні. Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, в даному випадку судові витрати слід стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до вимог ст.ст.180,182,184,192 СК України та

Outcome: approved