Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 0,75 га для ведення особистого підсобного господарства, розташованої в межах території Горохівської сільської ради Миколаївської області. Він є спадкоємцем за законом після смерті батька та прийняв спадщину. Однак, при зверненні до Снігурівської державної нотаріальної контори йому було відмовлено в оформленні спадкових прав у зв"язку з тим, що ним подано правовстановлюючий документ на спадкове майно, який посвідчує право постійного користування землею, а не право власності спадкодавця. Враховуючи наведене, а також те, що він є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька, просить визнати за ним право постійного користування земельною ділянкою загальною площею 0,74 га для ведення особистого підсобного господарства, розташованої в межах території Горохівської сільської ради Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . У судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивач надав суду заяву про проведення судового засідання в його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю та просив про їх задоволення (а.с.47). Представник відповідача згідно з поданою заявою також просив справу розглядати у відсутність представника Горохівської сільської ради, позовні вимоги позивача не визнають, посилаючись на те, що право користування земельною ділянкою, що виникло в особи лише на підставі державного акта на право користування земельною ділянкою припиняється зі смертю особи, якій належало таке право і не входить до складу спадщини (а.с.41). Представник третьої особи Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області у зв"язку з з великою завантаженістю просили справу слухати без представника державної нотаріальної контори, згодні з рішенням на розсуд суду (а.с.46). На підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наявних доказів. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що [INFO] в с. Червоний Промінь Снігурівського району Миколаївської області помер [PERSON] , про що 08 квітня 2013 року в Книзі реєстрації смертей виконавчого комітету Баратівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області складено актовий запис № 8 та на його підставі видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.9). Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,75 га наданої для ведення особистого підсобного господарства, що розташована на території Горохівської сільської ради Миколаївської області (бувшої Баратівської сільської ради), яка йому належала на підставі державного акта на право постійного користування землею серії І-МК № 012398, виданого Баратівською сільською Радою народних депутатів 26 вересня 1996 року на підставі рішення Баратівської сільської Ради народних депутатів від 16 січня 1996 року № 2, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 1661 (а.с.11). Відповідно до рішення Горохівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області від 26 липня 2019 року № 16, Горохівська сільська рада Миколаївської області є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Баратівської сільської ради. Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] є його син - позивач у справі [PERSON] , який спадщину прийняв шляхом подання в шестимісячний строк до державної нотаріальної контори відповідної заяви. Вказане підтверджено даними спадкової справи № 317/2013, заведеної державним нотаріусом Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області Коваль Ю.В. 03 жовтня 2013 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Інші спадкоємці за матеріалами спадкової справи відсутні (а.с.27-32). Родинні відносини підтверджуються наданим позивачем свідоцтвом про його народження серії [NUMBER] виданого Баратівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області 15 квітня 1986 року на підставі актового запису № 16, з даними відомостей про батьків (а.с.8). Постановою завідувача Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області Коваль Ю.В. від 07 вересня 2021 року [PERSON] відмовлено у прийнятті документів для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, надану в постійне корситування для ведення особистого підсобного господарства, розміром 0,75 га, яка розташована в межах Баратівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у зв"язку з тим, що надано документ, який посвідчує право постійного користування землею, а не право власності спадкодавця (а.с.10). Як визначено у п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права. Відповідно до ст. 7 Земельного кодексу України від 18.12.1990 № 561-XII (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин - далі Закон № 561-XII), постійним визнається землекористування без заздалегідь установленого строку. У постійне користування земля надається Радами народних депутатів із земель, що перебувають у державній власності громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, для ведення особистого підсобного господарства. Відповідно до ст. 19 Закону № 561-XII, сільські, селищні Ради народних депутатів надають земельні ділянки у користування для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за їх межами, зокрема, для особистого підсобного господарства. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів (ст.23 Закону № 561-XII). У ст. 56 Закону № 561-XII зазначено, що для ведення особистого підсобного господарства громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються безплатно у власність земельні ділянки, в межах населених пунктів, у розмірах, вказаних у земельно-облікових документах, або надаються безплатно у власність у розмірі не більше 0,6 гектара. За бажанням громадян їм додатково можуть надаватися земельні ділянки у користування. Загальна площа цих ділянок не повинна перевищувати 1 гектара. 01 січня 2002 року набрав чинності ЗК України від 25.10.2001, згідно з ч.1 ст.92 якого право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Суд бере до уваги позицію ВП ВС у постанові від 23.06.2020 у справі №179/1043/16-ц, яка з урахуванням позиції ВП ВС, висловленій у постанові від 05.11.2019 у справі № 906/392/18 прийшла до наступного висновку. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Право постійного користування земельною ділянкою, набуте у встановленому порядку до 1 січня 2002 року, не втрачається внаслідок його непереоформлення користувачем. Право постійного користування земельною ділянкою зберігається за таким користувачем до приведення прав і обов`язків щодо вказаної ділянки у відповідність до вимог чинного законодавства. Право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з передбачених у статті 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року підстав, перелік яких є вичерпним. Дії органів державної влади та місцевого самоврядування, спрямовані на позбавлення суб`єкта права користування земельною ділянкою поза межами підстав, визначених у статті 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року, є такими, що порушують право користування земельною ділянкою (постанова ВП ВС від 05.11.2019 у справі № 906/392/18). Статті 27 і 114 ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року, а також стаття 141 ЗК України від 25 жовтня 2001 року не передбачали припинення права постійного користування земельною ділянкою внаслідок смерті особи. Тому право постійного користування (на підставі відповідного державного акта) земельною ділянкою не припиняється зі смертю особи, якій було надане таке право, незалежно від цільового призначення відповідної ділянки. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (статті 1218 ЦК України). Перелік прав та обов`язків особи, які не входять до складу спадщину визначений у статті 1219 ЦК України. За змістом вказаного переліку право постійного користування земельною ділянкою, яке належало спадкодавцю, не є тим правом, яке не можна успадкувати. А тому таке право за загальним правилом входить до складу спадщини. Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Проте попередні положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів (стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Враховуючи викладене, беручи до уваги, що право постійного користування землею відноситься до тих прав, які можуть бути успадковані, і [PERSON] у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та визнання за позивачем в порядку спадкування права постійного користування земельною ділянкою.

Outcome: approved