Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 19.07.2003 року вона уклала шлюб з відповідачем. У даному шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Однак, спільне життя з відповідачем не склалося, у них виявилися різні характери та різні погляди на сімейне життя, на виховання дітей, на ведення спільного господарства. Унаслідок цього між ними втрачені взаєморозуміння, любов та повага. Їхні непорозуміння з відповідачем негативно впливають на її психологічний стан, та психологічний стан дітей. У зв"язку з чим подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їхніх неповнолітніх дітей. За її глибоким переконанням всі фізичні та духовні зв"язки між нею та відповідачем втрачені, тривалий час вони проживають окремо. У зв"язку з чим позивач просить не надавати їм строк на примирення та розірвати шлюб між нею та відповідачем, повернути їй дошлюбне прізвище [PERSON] . Також зазначає, що на даний час у них з відповідачем немає домовленості щодо утримання дітей. Діти проживають із нею, а відповідач ухиляється від надання допомоги на утримання дітей. Розмір доходу відповідача їй не відомий, оскільки ним приховується. У той же час є необхідність щосезонно купувати одяг та взуття дітям, здійснювати витрати на оздоровлення дітей, а також на розвиток їх здібностей, а тому просить суд залишити дітей проживати з нею та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити позов, з підстав, наведених у ньому. Додала, що з відповідачем проживають окремо близько трьох років. За час перебування у шлюбі між ними постійно виникали сварки, відповідач вживав алкогольні напої внаслідок чого ставав агресивним, звинувачував її у зрадах та застосовував до неї фізичне насильство, зокрема, бив по обличчю. Свідками їхніх сварок неодноразово ставили діти, які під час скандалів плакали. Їй відомо, що відповідач перебуває у стосунках з іншою жінкою. Примирення між ними неможливе. Також зазначила, що відповідач протягом останніх трьох років працює за кордоном, де займається ремонтними та будівельними роботами. За цей час переказував певні суми грошей, для обох дітей, на банківську картку старшій доньці. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Просила суд задовольнити позов. Відповідач у судовому засіданні визнав позов в частині розірвання шлюбу та визначення місця проживання дітей. Також визнав позов в частині стягнення аліментів, однак заперечив проти стягнення з нього аліментів з часу подачі позову, посилаючись на те, що переказував дітям гроші коли працював за кордоном від 3000 грн. до5000 грн. щомісячно. Зазначив, що дружину не бив, а сварки між ними відбувалися через постійні зради дружини. Представник відповідача підтримав позицію відповідача щодо заявленого позову. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі,\~ 19 липня 2003 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим виконкомом Худлівської сільської ради Ужгородського району. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міського управління юстиції у Закарпатській області та копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого міським відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайоннного управління юстиції Закарпатської області відповідно. Як встановлено згідно пояснень позивача між сторонами втрачено почуття любові, взаєморозуміння та поваги один до одного, близько трьох років сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивач бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, зазначаючи, що збереження шлюбу є неможливим. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачкою. Стаття 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у\~ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~ і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно\~ст. 24 цього Кодексу\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 цього Кодексу\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до\~ст. 113 Сімейного кодексу України, особа яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, враховуючи бажання позивачки змінити прізвище [PERSON] на [PERSON] , суд вважає, що дана вимога підлягає до задоволення. Як встановлено в ході розгляду справи неповнолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають з матір"ю [PERSON] , що зокрема підтверджується довідкою ПП «Ужгородський Будинковий Сервіс» від 10.09.2018 року № 2992, та не заперечується відповідачем. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або\~ у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Частиною 2\~\~ст.\~182\~СК України\~визначено,\~що\~розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний\~гарантований розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно із\~ст.\~184\~СК України\~частка\~заробітку (доходу)\~матері,\~батька,\~яка буде\~стягуватися як\~аліменти на\~дитину,\~визначається судом. Якщо\~стягуються аліменти\~на двох\~і більше\~дітей,\~суд визначає\~єдину частку\~від заробітку\~(доходу)\~матері,\~батька на\~їх утримання,\~яка буде\~стягуватися до\~досягнення найстаршою\~дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. При визначенні розміру аліментів суд, враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення\~ст.180 СК України\~про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Відповідач перебуває в працездатному віці, інших утриманців не має, являючись батьком неповнолітніх доньок зобов`язаний утримувати їх до повноліття. Крім того відповідач визнав позов у частині розміру аліментів , який просить стягнути позивачка. А тому враховуючи наведене, суд уважає, що з [PERSON] , слід стягнути в користь позивачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відповідно до ст. 184 СК України, у твердій грошовій сумі, в розмірі по 2000,00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня звернення позивачки до суду,\~ і до досягнення дитиною повноліття. Рішення в частині стягнення з відповідача в користь позивачки аліментів за один місяць з моменту звернення з позовом до суду підлягає негайному виконанню. Заперечення відповідача щодо часу з якого слід стягувати аліменти , не враховується судом , оскільки відповідно до ч. ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Також враховуючи позовні вимоги, а також визнання відповідачем позову в частині визначення місця проживання неповнолітніх дітей, що свідчить про відсутність між сторонами спору з даного питання, неповнолітню [PERSON] , [INFO] , суд вбачає за необхідне залишити проживати разом з матір`ю [PERSON] . У той же час, суд відмовляє у задоволені позовної вимоги щодо визначення місця проживання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідно до ч.3 ст. 160 СК України, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Outcome: partial