Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів, в якому зазначила, що відповідачі є батьками [PERSON], [INFO],, однак ухиляються від виконання батьківських обов'язків по вихованню сина, покладених законом на батьків обов'язків не виконують, матеріальної допомоги на утримання дитини не надають. Вона є рідною бабою [PERSON] і фактично дитина проживає з нею. Просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно [PERSON], призначити її опікуном онука, передавши його їй на виховання, стягнути з відповідачів на її користь аліменти на утримання онука в розмірі 1/4 частки усіх видів доходів . В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав зазначених у позові і пояснила, що її онук [PERSON], після розлучення батьків проживає з нею. Вона фактично займається вихованням та утриманням онука. Батько не допомогає сину, не цікавиться чим він займається. [PERSON] має намір піти навчатись після 9 класу, а батько проти цього заперечує. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав і пояснив, що після розірвання шлюбу син був залишений з матір»ю і на його утримання він сплачував аліменти. Оскільки мати його сина зловживала спиртними напоями, він забрав сина проживати до себе. Потім з місць позбавлення волі повернулась баба ( позивач у справі) і він перейшов проживати до неї. Проте, він надає допомогу своєму сину, спілкується з ним. Разом з сином їздить на ринок та купує йому речі. В середньому на місяць надає сину по 300-400 гривень. Нещодавно дав кошти на придбання мопеду. Коли йому дзвонили зі школи, то навідувався до навчального закладу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні 12.07.2017 року пояснила, що дійсно певний період часу її син мешкав з батьком. Однак, після того, як дружина [PERSON] звинуватила [PERSON] у крадіжці ланцюжка, який потім знайшовся, він пішов звідти. Вказала, що її колишній чоловік не відмовляється надавати кошти на утримання сина, іноді купує речі. Особисто вона також намагається піклуватись про сина, однак позовні вимоги визнає і не заперечує проти позбавлення її батьківських прав. Представник органу опіки і піклування в судове засідання не з"явився, причини неявки не повідомив. Опитаний в судовому засіданні неповнолітній [PERSON] пояснив, що він фактично проживає зі своєю бабусею [PERSON], однак підтримує стосунки з матір»ю та батьком. Останні цікавляться його життям та надають йому матеріальну допомогу. Свідок [PERSON] показав, що два роки співмешкає з [PERSON]. Разом з ними проживає онук [PERSON]- [PERSON], якого він фактично ці два роки утримує. Батька [PERSON] побачив вперше в судовому засіданні, останній регулярно допомоги на утримання сина не надає, однак якось купив [PERSON] кросівки. Свідок [PERSON] показала, що проживає по сусідству з [PERSON] і знає, що онук останньої постійно проживає зі своєю бабою. Їй також відомо, що батько [PERSON] має іншу родину, однак допомогає сину, спілкується з ним. Мати [PERSON] теж має іншу родину, проживає в с.Зубівщина, однак з сином спілкується. Вважає, що [PERSON] не проживає з матір"ю, оскільки йому незручно буде відвідувати школу, а у батька є інша дружина та дитина. Вислухавши пояснення сторін, неповнолітнього [PERSON], свідків та проаналізувавши їх з дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. За змістом ст.164 Сімейного Кодексу України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позивач мотивує свої вимоги тим, що відповідачі тривалий час ухиляються від виконання батьківських обов"язків, не надають матеріальної допомоги на утримання сина, не створюють належних умов для його здорового фізичного, духовного та морального розвитку. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 постанови №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Відповідач [PERSON] проти позовних вимог заперечив, вказав, що інтересу до сина не втратив. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала, однак зазначила, що спілкується з сином, намагається йому допомогати. При з"ясуванні обставин справи, крім позиції сторін, було також досліджено висновки органів опіки і піклування Коростенської районної державної адміністрації. З зазначених висновків слідує про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO] та доцільність призначення позивача опікуном останнього. Проте, зміст висновку про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав зроблений без спілкування з ними, без з"ясування їх позиції щодо участі у вихованні та утриманні дитини, оскільки така інформація у висновку відсутня, тому він не може бути прийнятий до уваги, оскільки є недостатньо обґрунтованим та суперечать інтересам дитини. Ухилення від виконання юридичного обов"язку - це акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, мати ( батько) можуть вважатися такими, що ухиляються від обов"язку по вихованню дитини, якщо вона ( він) ні усно, ні письмово не спілкується з нею, не проявляють про неї щонайменшої батьківської турботи, хоча має таку можливість. Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Отже, в судовому засіданні обставин, які б давали підстави вважати, що відповідачі умисно та свідомо нехтують своїми батьківськими обов"язками, судом не встановлено. Доказів, щодо зловживання відповідачами спиртними напоями також не подано. Відповідно до ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" сім" я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Недостатнє спілкування з дитиною не є безумовною підставою для позбавлення особи батьківських прав та не є доказом злісного невиконання батьківських обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Враховуючи те, що докази, які безспірно свідчать про умисне ухилення відповідачів від виконання батьківських обов'язків відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO], які б давали б беззаперечні підстави для позбавлення батьківських прав позивачем не подано, при розгляді справи такі докази також не здобуто, тому підстав для задоволення позову в частині позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав не має. Враховуючи те, що підстави для позбавлення батьківських прав відповідачів не встановлені, позов в частині позбавлення батьківських прав є необґрунтованим та задоволенню не підлягає. В той же час, як встановлено в судовому засіданні, відповідачі свій обов'язок по матеріальному забезпеченню своєї дитини належним чином не виконують, хоча таке забезпечення мають надавати. Статтею 180 Сімейного Кодексу України передбачено, що батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 Сімейного кодексу України. Право на отримання аліментів має особа з якою дитина проживає. Факт проживання неповнолітнього [PERSON] з [PERSON] ніким не спростовано. З врахуванням наведеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial