Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом і свої уточнені позовні вимоги мотивує тим, що 30.06.1983 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] в Палаці одруження м. Санкт - Петербург Російська Федерація, актовий запис № 6107. Спільне життя з відповідачем у неї не склалось, почали виникати постійні сварки та непорозуміння, шлюбні відносини між ними припинились, спільне господарство не ведеться. Домовленості про поділ майна, що спільною сумісною власністю між ними не досягнуто. Після неодноразового уточнення своїх позовних вимог просить суд розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 30.06.1983 року в Палаці одруження м. Санкт-Петербург (Російська Федерація), актовий запис № 6107; визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]: квартиру [ADDRESS], загальної площею 145,49 квадратних метра, вартістю 704172.0 грн.; квартиру [ADDRESS], загальної площею 74,83 квадратних метра, вартістю 496300.0 грн. ? частки нежитлової будівлі [ADDRESS], загальної площею 91,6 квадратних метра, вартість 1-2 нерухомості складає 351750,00 грн.; майновий внесок до ТОВ КОМПАНІЯ «ТФТ» код ЄДРПОУ 33389608, зареєстроване 01.03.2005 року за адресою: м. Суми, вулиця Горького, 4, внесок складає 50000,00 грн., тобто 100% від статутного капіталу товариства; майновий внесок до ТОВ «Дженоа» код ЄДРПОУ 36067384, яке зареєстроване 28.08.2008 року за адресою: м. Суми, вулиця Горького, 4, внесок складає 17325,00 грн., тобто 33% від статутного капіталу товариства; кошти від продажу автомобіля Volkswagen Caddy 1,9 TDI, ДНЗ [NUMBER], 2005 року випуску в сумі 60000,00 грн.; автомобіль PEUGEOT Boxer 2.5D, ДНЗ [NUMBER], 1999 року випуску вартістю 43320.0 грн. Загальна вартість майна становить 1722867,00 грн. Визнати за [PERSON] право власності на: ? частину квартири [ADDRESS], загальної площею 74,83 квадратних метра, вартість частки 248150,00 грн.; ? частину квартири [ADDRESS], загальної площею 145,49 квадратних метра вартість частки 352086,00 грн.; ? частки нежитлової будівлі [ADDRESS], загальної площею 91,6 квадратних метра вартість частки 175875,00 грн. З метою відшкодування різниці у вартості поділеного спільного майна стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 85322,50 грн. Сума складається з 30000,00 грн., що становить ? частину від вартості автомобіля Volkswagen Caddy 1,9 TDI; 25000,00 грн., що становить ? вартості внеску до статутного капіталу ТОВ КОМПАНІЯ «ТФТ» код ЄДРПОУ 33389608; 8662,50 грн., що становить ? вартості внеску [PERSON] до статутного капіталу ТОВ «Дженоа» код ЄДРПОУ 36067384; ? частину від вартості автомобіля PEUGEOT Boxer 2.5D, ДНЗ [NUMBER] в сумі 21660.0 грн. Визнати за [PERSON] право власності на: ? частину квартири [ADDRESS], загальної площею 74,83 квадратних метра, вартість частки 248150,00 грн.; ? частину квартири [ADDRESS], загальної площею 145,49 квадратних метра, вартість частки становить 352086,00 грн.; ? частки нежитлової будівлі [ADDRESS], загальної площею 91,6 квадратних метра, вартість частки становить 175875,00 грн.; автомобіль PEUGEOT Boxer 2.5D, ДНЗ [NUMBER]. Зобов'язання зі сплати заборгованості за кредитним договором № 11308948000 від 03.03.2008 року, укладеного з Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» у розмірі 413918,26 грн. покласти на [PERSON] В свою чергу відповідач [PERSON] подав зустрічний позов до [PERSON], який теж неодноразово уточнював і в остаточній редакції просить суд визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]: квартиру [ADDRESS] вартістю 496300.0 грн.; квартиру [ADDRESS] вартістю 704172.0 грн.; автомобіль Peugeot Boxer 2.5 D, д/н [NUMBER] вартістю 43320,00 грн.; кошти від відчуження автомобіля Volkswagen Caddy1,9 TDI вартістю 60000,00 грн. Визнати спільними сумісними зобов'язаннями [PERSON] та [PERSON]: зобов'язання зі сплати заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту від 03.03.2008р. № 11308948000 (11308948001) станом на 01.10.2012р.: строковий основний борг - 324638,53 грн.; строкові відсотки - 4861,10 грн.; прострочений основний борг - 74698,44 грн.; прострочені відсотки - 9720,19 грн. на загальну суму 413918,26 грн. згідно довідки ПАТ «УкрСиббанк» від 05.03.2013р. N9 12-21/4357. Спільне сумісне майно [PERSON] та [PERSON] поділити наступним чином: квартиру [ADDRESS] вартістю 496300,00 грн. залишити у власності [PERSON]; квартиру [ADDRESS] вартістю 704172.0 грн. залишити у власності [PERSON]; автомобіль Peugeot Boxer 2.5 D, д/н [NUMBER] вартістю 43320,00 грн. залишити у власності [PERSON], відшкодувавши [PERSON] ? його вартості; ? кошти від відчуження автомобіля Volkswagen Caddy 1,9 TDI 30000,00 грн. залишити у власності [PERSON] Спільні сумісні зобов'язання [PERSON] та [PERSON] поділити між ними наступним чином: сплату заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту від 03.03.2008р. № 11308948000 (11308948001) станом на 01.10.2012р.: строковий основний борг - 324638,53 грн.; строкові відсотки - 4861,10 грн.; прострочений основний борг - 74698,44 грн.; прострочені відсотки - 9720,19 грн. на загальну суму 413918,26 грн. покласти на [PERSON], врахувавши половину заборгованості [PERSON] у розмірі 206959,13 грн. при поділі спільного майна та спільних зобов'язань. З метою відшкодування різниці у вартості поділеного спільного майна та поділених спільних зобов'язань стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 52720,87 грн. В судовому засіданні позивачка по первісному позову [PERSON] свій позов підтримала у повному обсязі і просить суд розірвати шлюб з [PERSON], поділити майно за запропонованим нею варіантом, тому зустрічний позов визнала частково. Відповідач [PERSON] первісний позов визнав частково, згоден на розірвання шлюбу, визнання спільним сумісним майном подружжя двох квартир, коштів від продажу автомобіля та іншого автомобіля, просить суд поділити майно за запропонованим ним варіантом, підтримавши свій зустрічний позов. Третя особа Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» в судове засідання не з`явились, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення судових викликів. Клопотань про перенесення розгляду справи до суду не надали. Сторони не заперечують проти розгляду справи без їх участі. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі вважає, що первісний та зустрічний позови підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено і підтверджено як [PERSON] так і [PERSON], що 30.06.1983 року вони зареєстрували шлюб в Палаці одруження м. Ленінград (м. Санкт - Петербург Російська Федерація), актовий запис № 6107 (т. 1 а.с. 11). Спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння та виниклих неприязних відносин. Спільне господарство не ведуть, проживають окремо. [PERSON] згоден на розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. З урахуванням всіх обставин справи, що мають істотне значення, а також враховуючи категоричне небажання позивачки на збереження шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому подальше збереження сім'ї неможливе, а їх шлюб підлягає розірванню відповідно до ст. 112 СК України. Виникнення режиму спільної сумісної власності подружжя на все придбане за час шлюбу майно презюмується, доки інший з подружжя не довів іншого, тобто діє презумпція спільного майна подружжя. За час перебування в шлюбі [PERSON] так і [PERSON] було придбане майно: квартира [ADDRESS], загальної площею 145,49 квадратних метра, вартістю 704172 грн. 00 коп. (висновок про вартість квартири виконаний ТОВ «Оціночна фірма «Юніт» код 30846122). Право власності зареєстроване на [PERSON] 09.11.2010 року (т. 1 а.с. 6-9, 57); квартира [ADDRESS], загальної площею 74,83 квадратних метра, вартістю 496300 грн. 00 коп., (висновок про вартість квартири виконаний ТОВ «Оціночна фірма «Юніт» код 30846122). Право власності зареєстроване на [PERSON] 15.11.2010 року (т. 1 а.с. 5, 251-257); ? частки нежитлової будівлі [ADDRESS], загальної площею 91,6 квадратних метра, вартістю ? нерухомості складає 351750 грн. 00 коп. нерухомість придбана у 2002 році та зареєстрована на [PERSON] (т. 1 а.с.102 127-129); за рахунок спільного майна [PERSON] зроблений майновий внесок до Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія "ТФТ" код ЄДРПОУ 33389608, зареєстроване 01.03.2005 року за адресою: м. Суми, вулиця Горького, 4, внесок складає 50000,00 гривен, тобто 100% від статутного капіталу товариства (т. 1 а.с. 62, 63, 99-101, 179-181); за рахунок спільного майна [PERSON] зроблений майновий внесок до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженоа" код ЄДРПОУ 36067384, яке зареєстроване 28.08.2008 року за адресою: м. Суми, вулиця Горького, 4, внесок складає 17325,00 гривен, тобто 33% від статутного капіталу товариства(т. 1 а.с. 182, 183, 248-250); автомобіля Volkswagen Caddy 1,9 TDI, ДНЗ [NUMBER], 2005 року випуску в сумі 60000 грн. 00 коп.; автомобіль PEUGEOT Boxer 2.5D, ДНЗ [NUMBER], 1999 року випуску вартістю, згідно висновку автотоварознавчої експертизи від 26.09.2013 року 43320 грн. 00 коп. (т. 1 а.с.172, 222-224). Відповідно до ст. 80 ЦПК України вартість нерухомого майна, що належить фізичним особам визначається дійсною вартістю нерухомого майна. Спір, щодо визначення вартості майна між сторонами відсутній. З цього приводу вони досягли згоди. Відповідно до п.6 ч.1 ст.3 ЦПК України загальними засадами цивільного законодавства, зокрема є справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах; закріпленні можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу; поєднання створення норм, спрямованих на забезпечення реалізації цивільного права, з шануванням прав та інтересів інших осіб, моралі суспільства тощо. При цьому справедливість можна трактувати як визначення нормою права обсягу, межі здійснення і захисту цивільних прав та інтересів особи адекватно її ставленню до вимог правових норм. Добросовісність означає прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. Розумність - це зважене вирішення питань регулювання цивільних відносин з урахуванням інтересів усіх учасників, а також інтересів громади (публічного інтересу). Згідно зі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, не завдаючи при цьому шкоди правам інших осіб і не порушуючи їхніх інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України 1. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 2. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 57 ЦПК України передбачається, що 1. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 2. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Стаття 60 ЦПК України визначає, що 1. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. 2. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. 3. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. 4. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 212 ЦПК України 1. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 2. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. 3. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. 4. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Сімейного Кодексу України шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Згідно із ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 Сімейного Кодексу України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст. 69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, згідно із ст. 70 Сімейного Кодексу України, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Відповідно до вимог ч.ч.2 та 4 ст.71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. За положеннями ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно вимог ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. З роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вбачається наступне : пункт 23 - вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати; пункт 24 - до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб (ч. 4 ст. 65 СК); пункт 30 - рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Приймаючи до уваги доведеність у справі факту продажу [PERSON] транспортного засобу Volkswagen Caddy 1,9 TDI. ДНЗ [NUMBER], 2005 року випуску вартістю 60000 грн. 00 коп. без згоди [PERSON] та в той період, коли сімейні відносини сторін фактично припинились, суд вважає за необхідне провести розподіл названого майна як спільного майна подружжя з урахуванням того, що в даний час назване майно відсутнє, то з [PERSON] необхідно стягнути половину його вартості на користь [PERSON] До відносин, які виникли до 1 січня 2004 року, застосовуються положення Кодексу про шлюб та сім'ю України. Відповідно до статей 22, 25, 27-1 КпШС спільною сумісною власністю подружжя є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, яке може бути об'єктом права приватної власності (крім майна, нажитого кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу). Згідно із частиною першою статті 17 Закону України "Про власність", який був чинним на час виникнення спірних правовідносин (2002 рік), майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Частиною другою статті 112 ЦК Української РСР 1963 року визначено, що сумісною власністю є спільна власність без визначення часток. ? частки нежитлової будівлі [ADDRESS] (магазину) на час придбання була об'єктом спільної сумісної власності у зв'язку з будівництвом за кошт подружжя зароблені під час шлюбу. З врахуванням вищевикладеного ? частина будинку [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя. Той факт, що [PERSON] був фізичною особою-підприємцем, приміщення придбавалося, як він стверджує, для зайняття ним підприємницькою діяльністю, правового значення не має, оскільки закон не забороняє подружжю використовувати належне їм майно для зайняття одним із них підприємницькою діяльністю з метою одержання доходів сімейного бюджету і правовий режим майна це не змінює. За положеннями ст.115 ЦК України господарське товариство є власником майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу. Виходячи з правової позиції, яка викладена в рішенні Конституційного суду України від 19 вересня 2012 року № 17-рп/2012, приватне підприємство (або його частина), засноване одним із подружжя, - це окремий об'єкт права спільної сумісної власності подружжя, до якого входять усі види майна, у тому числі вклад до статутного капіталу та майно, виділене з їх спільної сумісної власності, а тому статутний капітал та майно приватного підприємства, сформовані за рахунок спільної сумісної власності подружжя, є об'єктом їх спільної сумісної власності. Таким чином, Конституційний Суд України дійшов висновку, що статутний капітал та майно приватного підприємства, сформовані за рахунок спільної сумісної власності подружжя, є об'єктом їх спільної сумісної власності. Такий саме правовий статус має і майно приватного підприємця, яке придбане ним за рахунок спільних коштів подружжя. Сама по собі належність майна приватному підприємцю не створює право особистої власності підприємця на зазначене майно. Отже спірне майно у виді майнового внеску до Товариства з обмеженою відповідальністю Компанія "ТФТ" та до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дженоа" належить подружжю на праві спільної сумісної власності, а не є майном [PERSON], як фізичної особи-підприємця. 03.03.2008 року [PERSON] уклав з Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (АТ «УкрСиббанк») кредитний договір № 11308948000. Зобов'язання за договором [PERSON] у виді заборгованності станом на 01.10.2012р. становили 413918,26 грн., дана сума погоджена сторонами (т. 1 а.с. 50, т. 2 а.с. 42-59). Відповідно до ч. 3 ст. 61 і ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Оскільки кошти одержані за кредитним договором були використані в інтересах сім'ї, тому обов'язок повернення кредитних коштів повинні нести як [PERSON] так і [PERSON]

Outcome: partial