Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження дитини, зазначивши, що він та його жінка у звязку з проведенням АТО у м. Донецьку були змушені з листопада 2014 року переїхати до м. Одеси. 06 лютого 2016 року, під час відвідування свого помешкання у м. Донецьку, у дружини заявника, [PERSON], почалися передчасні пологи та, як результат, вона народила доньку у пологовому будинку м. Донецька. Заявник не мав можливості виїхати до м. Одеси, був змушений звернутися до неповноважного органу м. Донецька для отримання медичного свідоцтва про народження доньки. Оскільки на цей час м. Донецьк є тимчасово окупованою територією України, медичне свідоцтво про народження дитини є недійсними та не створює жодних правових наслідків. Встановлення факту народження дитини необхідно для здійснення реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження дитини. Заявник просить суд встановити факт народження 06 лютого 2016 року доньки у м. Донецьку України. Заявник в судове засідання не зявився, проте надав суду клопотання, яким свої вимоги, викладені в заяві, підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності. Представник заінтересованої особи Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує проти задоволення заяви про встановлення факту народження дитини. Суд, дослідивши подані заявником документи та матеріали, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, приходить до висновку, що заявлені вимоги про встановлення факту народження дитини підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Заявник [PERSON], [INFO], відповідно до паспорта громадянина України, серії ВА 001725, виданого Київським РВ ГУМВС України в Донецькій області 29 серпня 1995 року є уродженцем [INFO] та громадянином України. [PERSON] згідно з довідкою № 5105/002713 від 27 листопада 2014 року взято на облік як особу, що переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції. [PERSON], [INFO], відповідно до паспорта громадянина України, серії ВЕ 971674, виданого Петровським РВ ДМУУМВС України в Донецькій області 14 січня 2004 року є уродженкою [INFO] та громадянкою України. [PERSON], відповідно до довідки № 5105/002712 від 27 листопада 2014 року, взято на облік як особу, що переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції. Заявник [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 грудня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-НО № 220437, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Донецька 07.05.2004 року, актовий запис № 921 від 20 грудня 2003 року. (а.с.16). 08.02.2016 року дружині заявника, [PERSON], видано свідоцтво про народження дитини, з печаткою невизнаної самопроголошеної «ДНР», відповідно до якого дитина народилася у м. Донецьк, матірю дитини зазначено [PERSON], яке відповідно до ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно з ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Правилом п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення вказаного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації народження доньки. Відповідно до ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. З огляду на вказане, суд вважає, що для проведення державної реєстрації народження дитини є обєктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявник, його дружина та їх спільна новонароджена донька, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту народження дитини з огляду на те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту. Вказане надасть можливість отримати [PERSON] свідоцтво про народження його доньки, виданого державним органом України. З наданих заявником та його дружиною документів слідує, що вони є громадянами України, а, відповідно, повною мірою користуються її захистом та перебувають під її суверенітетом. Окрім цього, суд також вбачає підстави для задоволення вимоги заявника про зазначення його батьком народженої дитини з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Згідно з ст. 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік батьком дитини. За правилом п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст.257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Проте, суд не може задовольнити вимогу заявника в частині встановлення обставин, обчислення строків та термінів народження його доньки, оскільки спеціалізована установа, що надала дружині заявника медичне свідоцтво про народження дитини не відповідає встановленим положенням та нормам Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» та постанови Кабінету Міністрів України від 14.11.2000 року № 1698.

Outcome: partial