Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

30.12.2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до ПОСП «Золота Нива», в якому посилаючись на несплату відповідачем орендної плати згідно умов договору оренди землі від 20.08.2008 року за користування земельною ділянкою у 2013 році, просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість з орендної плати, яку визначив у розмірі 4200 грн., а також судові витрати, понесені ним у зв'язку з розглядом справи. В обґрунтування заявлених позовних вимог, представники позивача - [PERSON] та [PERSON] при судовому розгляді справи пояснили, що 20.08.2013 року між [PERSON] та відповідачем ПОСП «Золота Нива», був укладений договір оренди належної йому земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,00 га, розташованої на території Новобузької міської ради Миколаївської області, строком на 5 років, який був зареєстрований 17.11.2008 року. До закінчення строку дії цього договору орендар ПОСП «Золота Нива» в липні та серпні 2013 року, обробив земельну ділянку після збирання урожаю (задискував) і таким чином, після припинення дії договору повернув [PERSON] земельну ділянку, однак орендну плату нарахував з врахуванням витрат понесених на проведення вищевказаних польових робіт, згоду на проведення яких [PERSON] як орендодавець, у будь-який спосіб не надавав, а тому, такі збитки в силу вимог п. 22 договору відшкодуванню не підлягають. Наголошували, що відповідач, знаючи про закінчення терміну дії договору у серпні 2013 року не повинен був проводити відповідні польові роботи, при цьому до проведення відповідних польових робіт відповідач не попередив позивача про його наміри продовжити термін дію договору. За таких умов просили задовольнити позов позивача, стягнувши з відповідача на його користь заборгованість по виплаті орендної плати у розмірі 4200 грн., виходячи з існуючої у 2012 році домовленості між сторонами, що орендна плата виплачується з розрахунку 600 грн. за 1 га. Представники відповідача ПОСП «Золота Нива» Ключник Л.В. та Довгополий О.Б. позовні вимоги не визнали і пояснили, що дійсно 20.08.2008 року між ПОСП «Золота Нива» та власником земельної ділянки [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки площею 7 га строком на 5 роки, який був зареєстрований 17.11.2008 року, строк дії якого спливав 20.08.2013 року. Зважаючи на те, що за місяць до закінчення терміну дії договору позивач не звертався з вимогою про небажання продовжувати термін його дії, підприємство, розраховуючи на пролонгацію цього договору, провело двічі, в два сліди, дискування на орендованій земельній ділянці відповідача. При зверненні позивача у вересні 2013 року з вимогою про повернення належної земельної ділянки через сплив строку дії договору оренди, відповідач згідно з актом повернув позивачу відповідну земельну ділянку, зазначивши в акті про проведення вищезазначених польових робіт та необхідністю їх відшкодування у розмірі 2027 грн. 34 коп. Відповідач відшкодовувати такі кошти відмовився, а тому орендна плата йому за 2013 рік нараховувалася з врахуванням понесених відповідачем збитків. При цьому наголосили, що домовленостей між відповідачем та позивачем щодо виплати орендної плати останньому з розрахунку 600 грн. за 1 га землі не існувало. Оренда плата нараховувалася у відповідності до вимог п. 9 договору оренди землі у розмірі 3% від вартості земельної ділянки з врахуванням індексу споживчих цін, що складало за 2013 рік 3112,33 грн., з якої утримувався фіксований податок у розмірі 33,79 грн. та прибутковий податок 446,83 грн. про що надали суду відповідну квитанції, а відтак, наявна сума заборгованості по орендній платі за землю у 2013 році, з урахуванням погашення за її рахунок вищезазначених збитків, складає 584,35 грн., яку відповідач може отримати в зручний для нього час в касі підприємства. За таких умов, представники позивача просили у задоволені позовних вимог відмовити. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку. Відповідно до ст. 2 Закону України "Про плату за землю" використання землі в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що визначається залежно від грошової оцінки земель. За земельні ділянки, надані в оренду, справляється орендна плата. В силу ст.5 цього ж Закону об'єктом плати за землю є земельна ділянка, а також земельна частка (пай), яка перебуває у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди. Суб'єктом плати за землю (платником) є власник земельної ділянки, земельної частки (паю) і землекористувач, у тому числі орендар. Згідно зі ст. 792 Цивільного кодексу України відносини по найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Спеціальним законом, що регулює суспільні відносини на Україні з питання оренди землі, є Закон України "Про оренду землі". В силу вимог ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. В судовому засіданні встановлено, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №050301 від 14.04.2000 року, позивачу [PERSON] належить земельна ділянка площею 7 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в межах території Новобузької міської ради Миколаївської області. 20.08.2008 року між [PERSON] та ПОСП «Золота Нива» був укладений договір оренди вищезазначеної земельної ділянки строком на 5 років. Згідно з актом приймання-передачі земельної ділянки, що належать позивачу, останній передав ПОСП «Золота Нива» у день укладення договору оренди землі - 20 серпня 2008 року, що в судовому засіданні сторонами не заперечувалося. Встановлено, що відповідний договір оренди землі зареєстрований Новобузьким округом реєстрації Миколаївської регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Держкомзему України» № 040802005249 17 листопада 2010 року. На час виникнення спірних правовідносин (підписання договору та його державної реєстрації) був чинним Порядок державної, реєстрації договорів оренди землі, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року № 2073, яким передбачено, що державна реєстрація договорів оренди земельної ділянки є певною процедурою, яка займає визначений проміжок часу. Тобто підписання договору оренди та його державна реєстрація можуть не узгоджуватись у часі. При визначенні закону, який регулює спірні правовідносини, суд вважає, що необхідно застосовувати закон, що діяв на час укладення договору, оскільки своїм підписом сторони узгодили істотні умови договору відповідно до законну, чинного на час саме підписання. Процедура державної реєстрації договору оренди передбачає, що будь-які зміни і доповнення до договору, які узгоджені сторонами, підлягають державній реєстрації у порядку, встановленому для реєстрації договорів оренди. Відтак, зважаючи на те, що сторони підписали договір оренди землі 20 серпня 2008 року, термін його дії, за спливом обумовлених сторонами п'яти років, закінчується саме 20 серпня 2013 року. За умовами п. 8 вказаного договору орендар має переважне право його поновлення на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. При цьому, до закінчення терміну дії вказаного договору оренди землі Законом N 3038-VI від 17.02.2011 р. (Закон N 3038-VI) була змінена ст. 33 Закону України "Про оренду землі", якою було встановлено новий порядок поновлення та продовження терміну дії раніше укладених і діючих договорів оренди землі. Так, згідно до ст. 33 Закону України "Про оренду землі", в новій редакції Закону України N 3038-VI від 17.02.2011 р. (Закон N 3038-VI), передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов'язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов'язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Отже, зазначена норма права передбачає обов'язковість пролонгації договору оренди земельної ділянки (відновлення на той самий строк і на тих самих умовах) втому числі і за відсутності заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору. Необхідна згода орендодавця як сторони за договором вважається отриманою за відсутності його письмових заперечень протягом одного місяця після закінчення терміну дії договору оренди землі, тобто шляхом вчинення ним дій - бездіяльності відповідно до ч. 3 ст. 205 Цивільного кодексу України. До закінчення строку дії цього договору орендар ПОСП «Золота Нива» у липні та серпні 2013 року, двічі провело на орендованій земельній ділянці позивача дискування в два сліди. Однак, уже у вересні 2013 року позивач звернувся з усною вимогою до відповідача про повернення належної земельної ділянки через сплив строку дії договору оренди. 09.09.2013 року згідно акту передачі, належну позивачу земельну ділянку було повернено. Від підпису цього акту [PERSON] відмовився в присутності свідків. Як підтвердила в судовому засіданні представник позивачки - його дочка [PERSON], її батько був присутній на полі при поверненні з оренди вищевказаної земельної ділянки. Претензій щодо виплати орендної плати за 2008-2012 року позивач до відповідача не мав, на протязі строку дії вказаного договору відповідач справно виконував його положення, відтак розраховував на поновлення дії цього договору, тому у липні та серпні 2013 року провів польові роботи за яким двічі задискував земельну ділянку позивача понісши за цю роботу витрати на пальне та заробітну працю механізаторів у розмірі 2027 грн., що підтверджується розрахунками вище зазначеного акту. Згідно положень пунктів 24 та 25 договору орендар має право на орендар має право на відшкодування збитків, яких він зазнав унаслідок невиконання орендодавцем умов, визначених договором оренди землі. Збитками вважаються: фактичні втрати, яких орендар зазнав у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням умов договору орендодавцем, а також витрати, які орендар здійснив або повинен здійснити для відновлення свого порушеного права; доходи, які орендар міг би реально отримати в разі належного виконання орендодавцем умов договору. Розмір фактичних витрат орендаря визначається на підставі документально підтверджених даних. За таких обставин, зважаючи на те, що позивач добровільно відповідні витрати не відшкодував, відповідач обґрунтовано їх вирахував із розміру орендної плати. В той же час, в порушення вимог п.9 вказаного договору відповідач сплату орендної плати за 2013 рік не здійснив, а тому порушене право позивача на отримання плати за оренду землі, підлягає захисту в судовому порядку. Посилання представників позивача про необхідність нарахування [PERSON] орендної плати у розмірі 4200 грн., тобто з розрахунку 600 грн./1 га., є необґрунтованими, оскільки відповідних змін до договору сторони не укладали, і жодних усних домовленостей, як встановлено в судовому засіданні, між сторонами не існувало. Як вбачається з п.п. 9 договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій, натуральній та відробіткових формах у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі, що становить 1772,40 грн., а з урахуванням обов'язкового коефіцієнту (1,756) орендна плата складає у загальному розмірі 3112,33 грн. З вказаного розміру підлягає утримання обов'язкових податків і зборів, зокрема фіксований податок у розмірі 33,79 грн. та прибутковий податок 446,83 грн., що відповідачем і зроблено, про що свідчать надані в судовому засіданні представниками відповідачів відповідні квитанції. За таких умов, станом на дату припинення договору оренди землі (20.08.2013 року), відповідач повинен сплати позивачу орендну плату, розмір якої з вирахуванням з неї обов'язкових податків та зборів, а також витрат понесених відповідачем на обробіток (дискування) землі, складає 584,35 грн., а тому заборгованість по виплаті орендної плати належить стягнути саме у такому розмірі. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати, понесені на оплату судового збору у розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: partial