Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.02. 1996 року, вона з відповідачем уклали шлюб, проживши в такому до 2001 року. Від шлюбу, мають сина - [PERSON], який після розірвання шлюбу залишився проживати разом з нею. У серпні 2014 року, їх син вступив до Львівського державного університету внутрішніх справ та зараз навчається на першому курсі факультету з підготовки для підрозділів кадрового забезпечення міліції громадської безпеки. У зв"язку з наведеним, просить винести рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітьного сина, що продовжує навчання в розмірі 900 гривень щомісячно, до закінчення навчання. В судовому засіданні, позивачка [PERSON], позовні вимоги підтримала, просить такі задовольнити. Відповідач [PERSON], позовні вимоги не визнав. Показав суду, що він не відмовляється надавати допомогу синові, однак такої матеріальної можливості не має. На даний час він не має постійного місця роботи, має тимчасові заробітки. Окрім того має на своєму утриманні дружину, яка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною,має на утриманні малолітьного сина, тому не має змоги наразі надавати кошти на утримання повнолітьного сина. Натомість, позивачка працює вчителем Лазещинської ЗОШ, має сталий дохід, інших утриманців не має. Крім того, їх син навчається на безплатній формі навчання, отримує стипендію, тому на його думку, не потребує інших матеріальних витрат на навчання. Заслухавши сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано. Від даного шлюбу у них народилася одна дитина - син [PERSON], [INFO] року народження, який наразі являється повнолітнім, що стверджується свідоцтвом про народження. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, за загальним правилом, батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, тобто, до 18 років. Проте, існують випадки, коли право на утримання мають також повнолітні діти, як це передбачено ст. 199 СК України. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як вбачається з довідки Львівського державного університету внутрішніх справ № 10/1045, довідки виконавчого комітету Лазещинської сільської ради № 48, син сторін знаходиться на утриманні матері. Поряд з цим, являється студентом Львівського державного університету внутрішніх справ факультету з підготовки фахівців для підрозділів кадрового забезпечення та міліції громадської безпеки. Строк закінчення навчального закладу - липень 2017 року. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства тастягнення аліментів" № 6 від 15.05. 2006 року, роз"яснено, що підставою виникнення обов'язку батьків щодо утримання повнолітніх дітей в даному випадку є такий склад юридичних фактів: походження дітей, продовження повнолітніми дітьми навчання, потреба повнолітніх дітей у зв'язку з продовженням навчання в матеріальній допомозі, здатність батьків таку допомогу надавати. Сукупність цих фактів утворює юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення зазначеного аліментного зобов'язання. У разі відсутності хоча б одного з наведених вище фактів аліментне зобов'язання, пов'язане з утриманням батьками своїх повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не виникає. У випадку наявності зазначених підстав, батьки зобов'язані утримувати дитину, яка навчається, до досягнення нею 23 років. Між тим, за базовим принципом змагальності цивільного процесу, закріпленого ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Позивачкою доведено в судовому засіданні перебування їх сина на її утриманні, у зв"язку з чим, володіє матеріально-правовою вимогою про пред"явлення заявлених вимог. Поряд з цим, позивачкою доведено факт навчання їх повнолітьного сина у вищому навчальному закладі, однак не надано жодного доказу потреби у зв"язку з цим, матеріальної допомоги. В матеріалах справи міститься розгорнута довідка Львівського державного університету внутрішніх справ від 17.04. 2015 року № 4/7-77 з якої вбачається, що син сторін навчається на безкоштовній основі, отримує степендію в розмірі 208,00 гривень. Натомість, як встановлено судом, відповідач постійного місця роботи не має, має інших утриманців, - дружину та малолітьного сина, з чого суд констатує, об"єктивну неможливість надання відповідної допомоги. Вказане ствердив в судовому засіданні і сам відповідач. Тому, враховуючи, недоведеність суду необхідність матеріальних витрат та допомоги у зв"язку з навчанням повнолітьної дитини, та доведення відповідачем неможливості надання ним відповідних коштів на утримання повнолітьного сина, суд вважає, що заявлені вимоги не підлягають задоволенню. На підставі ст. 5 Закону України "Про судовий збір", ст. 88 ЦПК України, судові витрати віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed