Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Вінницького обласного центру з гідрометеорології (далі Вінницький ЦГМ) про визнання незаконними дій в частині звільнення за прогул, зобов`язання змінити формулювання причин звільнення з роботи, стягнення вихідної допомоги, заробітної плати за час вимушеного прогулу, премії, відшкодування моральної шкоди, який мотивовано тим, що з 15.08.2016 р. він працював на посаді провідного інженера з охорони праці у Вінницькому ЦГМ. 11.10.2018 р. він написав заяву про звільнення за власним бажанням з 19.10.2018 р. згідно ст. 38 ч. 3 КЗпП України у зв`язку з невиконанням власником законодавства про працю та умов колективного договору. Зазначена заява була прийнята начальником Вінницького ЦГМ без зауважень, на ній була поставлена резолюція - "ВК. До наказу". 16.10.2018 р. листом №20-01-14/331 йому було відмовлено у звільненні за ст. 38 ч. 3 КЗпП України та запропоновано змінити підставу звільнення. На цей лист [PERSON] написав пояснювальну записку від 17.10.2018 р. Він відпрацював 19.10.2018 р. повний робочий день, його не було звільнено, наказу про звільнення, трудової книжки та повного розрахунку він не отримав. 19.10.2018 р. від заступника начальника Вінницького ЦГМ Трохименко Л.В. він отримав листа за підписом начальника Вінницького ЦГМ [PERSON] та юрисконсульта [PERSON] про відсутність підстав для його звільнення за ст. 38 ч. 3 КЗпП України. 22.10.2018 р. він звернувся до начальника Вінницького ЦГМ з заявою про надання йому документів (наказів про прийняття на роботу, про звільнення, витяг з трудової книжки, довідку про зарплату, про період роботи). Зазначену заяву інспектор з кадрів відмовилась реєструвати, тому направив заяву поштою, яка отримана Вінницьким ЦГМ 24.10.2018 р. 27.10.2018 р. він отримав лист Вінницького ЦГМ №20-01-14/342 від 23.10.2018 р. з проханням з`явитись на роботу для надання пояснень відсутності на робочому місці 22.10.2018 р. та 23.10.2018 р. 01.11.2018 р. він отримав лист Вінницького ЦГМ №20-01-14/357 від 26.10.2018 р. з проханням з`явитись на роботу для надання пояснень відсутності на робочому місці з 24.10.2018 р. по 26.10.2018 р. Наказом №98-К від 15.11.2018 р. [PERSON] був звільнений з посади провідного інженера з охорони праці Вінницького ЦГМ з 19.10.2018 р. у зв`язку з прогулом без поважних причин за ст. 40 п. 4 КЗпП України. Вважає, що відповідач неправомірно змінив правову підставу звільнення без його згоди зі ст. 38 ч. 3 КЗпП України на ст. 40 ч. 4 КЗпП України. Позивач був уповноваженим трудового колективу Вінницького ЦГМ, головою комісії із соціального страхування, відповідальним за ведення архіву Вінницького ЦГМ. Він своєчасно передав матеріальні цінності та документи, що було однією з важливих підстав для його своєчасного звільнення. 23.11.2018 р. він отримав лист Вінницького ЦГМ №20-01-14/380 від 15.11.2018 р. з копією наказу №98-К від 15.11.2018 р. про його звільнення за ст. 40 п. 4 КЗпП України. В листі було зазначено про необхідність з`явитись до Вінницького ЦГМ для отримання трудової книжки, зазначено про проведення повного розрахунку 15.11.2018 р. 26.11.2018 р. [PERSON] отримав у відповідача наказ про звільнення, трудову книжку. Позивач вважає: - формулювання причин звільнення з роботи за ст. 40 п. 4 КЗпП України незаконним, оскільки була проігнорована його заява про звільнення за власним бажанням з 19.10.2018 р. згідно ст. 38 ч. 3 КЗпП України у зв`язку з невиконанням власником законодавства про працю, умов колективного договору; - при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю (за ст. 38 ч. 3 КЗпП України) він має право на вихідну допомогу в розмірі, не меншому ніж тримісячний середній заробіток, що становить 16131,48 грн; - з 20.10.2018 р. по 26.11.2018 р. він перебував у вимушеному прогулі, внаслідок чого недоотримав 6657,43 грн заробітної плати; - з серпня 2017 р. по вересень 2018 р. йому не вірно нараховувалась премія з урахуванням коефіцієнта оперативності - 1,6 замість 1,7 як передбачено Додатком №2 до "Положення про преміювання працівників Вінницького ЦГМ". Крім того, у Вінницькому ЦГМ були порушення законодавства про працю та умов колективного договору: в травні 2017 р. йому не вірно нарахували відпускні; аванс за першу половину жовтня він отримав з запізненням - 18.10.2018 р.; комісія по трудових спорах Вінницького ЦГМ не правомочна вирішувати трудові спори; деякі працівники Вінницького ЦГМ не проходять первинний інструктаж на робочому місці, не проходять стажування на робочому місці перед допуском до роботи, не проходять спеціального навчання з охорони праці на виконання небезпечних робіт; атестація на Вінницькому ЦГМ не проводиться; Правила внутрішнього трудового розпорядку не затверджені загальними зборами трудового колективу Вінницького ЦГМ. Просить визнати незаконними дії Вінницького ЦГМ в частині звільнення [PERSON] за прогул без поважних причин, зобов`язати Вінницький ЦГМ внести зміни до трудової книжки [PERSON] в частині формулювання причин звільнення з роботи з Вінницького обласного центру з гідрометеорології: змінити з «звільнений у зв`язку з прогулом без поважних причин (п. 4 ст. 40 КЗпП України)» на «звільнений за власним бажанням, через невиконання власником законодавства про працю та умов колективного договору (п. 3 ст. 38 КЗпП України)» та дату звільнення з 19.10.2018 р. на 26.11.2018 р., стягнути з Вінницького ЦГМ вихідну допомогу в розмірі 16131,48 грн, різницю невиплаченої премії в розмірі 3605,30 грн, заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 6657,43 грн. Крім того, внаслідок невиконання відповідачем умов колективного договору йому завдано моральної шкоди, що полягає у психологічному тиску, переживаннях. Зміна підстави звільнення завдала позивачу психологічного стресу, позбавила його засобів на існування, оскільки він почав отримувати мінімальну допомогу по безробіттю в розмірі 544,00 грн лише через 90 календарних днів після звільнення. При звільненні за ст. 38 ч. 3 КЗпП України він отримував би допомогу по безробіттю в розмірі 70% від середньої заробітної плати. Моральну шкоду оцінює в 40509,80 грн. (а.с. 1-11, 228 т. 1) В судовому засіданні позивач [PERSON] , його представник - адвокат Педина О.А. позов підтримали за викладених у позовній заяві обставин, пояснили, що відповідач самостійно не мав права змінювати підставу розірвання трудового договору зі ст. 38 ч. 3 КЗпП України на ст. 40 п. 4 КЗпП України. Факт невиконання відповідачем умов трудового договору доведено в ході розгляду цієї справи та встановлено при розгляді адміністративної справи №127/32185/18. Подано відповідь на відзив, письмовий виступ в дебатах. (а.с. 1-6, 141-150 т. 2) Представник відповідача Вінницького ЦГМ [PERSON] позов не визнала, пояснила, що заява [PERSON] про звільнення за ст. 38 ч. 3 КЗпП України була не обгрунтована, фактів порушення на Вінницькому ЦГМ законодавства про працю або умов колективного договору не зазначено. В пояснювальній записці позивач зазначив два порушення: неправильна виплати премії, не проведення медоглядів. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.01.2019 р. у справі №127/32185/18 встановлена правомірність нарахування та виплати премії [PERSON] Інше порушення не виявлено. Позивачу пропонувалось змінити підстави звільнення, оскільки роботодавець не був згоден з підставами, зазначеними в заяві позивача про звільнення, а самостійно відповідач змінити підставу звільнення не мав права. Позивач підстави звільнення не змінив, звільненим з роботи не був, але перестав виходити на роботу. Йому пропонувалось відповідачем у різний спосіб з"явитись на робоче місце і пояснити причини невиходу на роботу, що [PERSON] проігнорував. Відповідач фіксував відсутність позивача на робочому місці (складались доповідні записки інспектором з кадрів і акти про відсутність працівника на робочому місці працівниками Вінницького ЦГМ). [PERSON] не спростовує те, що на роботу він не виходив. Вважає, що позивача правомірно звільнили за ст. 40 ч.1 п. 4 КЗпП України, оскільки він не з`являвся на роботу з 22.10.2018 р. Звільнено позивача з 19.10.2018 р., цей день був останнім робочим днем, коли працював позивач. Відповідно немає підстав для стягнення вихідної допомоги в розмірі 16131,48 грн, різниці невиплаченої премії в розмірі 3605,30 грн, заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 6657,43 грн. Моральну шкоду вважає не обгрунтованою. Просить відмовити в задоволенні позову. Подала пояснення на позов. (а.с. 107-116 т. 1) Вислухавши пояснення учасників процесу, показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оглянувши адміністративну справу №127/32185/18 за ст. 41 ч.1 КУпАП відносно [PERSON] , дослідивши та оцінивши докази у справі, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що [PERSON] працював на посаді провідного інженера з охорони праці Вінницького ЦГМ з 10 тарифним розрядом, посадовим окладом 2157,00 грн згідно штатного розпису та надбавкою за складність та напруженість у роботі в розмірі 10% посадового окладу з 15.08.2016 р., що підтверджується копію витягу з наказу №47-К від 15.08.2016 р. (а.с. 14 т. 1) На а.с. 119-124 т. 1 - копія Положення про Вінницький ЦГМ. Керівник Вінницького ЦГМ - [PERSON] (а.с. 126, 125 т. 1) На а.с. 139-140 т. 2 - копія посадової інструкції провідного інженера з охорони праці Вінницького ЦГМ, затвердженої 02.02.2015 р., з якою [PERSON] ознайомлений 15.08.2016 р. під розписку. 11.10.2018 р. [PERSON] звернувся до начальника Вінницького ЦГМ [PERSON] з заявою від 11.10.2018 р. про звільнення з посади провідного інженера з охорони праці з 19.10.2018 р. за власним бажанням згідно ст. 38 ч. 3 КЗпП України в зв`язку з невиконанням власником законодавства про працю, умов колективного договору. (а.с. 15 т. 1) На заяву [PERSON] від 11.10.2018 р. Вінницький ЦГМ надав відповідь №20-01-14/331 від 16.10.2018 р., в якій зазначив, що в заяві [PERSON] про звільнення від 11.10.2018 р. не вказані конкретні факти порушення керівником Вінницького ЦГМ законодавства про працю та умов колективного договору, крім того, такі порушення жодним чином не підтверджуються. Враховуючи викладене, беручи до уваги відсутність порушень законодавства про працю та умов колективного договору, підстави для звільнення [PERSON] за ст. 38 ч. 3 КЗпП України відсутні. Запропоновано [PERSON] змінити підставу звільнення зі ст. 38 ч. 3 КЗпП України на іншу. Зазначений лист позивач [PERSON] отримав під розписку 16.10.2018 р. (а.с. 139 т. 1) Згідно пояснювальної записки [PERSON] від 17.10.2018 р. на лист-відповідь Вінницького ЦГМ №20-01-14/331 від 16.10.2018 р. [PERSON] роз"яснив, що в заяві від 11.10.2018 р. про звільнення не було вказано конкретних порушень законодавства про працю та умов колективного договору, оскільки він повідомив про два порушення начальнику Вінницького ЦГМ усно, зокрема: 1) неправильна виплата премій, 2) не проведення періодичних медоглядів. (а.с. 140 т. 1) Згідно відповіді начальника Вінницького ЦГМ за №20-01-14/339 від 19.10.2018 р., адресованої [PERSON] , Вінницький ЦГМ не вбачає підстав для звільнення [PERSON] за ст. 38 ч. 3 КЗпП України, оскільки в пояснювальній записці від 17.10.2018 р. [PERSON] не обгрунтував наявність фактів порушення законодавства про працю та умов колективного договору керівництвом Вінницького ЦГМ та не надав підтвердження таких порушень. Цей лист-відповідь отримав [PERSON] 19.10.2018 р. під розписку. (а.с. 141 т. 1) Зазначена відповідь підписана начальником Вінницького ЦГМ [PERSON] , юрисконсультом [PERSON] Посилання позивача [PERSON] на те, що начальник Вінницького ЦГМ [PERSON] перебував цього дня у відрядженні та не мав можливості підписати лист-відповідь №20-01-14/339 від 19.10.2018 р., спростовується актом №1 від 19.10.2018 р., за яким начальник Вінницького ЦГМ [PERSON] повернувся з відрядження 19.10.2018 р. о 14-00 год. (а.с. 202 т. 1) та показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] Письмові докази позивача [PERSON] - копії фіскальних чеків та копія специфікації №0001/0005558-С ТОВ "Лівайн Торг" (а.с. 36, 37 т. 2) не спростовують можливість повернення начальника Вінницького ЦГМ [PERSON] з відрядження 19.10.2018 р. о 14-00 год. На а.с. 105 т. 1 - протокол №2 зборів Ради трудового колективу Вінницького ЦГМ від 17.10.2018 р., за яким обрали голову Ради трудового колективу Вінницького ЦГМ [PERSON] , секретаря - [PERSON] , прийнято рішення щодо підготовки акта прийому-передачі документів від уповноваженого трудового колективу [PERSON] 19.10.2018 р. [PERSON] передав секретарю ради трудового колективу Вінницького ЦГМ документи, що підтверджується актом від 19.10.2018 р. (а.с. 106 т. 1) Судом встановлено, що наказу по Вінницькому ЦГМ про звільнення працівника [PERSON] станом на 19.10.2018 р. видано не було (наказ про звільнення [PERSON] не видавався аж до 15.11.2018 р.). 23.10.2018 р. Вінницький ЦГМ направив [PERSON] лист №20-01-14/342 про необхідність з`явитись на робочому місці та надання письмових пояснень щодо відсутності [PERSON] на робочому місці 22.10.2018 р. з 08-00 год. до 10-00 год. та з 10-20 год. до закінчення робочого дня і 23.10.2018 р. протягом всього робочого дня. (а.с. 142, 143-145 т. 1) 26.10.2018 р. Вінницький ЦГМ направив [PERSON] лист №20-01-14/357 про необхідність надання письмових пояснень щодо відсутності на робочому місці протягом всього робочого дня 24.10.2018 р., 25.10.2018 р., 26.10.2018 р. (а.с. 146, 147-148 т. 1) На заяву [PERSON] від 24.10.2018 р. про виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу та видачу документів (копії наказу про прийом на роботу, копії наказу про звільнення з роботи, копії виписки з трудової книжки, довідки про заробітну плату, довідки про точний період роботи у Вінницькому ЦГМ) Вінницький ЦГМ надав відповідь №20-01-14/363 від 01.11.2018 р. про відсутність підстав для виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу та видачі наказу про звільнення, оскільки [PERSON] є працівником Вінницького ЦГМ. Видано копії документів, які просив [PERSON] (а.с. 149 т. 1) Лист направлено поштою [PERSON] (а.с.150-152 т. 1) На а.с. 157-173 т. 1 - доповідні записки, складені інспектором з кадрів [PERSON] на ім"я начальника Вінницького ЦГМ, про відсутність провідного інженера з охорони праці [PERSON] на роботі з невідомих причин 22.10.2018 р. з 08-00 год. до 10-00 год. та з 10-20 год., 23.10.2018 р., 24.10.2018 р., 25.10.2018 р., 26.10.2018 р., 29.10.2018 р., 30.10.2018 р., 31.10.2018 р., 01.11.2018 р., 02.11.2018 р., 05.11.2018 р., 06.11.2018 р., 07.11.2018 р., 08.11.2018 р., 09.11.2018 р., 12.11.2018 р., 13.11.2018 р. На а.с. 174-190 т. 1 - копії актів, складених працівниками Вінницького ЦГМ, про відсутність на роботі [PERSON] 22.10.2018 р. з 08-00 год. до 10-00 год. та з 10-20 год., 23.10.2018 р., 24.10.2018 р., 25.10.2018 р., 26.10.2018 р., 29.10.2018 р., 30.10.2018 р., 31.10.2018 р., 01.11.2018 р., 02.11.2018 р., 05.11.2018 р., 06.11.2018 р., 07.11.2018 р., 08.11.2018 р., 09.11.2018 р., 12.11.2018 р., 13.11.2018 р. Факт відсутності [PERSON] на роботі в зазначені в актах дні підтверджується також копіями табелів роботи Вінницького ЦГМ за жовтень-листопад 2018 р. (а.с. 193-194 т. 1) 08.11.2018 р та 12.11.2018 р. [PERSON] запрошувався на засідання Ради трудового колективу Вінницького ЦГМ відповідно на 12.11.2018 р. і на 14.11.2018 р. (а.с. 54 т. 1) Рада трудового колективу Вінницького ЦГМ розглянула 14.11.2018 р. на своєму засіданні подання начальника Вінницького ЦГМ від 08.11.2018 р. 320-01-14/376, ухвалила рішення про надання згоди на звільнення провідного інженера з охорони праці [PERSON] за прогул без поважних причин відповідно до ст. 40 п. 4 КЗпП України. (а.с. 191 т. 1) Згідно ст. 40 ч. 1 п. 4 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Наказом Вінницького ЦГМ №98-К від 15.11.2018 р. провідного інженера з охорони праці [PERSON] звільнено 19.10.2018 р. у зв`язку з прогулом без поважних причин, п. 4 ст. 40 КЗпП України, з виплатою компенсації за 5 календарних днів невикористаної відпустки за період роботи з 15.08.2018 р. по 19.10.2018 р. (а.с. 153 т. 1) 15.11.2018 р. [PERSON] було направлено лист №20-01-14/380 про необхідність отримання трудової книжки у інспектора з кадрів Вінницького ЦГМ у зв"язку зі звільненням. (а.с. 154, 155-156 т. 1) 26.11.2018 р. [PERSON] отримав трудову книжку, що підтверджується копією розписки. (а.с. 199 т. 1) Копія трудової книжки [PERSON] - на а.с. 205-210 т.1. Свідок [PERSON] (інспектор з кадрів Вінницького ЦГМ) суду пояснила, що знає про заяву [PERSON] від 11.10.2018 р. про звільнення за власним бажанням. На цій заяві була резолюція начальника Вінницького ЦГМ "до наказу". Ознайомившись з заявою, вона не зрозуміла її змісту, у зв`язку з чим звернулась до начальника Вінницького ЦГМ, заява [PERSON] залишилась у нього. Знає, що 16.10.2018 р. були збори трудового колективу, на яких обирали комісію по трудових спорах, раду трудового колективу. Головою зборів була [PERSON] , секретарем - [PERSON] Знає, що [PERSON] двічі відмовляли у звільненні через необгрунтованість його заяв щодо порушення законодавства і умов колективного договору. Пояснила, що у Вінницькому ЦГМ служба з охорони праці за штатом не передбачена, на підприємстві була одна штатна посада - провідний інженер з охорони праці, яку займав [PERSON] Повідомила, що вона відповідає за реєстрацію поштової кореспонденції у відсутність [PERSON] Свідок [PERSON] (завгосп Вінницького ЦГМ) суду пояснив, що зі слів [PERSON] знає про його заяву про звільнення та резолюцію на цій заяві. [PERSON] відповідає за реєстрацію поштової кореспонденції на ЦГМ, а у її відсутність - [PERSON] Він був на зборах трудового колективу, де обирали представника трудового колективу. 19.10.2018 р. був у відрядженні в Житомирі з керівником ЦГМ. З відрядження у Вінницю повернулись ввечері, близько 17-00 год. [PERSON] біля 18-00 год. поїхав до Вінницького ЦГМ. У відрядженні перебували на службовому автомобілі. Один раз підписував акт про відсутність [PERSON] на роботі, [PERSON] дійсно не було на роботі. Свідок [PERSON] (гідрометеоролог Вінницького ЦГМ) пояснила суду, що [PERSON] відповідає за відправку поштової кореспонденції, а у її відсутність - [PERSON] 16.10.2018 р. були збори, на яких обирали представників трудового колективу, її обрали до комісії по трудових спорах. Вона підписувала акти про відсутність [PERSON] на роботі. Свідок [PERSON] (працівник Вінницького ЦГМ) пояснила суду, що була на зборах трудового колективу, які проводила [PERSON] . На зборах обирали комісію по трудових спорах. Свідок [PERSON] (працівник Вінницького ЦГМ) суду пояснила, що в жовтня 2018 р. були збори трудового колективу, на якому обирали уповноваженого трудового колективу, мабуть, тому, що [PERSON] мав звільнятись. Була присутня, коли [PERSON] вручали відмову у звільненні з роботи 19.10.2018 р. Свідок [PERSON] (працівник Вінницького ЦГМ) суду пояснила, що [PERSON] відповідає за реєстрацію поштової кореспонденції в ЦГМ. Була на зборах трудового колективу, які проводила [PERSON] Збори були повноважними, був кворум. Свідок [PERSON] (бухгалтер Вінницького ЦГМ) суду пояснила, що у Вінницькому ЦГМ [PERSON] відповідає за кореспонденцію, [PERSON] її замінює. За табелі обліку робочого часу відповідає [PERSON] Була на зборах трудового колективу, на яких обирали голову комісії по трудових спорах. Збори проводила [PERSON] Вона підписувала акти про відсутність [PERSON] на роботі, при цьому перевіряла, що [PERSON] дійсно не було на роботі. В жовтні 2018 р. [PERSON] був на лікарняному, він приніс лікарняний листок, коли кошти вже були замовлені. Після подання закритого лікарняного листка йому було виплачено аванс. [PERSON] займав посаду провідного інженера з охорони праці. Служби з охорони праці у Вінницькому ЦГМ не було. Наказу про виконання [PERSON] обов"язків служби з охорони праці не було. Тому премія [PERSON] виплачувалась за коефіцієнтом 1,6, а не 1,7. Свідок [PERSON] (начальник метеостанції м. Гайсин Вінницького ЦГМ) суду пояснила, що у Вінницькому ЦГМ [PERSON] відповідала за кореспонденцію, у її відсутність - [PERSON] Знає, що [PERSON] був уповноваженим трудового колективу. Була в жовтні 2018 р. на зборах трудового колективу, на яких переобирали голову уповноваженого трудового колективу, обирали КТС. Свідок [PERSON] (гол.бухгалтер Вінницького ЦГМ) суду пояснила, що вона була на зборах трудового колективу, на яких обирали раду трудового колективу і КТС. У Вінницькому ЦГМ була тільки одна посада провідного інженера з охорони праці, яку займав [PERSON] , служби з охорони праці на ЦГМ немає. Наказу про виконання [PERSON] обов"язків служби з охорони праці не було. Вона підписувала акт про присутність на роботі [PERSON] , коли він повернувся з відрядження (вона особисто бачила автомобіль, на якому він повернувся). Свідок [PERSON] (начальник структурного підрозділу Вінницького ЦГМ в с. Гавришівка) пояснила суду, що табелі обліку робочого часу веде [PERSON] 16.10.2018 р. вона була на зборах трудового колективу, на яких переобирали представника трудового колективу, її повідомили про збори шляхом направлення листа електронною поштою. Свідок [PERSON] (працівник Вінницького ЦГМ) пояснила суду, що вона відповідає за реєстрацію вхідної та вихідної кореспонденції у Вінницькому ЦГМ, у її відсутність обов`язки виконує [PERSON] Була секретарем на зборах трудового колективу, головою була [PERSON] Трудовий колектив збирався, оскільки не був задоволений [PERSON] як уповноваженим трудового колективу. Знає, що 19.10.2018 р. [PERSON] був у відрядженні в Житомирі, о 14-00 год. повернувся у Вінницю. У Вінницькому ЦГМ є журнал, в якому розписуються всі працівники при виході на роботу. Показання свідків враховуються судом разом з письмовими доказами відповідно до ст. 89 ч. 3 ЦПК України. Згідно ст. 38 ч. 3 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Для визначення правової підстави розірвання трудового договору за частиною третьою статті 38 КЗпП України значення має сам лише факт порушення роботодавцем законодавства про працю, що спонукало працівника до розірвання трудового договору з власної ініціативи, а не поважність чи неповажність причини такого порушення та його істотність (постанова Верховного Суду від 10.07.2019 р., справа № 644/8881/16 ). Позивач [PERSON] звертався до начальника Вінницького ЦГМ Власова Ю.М. 11.10.2018 р. з заявою про звільнення за ст. 38 ч. 3 КЗпП України та 17.10.2018 р. з пояснювальною запискою до заяви про звільнення від 11.10.2018 р. (а.с. 15, 41 т. 1). В заяві від 11.10.2018 р. [PERSON] взагалі не навів конкретних фактів порушення відповідачем законодавства про працю, умов колективного договору. В пояснювальній записці від 17.10.2018 р. [PERSON] зазначив два порушення законодавства про працю, умов колективного договору, допущені начальником Вінницького ЦГМ: неправильна виплата премії, не проведення періодичних медоглядів. Зазначені порушення [PERSON] в заяві від 11.10.2018 р. та в пояснювальній записці від 17.10.2018 р. необгрунтовані, не підтверджені відповідними фактами, в зв`язку з чим Вінницький ЦГМ відмовив [PERSON] у звільненні за ст. 38 ч. 3 КУпАП. (а.с. 40, 46 т. 1) На а.с. 195-198 т. 1 - штатний розпис Вінницького ЦГМ на 2018 р., за яким в штаті підприємства одна самостійна посада провідного інженера з охорони праці (без створення служби з охорони праці). На а.с. 127-138 т. 1 - копія Положення про преміювання працівників Вінницького ЦГМ з додатками. З таблиці з визначення коефіцієнтів оперативності для існуючих у Вінницькому ЦГМ посад працівників станом на 01.01.2017 р. вбачається, що провідному інженеру з охорони праці встановлено коефіцієнт оперативності - 1.6. В примітці до таблиці зазначено, що для працівників, які виконують функції як самостійного підрозділу (відділу, сектору) без його створення, встановлюються підвищені коефіцієнти оперативності на пункт вище, зокрема для провідного інженера з охорони праці - 1,7. (а.с. 132-133 т. 1) З довідки про нарахування премії із загального та спеціального фонду провідному інженеру з охорони праці Вінницького ЦГМ [PERSON] від 03.10.2018 р. вбачається, що з листопада 2017 р. по вересень 2018 р. йому встановлено коефіцієнт оперативності - 1,6. (а.с. 26 т. 1) Копії розрахункових листків [PERSON] з серпня 2017 р. по листопад 2018 р. - на а.с.19-22 т. 2. Розподіл преміального фонду між працівниками Вінницького ЦГМ вирішується на засіданні комісії Вінницького ЦГМ з надання премії. Питання доцільності встановлення підвищеного коефіцієнта оперативності для посади провідного інженера з охорони праці на комісії розглядалось, що підтверджується протоколом засідання комісії від 23.01.2018 р., поясненням комісії від 10.12.2018 р. за №20-01-14/428. (а.с. 92-93 т. 2) Суду не надано доказів того, що на провідного інженера з охорони праці [PERSON] покладено виконання функцій як самостійного підрозділу (відділу, сектору) без його створення (не надано відповідного наказу по Вінницькому ЦГМ про покладення таких обов`язків). Управління Держпраці у Вінницькій області проводило інспекційне відвідування можливих порушень законодавства про працю на Вінницькому ЦГМ на підставі заяви [PERSON] , поданої після написання ним заяви про звільнення за ст. 38 ч. 3 КЗпП України. (а.с. 61, 63, 91- 94, 102 т.1) Управління Держпраці у Вінницькій області проводило позапланову перевірку Вінницького ЦГМ з 04.01.2019 р. по 11.01.2019 р., що підтверджується приписом №001.0502.19 від 11.01.2019 р. (тобто, після написання [PERSON] заяви про звільнення за ст. 38 ч.3 КЗпП України). (а.с. 31-32 т. 2) Питання правильності нарахування премії [PERSON] входило в предмет розгляду адміністративної справи №127/32185/18 про притягнення начальника Вінницького обласного центру з гідрометеорології [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 41 ч.1 КУпАП згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 06.12.2018 р., складеного інспектором праці Управління Держпраці у Вінницькій області. Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.01.2019 р., яка набрала законної сили, провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 41 ч. 1 КУпАП, щодо нарахування та виплати премії [PERSON] закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу правопорушення. (а.с. 98-100 т. 2) Встановлення судом порушення термінів виплати заробітної плати [PERSON] не приймається до уваги, оскільки в заяві від 11.10.2018 р. та в пояснювальній записці від 17.10.2018 р. таке порушення [PERSON] не зазначалось. Крім того, зазначені обставини встановлені постановою суду від 24.01.2019 р., тобто після написання [PERSON] заяви про звільнення за ст. 38 ч. 3 КЗпП України і відмови у його звільненні за ст. 38 ч. 3 КЗпП України. Доказів про встановлені факти порушення на Вінницькому ЦГМ - не проведення періодичних медоглядів суду не надано. Згідно ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. В предмет позову [PERSON] не входило встановлення факту вчинення інших порушень законодавства про працю та умов колективного договору у Вінницькому ЦГМ (крім зазначених у пояснювальній записці [PERSON] від 17.10.2018 р.) станом на час написання [PERSON] заяви про звільнення від 11.10.2018 р. за ст. 38 ч. 3 КЗпП України. В постанові Верховного Суду від 17.04.2019 р. (справа № 216/7189/14-ц) зазначено, що за змістом статті 38 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи працівника і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до розірвання цього договору і які працівник визначає самостійно. У разі якщо вказані працівником причини звільнення - порушення роботодавцем трудового законодавства (частина третя статті 38 КЗпП України) - не підтверджуються або роботодавцем не визнаються, останній не вправі самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору. При незгоді роботодавця звільнити працівника із підстав, передбачених частиною третьою статті 38 КЗпП України, останній може відмовити у розірванні трудового договору, але не вправі розірвати цей договір з інших підстав, які працівником не зазначалися. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 22.10.2018 р. по 13.11.2018 р. включно не виходив на роботу в робочі дні, що підтверджується письмовими доказами. (а.с. 47, 48, 157-173, 174-190, 193-194 т. 1) та показаннями свідків. Крім того, позивач [PERSON] не заперечував в судовому засіданні, що, дійсно, був відсутній на роботі у Вінницькому ЦГМ з 22.10.2018 р. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 р. при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Оскільки законодавством не визначено переліку обставин, за наявності яких прогул вважається вчиненим із поважних причин, у справах про звільнення за пунктом 4 статті 40 КЗпП України суд вирішує питання про поважність причини відсутності працівника на роботі, виходячи з конкретних обставин і враховуючи будь-які докази із числа, передбачених статтею 76 ЦПК України. Відповідно до положень статті 21 КЗпП України на працівника покладено обов`язок виконувати роботу, визначену угодою між ним та власником, та дотримання внутрішнього трудового розпорядку. Так, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи є з`ясування поважності причин його відсутності на роботі (постанова Верховного Суду від 04.09.2019 р. (справа № 461/1767/18 ). Отже, зазначена працівником [PERSON] . підстава звільнення - порушення роботодавцем трудового законодавства і умов колективного договору (ст. 38 ч. 3 КЗпП України) - працівником не підтверджена, а роботодавцем - відповідачем не була визнана, відповідач не вправі був самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору, тому відповідач відмовив позивачу у розірванні трудового договору, оскільки не вправі був розірвати трудовий договір з інших підстав, які працівником не зазначалися. На пропозицію роботодавця змінити підставу звільнення позивач не відреагував. Тобто, трудовий договір між сторонами не був розірваний, а працівник [PERSON] не з`являвся на роботу без поважних причин. На підставі викладеного суд прийшов до висновку, що працівника [PERSON] відповідачем правомірно звільнено за ст. 40 ч. 1 п. 4 КЗпП України, тому відсутні підстави для визнання незаконними дій в частині звільнення за прогул, зобов"язання змінити формулювання причин звільнення з роботи в трудовій книжці [PERSON] і дати звільнення. Вимога про стягнення недоплаченої премії в розмірі 3605,30 грн задоволенню не підлягає, оскільки судом не встановлено, що премія позивачу нараховувалась і виплачувалась в неналежному розмірі. Враховуючи те, що позовні вимоги про стягнення вихідної допомоги в розмірі 16131,48 грн, заробітної плати за час вимушеного прогулу в розмірі 6657,43 грн, відшкодування моральної шкоди в розмірі 40509,80 грн є похідними від вимоги про визнання незаконними дій в частині звільнення за прогул, зобов"язання змінити формулювання причин звільнення з роботи в трудовій книжці, які задоволенню не підлягають, суд вважає, що у задоволенні позову в цій частині також необхідно відмовити.

Outcome: dismissed