Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приват банк» 05.04.2018 року звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором № б/н від 03.12.2012 року у розмірі 117 000 грн. 00 коп. станом на 31.12.2017 року та судовий збір у розмірі 1762 грн. 00 коп. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 03.12.2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 2800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною картою» та «Тарифами Банку» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав, у звязку з чим станом на 31.12.2017 року має заборгованість в розмірі 117 000,00 грн., яка складається з наступного: 2791,02 грн заборгованість за кредитом, 109212,25 грн. заборгованість за процентами, 4996,73 грн. заборгованість за пенею та комісією. Відповідач 11.06.2018 року не погоджуючись з вказаним позовом надав суду відзив на позову заяву в якій зазначив наступне. Довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта [PERSON] картрахунок 5211537426508573 від 03.03.12 року та розрахунок заборгованості за договором б/н від 03.12.12 року, укладеного, між Приватбанком та клієнтом - [PERSON] є неналежним доказом надання позивачем йому кредиту та невиконання ним зобов'язань в частині повернення кредиту, оскільки вони не є первинними документами, не містить реквізитів, які передбачені пунктами 4.8., 4.10. Положення про організацію операційної діяльності в банках України та ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».Відповідач просить врахувати висновки Верховного Суду, викладених в Постанові від 28.03.2018 року у справі № 376/512/15-ц. Крім того, надана позивачем до позовної заяви фотокопія "Заявление о присоединении к Условиям и Правилам предоставления банковских услуг в Приватбанке" поганої якості, яку неможливо прочитати і викликає сумнів в її достовірності. Згідно наданого позивачем до позовної заяви [PERSON] з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" обовязків щомісячний платіж - 7% від заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості). - з 01.04.2014 р. 5% від заборгованості (але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості). Крім того, позивач звернувся до суду з позовом 14.05.2018 року, тобто з порушенням встановленої ст. 257 Цивільного кодексу України позовної давності у три роки для стягнення заборгованості за кредитом, заборгованості за відсотками, та встановленої частиною 2 ст.258 Цивільного кодексу України позовної давності в 1 рік для стягнення неустойки (пені). Відповідно до частини 4 ст.267 Цивільного кодексу України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Відповідач просить врахувати положення Закону України "Про захист прав споживачів", який на його думку регулює вказані правовідносини. Крім того, відповідач зазначає, що, надані Позивачем "Условия и Правилам предоставления банковских услуг в Приватбанке" ним не підписані і йому не вручалися. У звязку з вищевикладеним, просить в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити в звязку з його незаконністю та необґрунтованістю і пропуском строку позовної давності. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав і просив його задовільнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, підтримав заперечення викладені у відзиві, просив застосувати сплив позовної давності до позовних вимог та відмовити в позові ПАТ КБ «ПриватБанк». Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідно до укладеного між позивачем ПАТ КБ Приватбанк та відповідачем [PERSON] договору № б/н від 03.12.2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 2800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною картою» та «Тарифами Банку» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві (а.с.9). Згідно п.1.1.3.2.3 договору для ПАТ КБ Приватбанку передбачена можливість зміни Тарифів та інших невідємних частин Договору. На підставі п.2.1.1.5.5. Договору, відповідач зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевиплаті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У разі виникнення прострочених зобовязань відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Договору, клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується згідно «Тарифів банку» на час порушення зобовязання та може змінюватись у відповідності до п. 1.1.3.2.3. Договору. Відповідно до п.п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.12.11 Договору, банк має право вимагати достроково виконання боргових зобовязань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обовязків за цим Договором. Встановлені судом факти свідчать про те, що між сторонами склались спірні правовідносини, що випливають із кредитного договору. Дані правовідносини регулюються ст. ст. 526, 530, 1050, 1054 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 1050 ЦК України банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань за договором. В силу ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав, у звязку з чим станом на 31.12.2017 року виникла заборгованість в розмірі 117 000,00 грн., яка складається з наступного: 2791,02 грн заборгованість за кредитом, 109212,25 грн. заборгованість за процентами, 4996,73 грн. заборгованість за пенею та комісією. Щодо посилання\~відповідача на\~те,\~що довідка\~про зміну\~умов кредитування\~та обслуговування\~кредитної карти\~клієнта [PERSON]\~картрахунок 5211537426508573\~від 03.03.12\~року та\~розрахунок заборгованості за договором б/н від 03.12.12 року, укладеного, між Приватбанком та клієнтом - [PERSON] є неналежним доказом надання позивачем йому кредиту та невиконання ним зобов'язань в частині повернення кредиту, оскільки вони не є первинними документами, суд зазначає наступне. Розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображує стан нарахувань в певні періоди часу. Тому банк надав суду виписку по рахунку. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мінюсту від 12.04.12 р. № 578/5 (далі - Перелік № 578/5), згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Із виписки вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору, а тому його твердження щодо не знання тарифів, умов та правил не відповідають дійсним обставинам справи. У відповідності до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. У відповідності з ч.2 ст.639 Цивільного кодексу України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. При оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п.1 ст.30 ЦК України), яким підтверджується, що Позичальник ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку. Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів. Відповідно до ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо її зміст, зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби звязку, наприклад електронний. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Відповідно до Розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача www.privatbank.ua ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк»,

Outcome: approved