Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

Позивач [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до суду із позовом до об"єднаної територіальної громади м.Заставна Чернівецької області в особі Заставнівської міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якому просить визначити їй додатковий трьохмісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, що залишилася після смерті [PERSON], яка померла 27.08.2016 . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що після смерті [PERSON], яка померла 27.08.2016 відкрилась спадщина до складу якої входить земельна ділянка площею 1,61 га, яка розташована на території Заставнівської міської ради, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту про право приватної власностіої на землю серії ІІ-ЧВ № 014359, який виданий Заставнівською міською радою 03.07.2002 . Позивач посилається на те, що вона являється спадкоємцем вказаного майна померлої згідно заповіту, який складений [PERSON] 16.04.2015. З метою оформлення своїх спадкових прав звернулася до Заставнівської державної нотаріальної контори із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, але у вчиненні нотаріальної дії їй було відмовлено, оскільки вона пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини. Позивач посилається на те, що в квітні 2015 між [PERSON] та нею був укледений Договір довічного утримання, згідно якого вона отримала у власність належний спадкодавцю на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в м.Заставна по вул. Кошового, 20 . На підставі вказаного договору їй було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Із 16.04.2015 до день смерті [PERSON], вона без реєстрації проживала разом із спадкодавцем, доглядала за нею, підтримувала в належному стані житловий будинок, спільно вела господарство, користувалася земельною ділянкою, яка належала [PERSON] і перебувала в оренді ТОВ "Хрещатик-Агро", а тому вважала, що фактично вступила в управління та володіння майном та прийняла спадщину після смерті [PERSON] З цих причин пропустила строк для подання заяви для прийняття спадщини та просить визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] в судовому порядку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала повністю, суду пояснила, що в 2015 році між [PERSON] та нею був укладений Договір довічного утримання. На підставі вказаного договору вона отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок, який розташований в м.Заставна по вул. Кошового, 20. Також у неї перебував оригінал Державного акту про право власності на земельну ділянку, яка перебувала в оренді ТОВ "Хрещатик Агро". Позивач зазначила, що починаючи із 2015 року і до дня смерті 27.08.2016 [PERSON] вона проживала разом із останньою в одном будинку, доглядала за нею, користувалася всім її майно, отримувала кошти за передану в оренди земельну ділянку. У зв"язку із зазначеним вважала, що вступила у володіння та управління всім майном померлої, а тому потреби звертатись до нотаріальної конотори із заявою про прийняття спадщини не має. Представник позивача [PERSON] підтримав позов, обгрунтував його вищенаведеним. Заявив клопотання про повернення позивачці зайво сплачений судовий збір, який становить 1000 грн. Представник відповідача - Об"єднаної територіальної громади м.Заставнівської міської ради в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про визнання позову та прохання розглянути справу у його відсутності. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши доводи позивача, представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приймаючи визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 27.08.2016 померла [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про смерть (а.с.12). Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 1,61 га, яка розташована на території Заставнівської міської ради із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту про право приватної власності на землю серії ІІ-ЧВ № 014359, який виданий Заставнівською міською радою 03.07.2002 . Спадкоємцем майна померлої 27.08.2016 [PERSON] за заповітом від 16.04.2015 являється [PERSON], (а.с.13). Спадкоємців, котрі би мали право на обов"язкову частку в спадщині не має. Частина 1 ст. 1270 ЦК України визначає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Разом з тим, особа, яка не прийняла спадщину у встановлений законом строк, може звернутися до суду із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. 08.05.2018 позивач [PERSON] звернулася до державного нотаріуса Заставнівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії постановою від 08.05.2018, оскільки вона пропустила встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, що вбачається з вищевказаної постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.23). Судом встановлено, що у шестимісячний строк після відкриття спадщини позивач не звернулася до нотаріуса, оскільки вважала, що уклавши 16.04.2015 Договір довічного утримання, отримавши свідоцтво про право власності на нерухоме майно, проживаючи із [PERSON] , здійснюючи за нею догляд до дня її смерті, користуючись всім майом померлої вважала, що являється такою, що прийняла спадщину. Свідок [PERSON] показала суду, що була знайомою із [PERSON] Їй відомо, що остання уклала із [PERSON] договір довічного утримання. [PERSON] мала у власності земельну ділянку, яка перебувала в оренді в ТОВ "Хрещатик Агро". Кошти від ореди отримувала [PERSON] Починаючи із часу укладання договору довічного утримання і до дня смерті [PERSON] позивач здійснювала догляд за нею, керувала її господарством. Свідок [PERSON] показала суду, що являлася сусідкою померлої [PERSON], яка уклала договір довічного утримання із [PERSON] Остання проживала із померлою та здійснювала за нею догляд до її смерті. Крім того свідок зазначила, що в [PERSON] була земельна ділянка, яка перебувала в оренді. Зерно та кошти за пай отримувала [PERSON] Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд вважає, що вказана позивачем причина пропущення строку для прийняття спадщини є поважною, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, а тому позовну заяву слід задовольнити і визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Судом встановлено, що при зверненні до суду [PERSON] із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини було сплачено судовий збір в розмірі 1704,80 грн., що підтверджується квитанціями № №99, 100 від 10.05.2018 (а.с. 2-3). Відповідно до п.2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір " за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 704,80 грн. Враховуючи наведене, а також те, що позивачем [PERSON] при зверненні до суду було переплачено судовий збір в більшому розмірі, а саме на 1000 грн, суд вважає, що клопотання про повернення судового збору слід задовольнити. Відповідно до ч.7 ст. 265 ЦПК України у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про повернення судового збору.

Outcome: approved