Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 23.01.2007 року померла [PERSON], яка на випадок своєї смерті 11.08.1999 року склала заповіт. Відповідно до вказаного заповіту, спадкодавець [PERSON] все належне їй майно заповіла позивачці. Після її смерті відкрилася спадщина до складу якої входить право спадкодавця на середню земельну частку(пай) розміром 2,0450 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Жидачівського району Львівської області та призначена для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства. Після смерті останньої, як спадкоємець за заповітом, у встановлений ст.1270 ЦК шестимісячний строк, вона не подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини,так як вважала себе такою, що прийняла спадщину, поскільки користувалася спадковим майном. За наслідками розгляду її заяви нотаріус своєю постановою від 12.08.2016 року відмовив у видачі свідоцтва про спадщину за заповітом після смерті [PERSON] через пропуск піврічного терміну на подання заяви про прийняття спадщини та відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, а також через наявні розбіжності у записах імені власника у правовстановлюючих документах на майно, а саме в державному акті про право на землю з паспортними даними. Оскільки за вказаних обставин у позасудовому порядку вона не може оформити право на спадщину, тому змушена за визнанням свого права звернутись до суду. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала із підстав, зазначених у позовній заяві, та просила їх задовольнити. Представник позивачки [PERSON] за довіреністю адвокат [PERSON], вимоги позовної заяви своєї довірительки підтримав із підстав, вказаних у позові. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Жидачівського району Львівської області за посадою сільський голова [PERSON] у судове засідання теж не з"явився, подав заяву про розгляд заяви за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечив. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.11, ч.2 ст.31, ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування" (пункт 2) роз"яснив, що справи про спадкування розглядаються за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на права та обов"язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Статтею 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім"я по батькові якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім"ям, по батькові прізвищем, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. З цих підстав суд приходить до висновку, що зазначені позовні вимоги про визнання права власності та встановлення факту, повинні розглядатися одночасно за правилами позовного провадження. Згідно із державним актом про право приватної власності на землю серії II-ЛВ № 058752, який виданий 09.12.2002 року на підставі розпорядження голови Жидачівської Райдержадміністрації Жидачівської районної ради народних депутатів №672(а.с.5), ім"я власника земельної ділянки зазначено як "Микитчак Анна Михайлівна", а у заповіті від 11.08.1999 року її ім"я вказано, як "Ганна" З свідоцтва про смерть(а.с.9) убачається, що 23.01.2007 року померла [PERSON]. Встановлені у судовому засіданні обставини(покази свідків [PERSON], [PERSON].) також підтверджують те, що [PERSON], яка померла 23.01.2007 року належить правовстановлюючий документ, а саме - державний акт про право приватної власності на землю серії II-ЛВ № 058752, який виданий 09.12.2002 року на підставі розпорядження голови Жидачівської Райдержадміністрації №672, в якому ім"я власника записано, як "Анна". Встановлення факту належності правовстановлюючого документа позивачці необхідно для оформлення спадкових прав. Згідно із положеннями ст.ст.328-330 ЦК України право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону. Відповідно до положень ст.ст.1217,1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом, а до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За вимогами ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а відповідно до ст.1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи. Відповідно до ст.ст.1268,1269 ЦК України для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини або не проживав постійно із спадкодавцем, але подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. Згідно із ст.81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку відповідно до ст.1225 ЦК України, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). На випадок смерті [PERSON] Г.М.11.08.1999 року склала заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Жидачівського району Львівської області, за реєстром №108, що стверджується копією заповіту, відповідно до якого вона все належне їй майно заповіла позивачці [PERSON] (а.с.16). Із витягу з книги реєстрації сертифікатів на середню земельну частку (пай) по [PERSON] сільській раді вбачається, що [PERSON] на підставі розпорядження голови Жидачівської РДА від 09.12.2002 року за №672, належить право на земельну частку (пай)площею 2,0450 в умовних кадастрових гектарах, яка розташована на території [PERSON] сільської ради Жидачівського району Львівської області та призначена для ведення селянського (фермерського) або колективного господарства. Після смерті спадкодавця [PERSON] позивачка [PERSON], як спадкоємець за заповітом своєчасно не звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, так як вважала, що в неї є державний акт на землю і вона передала її в оренду фермеру. Постановою нотаріуса від 14.06.2016 року у видачі свідоцтва їй було відмовлено у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів документів на спадкове майно, та пропуском піврічного терміну встановленого законодавством на подання заяви про прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які б претендували на майно після смерті [PERSON], чи мали б право на обов"язкову частку в спадщині, відповідно до ст.1241 ЦК України, судом не встановлено, що вбачається з довідки виданої [PERSON] сільською радою (а.с.9). Обставин, які б вказували, що спадкодавець набула право на земельну ділянку(пай) площею 2,0450 в умовних кадастрових гектарах, неправомірно, або, що на вказане майно окрім позивача, у порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, у судовому засіданні не встановлено. Із врахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved