Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

30 січня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельні частки (паї), мотивуючи свої вимоги тим, що 07 травня 2004 року померла його баба по лінії матері [PERSON], а 16 серпня 2004 року помер його дід по лінії матері [PERSON], після смерті яких відкрилась спадщина на належні їм земельні частки (паї) розміром 4,42 умовних кадастрових гектар кожна із земель ВАТ " Бурякорадгосп Куянівський ", які розташовані на території Супрунівської сільської ради. Рішенням Білопільського районного суду від 12 жовтня 2016 року йому визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті баби та діда. З метою оформлення своїх спадкових прав він звернувся із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини, але нотаріус у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельні частки (паї) відмовила у звязку з тим, що відсутні оригінали сертифікатів на право на земельні частки (паї). Вказані сертифікати були втрачені. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] звернувся з даним позовом до суду. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судове засідання не з'явилися, останній направив заяву про розгляд справи без його та позивача участі, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Супрунівської сільської ради у судове засідання не з'явився, причин неявки суду не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Представник третьої особи Білопільської районної державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області у судове засідання не зявився. Завідувач Білопільської районної державної нотаріальної контори [PERSON] надіслала заяву про розгляд справи без участі їхнього представника. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що дідом та бабою позивача [PERSON] по лінії матері [PERSON] (дошлюбне прізвище якої [PERSON]) [PERSON] були [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження позивача та його матері (а. с. 8, 13). 07.05.2004 [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а.с. 14). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все її майно. Як вбачається з копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0274518 від 29 листопада 2000 року, [PERSON] на підставі рішення Білопільської райдержадміністрації від 27 серпня 2000 року №358 передано право на земельну частку (пай) розміром 4,42 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі у землі, яка перебуває у колективній власності відкритого акціонерного товариства "Бурякорадгосп Куянівський " (а. с. 20). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 18 серпня 2016 року, яке набрало законної сили 09 вересня 2016 року, встановлено факт належності сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ №0274518 від 29 листопада 2000 року, виданого на імя [PERSON], [PERSON], бабі позивача (а. с. 21-22). Відповідно до довідки виконкому Куянівської сільської ради від 20 квітня 2016 року №328 [PERSON] до дня смерті 07 травня 2004 року була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [INFO] разом з чоловіком [PERSON] Заповіт від імені [PERSON] виконкомом Куянівської сільської ради не посвідчувався (а. с. 26). Також судом встановлено, що 16 серпня 2004 року помер дід позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про його смерть (а. с. 16). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому право на земельну частку (пай) розміром 4,42 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі у землі, яка перебувала у колективній власності відкритого акціонерного товариства "Бурякорадгосп Куянівський ", яке належало померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0274516 від 29 листопада 2000 року (а. с. 24). Згідно з довідкою виконкому Куянівської сільської ради від 20 квітня 2016 року №327 [PERSON] до дня смерті 16 серпня 2004 року був зареєстрований та постійно проживав один за адресою: с. Куянівка, вул. Валіївська, буд. 30. Заповіт від імені [PERSON] виконкомом Куянівської сільської ради не посвідчувався (а. с. 26). Як вбачається з довідок Супрунівської сільської ради Білопільського району від 06 квітня 2016 року №331 та №332 земельні частки (паї), посвідчені сертифікатами на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0274518 та СМ 0274516, право на які належало [PERSON] та [PERSON], розташовані на території Супрунівської сільської ради (а. с. 18-19). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 12 жовтня 2016 року, яке набрало законної сили 24 жовтня 2016 року, [PERSON] визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після баби [PERSON], яка померла 07 травня 2004 року, та після діда [PERSON], який помер 16 серпня 2004 року, тривалістю в три місяці з дня набрання чинності рішенням суду (а. с. 32-33). Зі спадкових справ вбачається, що позивач 14 грудня 2016 року подав приватному нотаріусу Білопільського районного нотаріального округу [PERSON] заяви про прийняття спадщини після смерті баби [PERSON], яка померла 07 травня 2004 року, та після смерті діда [PERSON], який помер 16 серпня 2004 року. На даний час [PERSON] має намір оформити свої спадкові права на зазначені вище земельні частки (паї), що залишились після смерті баби [PERSON] та діда [PERSON], однак у звязку з відсутністю оригіналів сертифікатів на земельні частки (паї), він зробити цього не може. Згідно із ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови "Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності з п.п. «в» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за ним у порядку спадкування за законом після смерті баби [PERSON] та діда [PERSON] право власності на земельні частки (паї) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які перебували у колективній власності ВАТ "Бурякорадгосп Куянівський" розміром 4,42 умовних кадастрових гектарів кожна, розташовані на території Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області. На підставі викладеного,

Outcome: approved