Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

В лютому 2014 року [PERSON] звернулась до Рівненського міського суду із позовом, який був уточнений в ході судового розгляду справи, до Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» про стягнення коштів за договором банківського вкладу та відсотків, трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань, захист прав споживача шляхом стягнення пені. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 14 вересня 2009 року між нею та Комерційним банком „Західінкомбанк" ТзОВ в особі Рівненської філії КБ „Західінкомбанк" ТзОВ, правонаступником усіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство „Західінкомбанк" в особі Рівненської філії ПАТ „Західінкомбанк" був укладений договір банківського вкладу (депозиту) в національній валюті № ДД - 8558 - 3 про внесення банківського вкладу на депозитний рахунок на строк три місяці на суму 60 400 грн. 00 коп., відповідно до умов яких відповідач приймає від Вкладника (позивача) грошову сум (вклад) і зобов'язується виплачувати Вкладникові таку суму та проценти на вклад з розрахунку 17 % річних. Термін дії договору закінчувався 14 грудня 2009 року. Дія зазначеного договору продовжувалась шляхом укладення між сторонами додаткових угод № 1 від 14.12.2009 року, № 2 від 15.06.2010 року та № 3 від 15.12.2011 року, згідно яких строк дії договору було продовжено до 15 березня 2012 року. Після закінчення терміну дії договору на її вимогу повернути вказані кошти відповідач гроші не повернув, вказавши що на рахунку банку відсутні кошти, чим порушив п. 6 договору, згідно якого Банк зобов'язується видати вклад або його частину на першу вимогу Вкладника. На вимогу позивача повернути вказані кошти відповідач гроші не повернув, без жодних мотивувань. Крім того, 14.09.2009 року між її батьком [PERSON] (вкладником) та Публічним акціонерним товариством «Західінкомбанк», що є правонаступником усіх прав та обов'язків КБ «Західінкомбанк» ТзОВ, було укладено Договір банківського вкладу (депозиту) в національній валюті № ДД-3325-25, відповідно до пункту 1 якого, відповідач прийняв від вкладника грошову суму в розмірі 150 000 грн. та зобов'язувався виплатити вкладнику суму вкладу та проценти на умовах та в порядку, визначеному умовами Договору № ДД-3325-25. На підтвердження укладення Договору банківського вкладу і внесення вкладником грошових коштів, було відкрито депозитний рахунок [NUMBER] в РФ КБ «Західінкомбанк» ТзОВ та видано ощадну книжку. Дія зазначеного Договору № ДД-3325-25 продовжувалась шляхом укладення між сторонами додаткових угод № 1 від 14.12.2009 року; № 2 від 15.06.2010 року та останньою № 3 від 15.12.2011 року. Так, у відповідності до пункту 1 додаткової угоди № 3 від 15.12.2011 року до Договору № ДД-3325-25 від 14.09.2009 року, Банк продовжив строк дії Договору в розмірі 150 000 (сто п'ятдесят тисяч гривень 00 копійок) на 3 місяці, і зобов'язався повернути вкладнику у дату - 15.03.2012 року, суму вкладу та нараховані відсотки. Зазначений Договір банківського вкладу № ДД-3325-25 позивачкою був успадкований відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом Серії ВРХ № 763217 від 13 вересня 2012 року. Того ж дня, вона звернулася до Відповідача по справі за адресою по вул.В.Чорновола, 37, що у місті Рівне, щодо виплати суми вкладу та нарахованих процентів по Договору банківського вкладу № ДД-3325-25, та укладеного до нього Додаткової угоди № 3 від 15.12.2011 року, на що отримала аналогічну відповідь - про не можливість виконання зобов'язання, у зв'язку із фінансовою кризою. Зазначена обставина, підтверджується долученими мною до позовної заяви документами та буде підтверджено показаннями свідків, які будуть мною забезпечені в судове засідання. Згідно письмового заперечення відповідача на позовну заяву вбачається, що позовні вимоги відповідачем не визнаються з наступних підстав. Згідно п. п. 1, 7 додаткової угоди № 3 (до договору банківського вкладу в національній валюті від 14.09.2009 р. № ДД-8558-3) від 15.12.2011 року договір припиняє свою дію 15.03.2012 р. Відповідно до абзацу 2 пункту 9 договору банківського вкладу в національній валюті від 14.09.2009 р. № ДД-8558-3 (далі - "Договір") якщо після закінчення строку зберігання вкладу, вказаному у пункті 1 даної додаткової угоди, строк зберігання сторонами не продовжений, незалежно від причин не продовження, вважається, що вклад є вкладом на вимогу з процентною ставкою згідно п. 12. Пунктом 12 Договору передбачено, що проценти за вкладами на вимогу нараховуються в розмірі 0,001% річних. Отже, нарахування позивачем 7% річних після припинення дії Договору є безпідставним. Ні договором банківського вкладу в національній валюті від 14.09.2009 р. № ДД-3325-25, ні договором банківського вкладу в національній валюті від 14.09.2009 р. № ДД-8558-3 стягнення 3 відсотків річних, індексу інфляції та пені не передбачено. Крім того, відповідач звертає увагу суду на те, що вивчення документів та підготовка позову не можуть зайняти 28 годин. Насправді надання такої правової допомоги може зайняти не більше 4-8 годин і тому стягнення 2000 гривень за надання правової допомоги вважає безпідставним. На підставі вищевикладеного, відповідач просить суд в частині стягнення відсотків по вкладу, трьох відсотків річних, інфляційних нарахувань, пені та судових витрат на правову допомогу відмовити [PERSON] у задоволенні. Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги в суді, просив стягнути із відповідача стягнути з Публічного акціонерного товариства «Західінкомбанк» на користь [PERSON] заборгованість по договору вкладу (депозиту) в національній валюті ДД-8558-3 від 14 вересня 2009 року грошові кошти в сумі 82 111 грн. 59 коп., за договором банківського вкладу № ДД-3325-25 від 14 вересня 2009 року між КБ «Західінкомбанк» ТзОВ та [PERSON] грошові кошти в сумі 180 594 грн. 36 коп., також стягнути з відповідача на користь позивача документально підтверджені судові витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката у розмірі 2000 гривень, які нараховані та підтверджені у встановленому чинним законодавством порядку. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача Бедикайло В.В. підтримав надані суду заперечення, визнав частково позовні вимоги позивача в частині стягнення на її користь заборгованості по договорах банківських вкладів та відсотків, вимогу щодо стягнення трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань, пені, а також стягнення судових витрат не визнав, просить відмовити в позові в цій частині. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, покази свідків в судовому засіданні, вивчивши надані докази, дослідивши матеріали справи та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що 14 вересня 2009 року між позивачем та Комерційним банком „Західінкомбанк" ТзОВ в особі Рівненської філії КБ „Західінкомбанк" ТзОВ, правонаступником усіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство „Західінкомбанк" в особі Рівненської філії ПАТ „Західінкомбанк" був укладений договір банківського вкладу (депозиту) в національній валюті № ДД - 8558 - 3 про внесення банківського вкладу на депозитний рахунок на строк три місяці на суму 60 400 грн. 00 коп., відповідно до умов яких відповідач прийняв від Вкладника (позивача) грошову сум (вклад) і зобов'язується виплачувати Вкладникові таку суму та проценти на вклад з розрахунку 17 % річних. Термін дії договору закінчувався 14 грудня 2009 року. Також встановлено, що дія зазначеного договору продовжувалась шляхом укладення між сторонами додаткових угод № 1 від 14.12.2009 року, № 2 від 15.06.2010 року та № 3 від 15.12.2011 року, згідно яких строк дії договору було продовжено до 15 березня 2012 року. За змістом пункту 6 додаткової угоди №3 від 15.12.2011року до договору банківського вкладу № ДД - 8558 - 3 від 14.09.2009 року та до договору банківського вкладу № ДД-3325-25 від 14 вересня 2009 року визначено, що після закінчення строку зберігання вкладу, договір автоматично не пролонгується і тому для його продовження необхідно укладати письмову додаткову угоду. Позивач строк дії зазначених договорів не продовжував. Дата повернення вкладів визначена в п. 7 додаткової угоди №3, як 15 березня 2012 року. Після закінчення терміну дії договору на її вимогу повернути вказані кошти відповідач гроші не повернув, вказавши що на рахунку банку відсутні кошти, чим порушив п. 6 договору, згідно якого Банк зобов'язується видати вклад або його частину на першу вимогу Вкладника. У порушення умов п. 6,8, 11 договорів банківських вкладів, відповідач не повернув позивачу суму вкладу, а також нарахованих процентів. Дія додаткових угод про поетапне погашення заборгованості по договорах банківських вкладів в іноземній валюті закінчились 15 березня 2012 року. Позивач неодноразово зверталася до відповідача, в тому числі із письмовою заявою від 15.03.2012 року, із проханням про повернення банківського вкладу, проте, кошти повернуто не було. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що позивачка неодноразово зверталась до відповідача щодо виплати суми вкладу та процентів по Договору банківського вкладу. Підтвердили, що, отримавши свідоцтво про право на спадщину в Другій рівненській державній нотаріальній конторі 13.09. 2012 року, в кінці робочого дня вони разом із позивачкою пішли в Рівненську філію ПАТ «Західінкомбанк», де надали заяву на отримання спадкового вкладу та копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом, на що їм повідомили про неможливість повернення вкладу за відсутністю коштів. За загальними умовами виконання зобов'язань, які передбачені статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Пунктом 1 статті 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку. Пунктом 2 вищезазначеної статті передбачено прямий обов'язок банку за договором банківського вкладу незалежно від його виду видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Таким чином, вимоги позивача у справі, щодо повернення депозитів є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства та умовам договору строкового банківського вкладу, укладеного сторонами у справі. В судовому засіданні встановлено ту обставину, що термін на повернення відповідачем позивачеві у справі депозитів сплив. Тож вимоги позивача щодо стягнення з відповідача депозитів нарахованих і не виплачених відсотків, згідно умов Договорів банківського вкладу, що становлять за договором № ДД - 8558 - 3 від 14.09.2009 року сума вкладу 60 400 грн. + 802,95 грн. відсотки, по договору № ДД-3325-25 від 14 вересня 2009 року сума боргу 150 000 грн. + 1062,81 грн. відсотки, є підставними і такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до змісту ст.ст. 317, 319, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відмова відповідача у видачі вкладів обмежує позивача в праві користування, володіння та розпорядження своєю власністю, що є порушенням ст. 41 Конституції України. Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. У пункті 12 Додаткової угоди №3 від 15.12.2011 року до договору банківського вкладу № ДД - 8558 - 3 від 14.09.2009 року та до договору банківського вкладу № ДД-3325-25 від 14 вересня 2009 року визначено, що у випадках не передбачених даною додатковою угодою, сторони керуються чинним законодавством України. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення 7% річних за період із 15.0-3.2012 року по 28.03.2014 року по договору банківського вкладу № ДД - 8558 - 3 від 14.09.2009 року в сумі 8 606,00 грн. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Суд вважає доведеним прострочення виконання грошового зобов'язання відповідачем внаслідок ненадання позивачу /вкладнику/ можливості використання належних їй коштів та обґрунтованою вимогу позивача про застосування передбаченої ст 625 ЦК України відповідальності в цій частині. Розрахунок інфляційних втрат та трьох відсотків річних по договору банківського вкладу № ДД - 8558 - 3 від 14.09.2009 року за період березня 2012 року по березень 2014 року в сумі відповідно 418,54 грн. та 3 684,59 коп. також по договору банківського вкладу № ДД-3325-25 від 14 вересня 2009 року за період 13 вересня 2012 року по 28 березня 2014 року в сумі відповідно 2 255,77 грн. та 6 912,77 грн. обґрунтований позивачем, не спростований стороною відповідача та підлягає стягненню за рішенням суду. Оцінюючи вимоги позивачки в частині стягнення штрафних санкцій у вигляді неустойки /пені/, суд приймає до уваги наступне. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та сплата неустойки (пені). Відповідно до ч.1 ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно роз'яснень абз.2 п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12 квітня 1996 року, до відносин, які регулюються цим Законом, належать, зокрема, ті, що виникають … із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Таким чином, з огляду на вищезазначене, на відносини, які виникають із договорів про банківські вклади, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII. Згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожен день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Рішенням Конституційного Суду України від 10.11.2011 року №15-рп/2011 (Справа N 1-26/2011) (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) констатовано, що захист інтересів споживачів фінансових послуг є метою державного регулювання ринків фінансових послуг відповідно до п. 2 ст. 19 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Суд погоджується, що на користь позивача з Відповідача по справі, у відповідності до ч.5 ст.10 ЗУ «Про захист прав споживачів», підлягає стягненню пеня у розмірі 3% за кожен день прострочення зобов'язання. Згідно ст.3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Відповідно до ст.258 ЦК України, спеціальна позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги в цій частині суд вважає обґрунтованими, доведеними, такими, що підлягають до задоволення. Розрахунок пені по договору банківського вкладу № ДД - 8558 - 3 від 14.09.2009 року в межах строку позовної давності в сумі 8 199,51 грн. також по договору банківського вкладу № ДД-3325-25 в межах строку позовної давності в сумі 20 363,01 грн. вважається обґрунтований позивачем, не спростований відповідачем та підлягає стягненню за рішенням суду. Підтверджені належними допустимими письмовими доказами в справі, розраховані в порядку встановленому чинним законодавством судові витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги, в сумі 2000 грн. 00 коп., та судовий збір в сумі 2627 грн. 05 коп., в порядку ст. ст. 88, 89 ЦПК України, покладаються на відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог та підлягають стягненню за рішенням суду. Розмір оплати правової допомоги є об'єктивно підтвердженим, доводи представника відповідача в цій частині не заслуговують на увагу. На підставі наведеного,

Outcome: approved