Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на час навчання повнолітнього сина. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 23 жовтня 2007 року. Від шлюбу, укладеного у 1999 році мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER]. [INFO] року [PERSON] виповнилось 18 років і на даний час навчається в Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» на зварювальному факультеті, денної форми навчання та навчається за держзамовленням і закінчує університет 30 червня 2021 року. Виплата аліментів відповідачем припинилася з листопада 2017 року. Після припинення сплати аліментів до досягнення повноліття, відповідач не запропонував їй ніякої допомоги по утриманню сина, не цікавиться навчанням дитини, не бере участі у його житті та утриманні. Її намагання домовитися із відповідачем про спільне утримання сина, нічого не дали. 24 січня 2018 року направила листа відповідачу з проханням матеріально допомагати сину, у зв»язку із навчанням та запропоновано сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх доходів. На що отримала відповідь, що відповідач не відмовляється матеріально допомагати сину, але не в тому розмірі, який був нею запропонований. Відповідач погодився сплачувати 25% заробітної плати, а отримана ним пенсія буде йти йому на лікування, але жодних дій, спрямованих на сплату аліментів у розмірі, який було запропоновано, вжито не було. На даний час сама утримує сина і за один місяць навчання несе витрати на загальну суму 6081,38 грн., що складається з : харчування - 4491,38 грн.; проїзд - 120 грн.; комунальні послуги - 1470 грн.. У вказану суму не враховано витрати на одяг і взуття, канцелярські приладдя, лікування, курси водіїв 2000 грн., курси англійської мови 2000 грн., які оплачує вона. За вказаних обставин звернулася в суд для захисту своїх прав та прав повнолітньої дитини. Позивач та її представник, позовні вимоги підтримали, мотивуючи тим, що саме у такому співвідношенні розмір аліментів буде достатнім для забезпечення повнолітнього сина на період навчання, вказавши період з дня винесення рішення суду, та просили стягнути судові витрати за надання правничої допомоги. Відповідач позов визнав, аліменти сплачувати згідний, в частині стягнення судових витрат за надання правничої допомоги позовні вимоги визнав частково, мотивуючи потребою оплати комунальних послуг, придбання продуктів харчування та відсутністю достатніх доходів. Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, вислухавши думку учасників справи, відсутність відзиву у відповідача, заперечення, чи то клопотань про необґрунтованість позовних вимог, вбачає підстави до розгляду цивільної справи у підготовчому судовому засіданні, згідно до ст.200 ЦПК України, дослідивши докази у справі та вважає, що позов обґрунтований і підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов"язок утримувати дітей є рівною мірою обов"язком як матері, так і батька, причому обов"язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. У відповідності до ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У п. 20 Постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ст.198 Сімейного Кодексу України, батьки зобов»язані утримувати дитину і обов»язок утримувати є рівною мірою обов»язком як матері, так і батька. Причому обов»язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Після досягнення повноліття сином, [PERSON], батьками, не було визначено за домовленістю способу виконання обов»язку по утриманню повнолітньої дитини у зв»язку з навчанням та не укладено договору про сплату аліментів на дитину. Відповідно до ст.200 Сімейного Кодексу України визначено три можливості визначення розміру аліментів: у твердій грошовій сумі, в частці від заробітку (доходу), одночасно в твердій грошовій сумі та в частці від заробітку. Так як ініціатива способу визначення розміру та величини аліментого платежу належить насамперед позивачеві, і лише потім їх оцінює суд, то суд вважає обгрунтованими вимоги представника позивачки про визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) та можливості в такий спосіб забезпечувати і утримувати повнолітню доньку. Судом встановлено, що згідно паспорта громадянина України Серії [NUMBER], [PERSON] народився [INFO] року (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER], батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Факт батьківства відповідач не заперечив. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу Серії [NUMBER], між [PERSON] та [PERSON], шлюб розірваний (а.с.11). Як вбачається із довідки Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» від 30 листопада 2017 року №119, [PERSON], дійсно є студентом зварювального факультету 1 курсу денної форми навчання за держзамовленням і закінчує університет в термін до 30 червня 2021 року (а.с.12). [PERSON], будучи студентом навчального закладу, є не працюючим, має щоденні витрати на придбання продуктів харчування, транспортні послуги та інші предмети щоденного вжитку, що підтверджується поданими позивачем чеками та квитанціями (а.с.15-25). Згідно листа позивача від 24 січня 2018 року, нею було запропоновано відповідачу надавати допомогу на період навчання повнолітнього сина в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) (а.с.13). Із змісту відповіді відповідача, вбачається, що він на таку пропозицію не погоджується, згідний сплачувати аліменти в розмірі 25% від заробітної плати (а.с.14). Відповідно до довідки Головного Управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області від 06 липня 2018 року №38704/02-07, [PERSON] перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Черкаській області та отримує пенсію внаслідок загального захворювання як інвалід ІІ групи в розмірі 2372,13 грн. (а.с.35). Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, які полягають в обов'язку матері, батька утримувати дитину. Сімейним Кодексом України, а саме ст.182 та Постановою Пленуму Верховного Суду України „Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" №3 від 15.05.2006 року, визначено, що при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, і бере до уваги такі обставини, а саме, що відповідач не працює, на утримані інших утриманців не має, інвалід 2 групи, згідний сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина на період навчання у частці від заробітку (доходу), що сприятиме забезпеченню найвищих інтересів дитини, як потребуючої матеріальної допомоги. Враховуючи те, що у зв'язку із розглядом справи в суді позивач, понесла судові витрати за надання правничої допомоги в розмірі 1500,00 грн. та не заперечила щодо стягнення частково вищезазначених витрат в розмірі 1200 грн., з врахуванням пропозиції [PERSON], суд частково стягує вищенаведені витрати, на її користь, згідно ст. 141 ЦПК України, так як вважає їх підтвердженими у відповідності із цивільно - процесуальним законодавством України. На підставі ст.141 ЦПК України, судові витрати по сплаті судового збору в справі підлягають стягненню з відповідача на користь Держави. Позов підтверджується: копією паспорта громадянина України Серії [NUMBER]; копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER]; копією свідоцтва про розірвання шлюбу Серії [NUMBER]; копією довідки Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» від 30 листопада 2017 року №119, довідкою Головного Управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області від 06 липня 2018 року №38704/02-07. На підставі вищенаведеного, та

Outcome: approved