Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду на час навчання у Рівненському економіко-технологічному коледжі без врахування часу (періоду) канікул до досягнення нею 23 років або до закінчення навчання залежно від того, яка з цих обставин настане першою. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . На даний час [PERSON] навчається на 3-му курсі Рівненського економіко-технологічного коледжу на денній формі навчання. На її утриманні перебуває неповнолітній [PERSON] , [INFO] . Разом з нею також проживає її мама, непрацююча пенсіонерка [INFO] Протягом навчання дочки [PERSON] , витрачаються кошти на одяг, харчування, підручники, сплату комунальних послуг. Вона не в змозі самостійно в повній мірі забезпечити навчання дочки. Угоду на сплату аліментів на час навчання у добровільному порядку не досягнуто. Стан здоров"я та матеріальне становище відповідача дозволяє йому утримувати дочку [PERSON] до досягнення нею 23 років, тобто на період навчання. Відповідач офіційно працює в ТОВ "Ринок" на посаді контролера-охоронця. Ухвалою суду від 17 березня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 27 квітня 2020 року з повідомленням (викликом) сторін. Надано сторонам строк для подання відзиву на позов, відповіді та заперечень. В судове засідання позивач подала заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задоволити. Відповідач в судове засідання подав заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №141. Згідно Довідки №1010-20/01-07 від 10.02.2020, [PERSON] навчається стаціонарно в Рівненському економіко-технологічному коледжі Національного університету водного господарства та природокористування на третьому курсі. Навчається з 01.09.2017. Форма навчання денна, державна, отримує стипендію. Закінчує навчання 30.06.2021. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов"язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов"язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно з п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов"язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов"язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв"язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Згідно ст. ст.9,18 Конвенції "Про права дитини", ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-ХІІ батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов"язок матері і батька це обов"язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов"язані піклуватися про здоров"я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини; стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов"язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Судом приймається до уваги те, що [PERSON] навчається на денній формі навчання, факт потреби останньої у матеріальній допомозі є безумовним. Необхідність отримання належної освіти позбавляє [PERSON] можливості працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання. Крім того, вказана особа, яка ще не закінчила відповідного навчального закладу, не має потрібного обсягу професійних знань та навичок, які необхідні для такого працевлаштування. Суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, отримує дохід, а отже має можливість надавати допомогу повнолітній дочці. З урахуванням вищевказаних обставин, суд вважає за можливе задовольнити вимоги [PERSON] та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітків (доходів) починаючи з 03 березня 2020 року і до досягнення 23 років чи закінчення навчання. Проте, вимога позивача, щодо визначення мінімального розміру аліментів не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для відповідного віку задоволенню не підлягає, виходячи з такого. Частиною 2 статті 182 СК України визначено мінімальний розмір аліментів на дитину. За приписами ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] , не є дитиною у розумінні Сімейного кодексу України, оскільки їй виповнилося 18 років. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Отже, мінімальний розмір аліментів стосовно повнолітніх дітей законом не встановлено, а відтак, позовні вимоги щодо визначення мінімального розміру аліментів не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для відповідного віку є безпідставними, тобто такими у задоволенні яких має бути відмовлено. Згідно п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір". У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави в сумі 840,80 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial