Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

У грудні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитом. В обгрунутування позову зазначивши, що 02.04.2019 між АТ «АКБ «КОНКОРД» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом надання підписаної позичальником Заяви про приєднання до Публічного договору комплексного обслуговування клієнтів - фізичних осіб в АТ «КОНКОРД» №60.18.000045 та акцептованої банком про надання кредитних коштів шляхом безготівкового зарахування кредитних коштів на картковий рахунок № [NUMBER] у розмірі 70 000 грн. строком на 12 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 38% річних. Підписавши Заяву про надання кредиту/кредитний договір та приєднавшись до публічного договору, відповідач підтвердив ознайомлення та згоду з умовами публічного договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ «АКБ «КОНКОРД» на умовах, зазначених в Публічному договорі та розміщених на офіційному сайті ПАТ АКБ «АКБ «КОНКОРД», а також підтвердив ознайомлення та згоду з тарифами позивача та погоджується з ними. Відповідно до кредитного договору банк надав клієнту споживчий кредит на задоволення поточних потреб, оплату послуг АТ «АКБ «КОНКОРД» та супутніх послуг. 02.04.2019 [PERSON] було активовано картковий рахунок № [NUMBER] . На виконання взятих на себе зобов`язань за договором про надання овердрафту №60.18.000045 від 02.04.2019 банк надав кредит відповідачу в межах встановленого ліміту в розмірі 70 000 грн., шляхом оплати платіжних документів позичальника, а також здійснення договірного списання грошових коштів № [NUMBER] . Також між банком [PERSON] було укладено договір платіжної картки №60.18.000045 від 02.04.2019. Протягом строку користування кредитними коштами, позичальник неодноразово знімав кредитні кошти з карткового рахунку та повертав кредит шляхом поповнення карткового рахунку. Строк дії кредитного договору закінчився 01.04.2020. Згідно п.7.4. Тарифів банку, які є додатком до кредитного договору, на суму простроченої заборгованості нараховується: плата за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості (від суми заборгованості, відсотків на день) в розмірі 7% на місяць чи 84% річних, та санкції за порушення строків погашення заборгованості в розмірі 84 % річних + 10 грн. за кожний день. З урахуванням уточнених позовних вимог, станом на 29.01.2021 заборгованість відповідача за кредитним договором складає 39 635,43 коп., з яких: прострочений борг за кредитом - 24 444,79 грн., плата за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості - 9 690,64 грн., поточна заборгованість за розрахунково касове обслуговування - 250,00 грн., прострочена заборгованість за розрахунково касове обслуговування - 2 250,00 грн., заборгованість за щорічну плату - 3 000,00 грн., яку позивач просив суд стягнути з відповідача, а також понесені ним судові витрати (1-5, 89-93). Ухвалою суду від 21 грудня 2020 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с.85). 13 травня 2021 року справу розглянуто по суті та ухвалення рішення. У судовому засіданні представник позивача підтримала уточнений позов в повному обсязі з підстав викладених у ньому, просила суд задовольнити його в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що частково визнає позовні вимоги, а саме в частині простроченого боргу за кредитом у розмірі 24 444,79 грн., що стосується інших позовних вимог, то в цій частині він позов не визнає, оскільки не є зрозумілим що це за платежі і як вони нараховуються і за які послуги. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлено, що 02.04.2019 між АТ «АКБ «КОНКОРД» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом надання підписаної позичальником Заяви про приєднання до Публічного договору комплексного обслуговування клієнтів - фізичних осіб в АТ «КОНКОРД» №60.18.000045 та акцептованої банком про надання кредитних коштів шляхом безготівкового зарахування кредитних коштів на картковий рахунок № [NUMBER] у розмірі 70 000 грн. строком на 12 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 38% річних (а.с.9). 02.04.2019 [PERSON] було підписано заяву про відкриття поточного рахунку та надання платіжної картки/договір платіжної картки №92.18.000045, в графі тип карти вказаної заяви визначено тип карти: MasterCard World Elite Pay Pass_50(001) та тарифний пакет World Elite UAH (а.с.17). Підписавши Заяву про надання кредиту/кредитний договір та приєднавшись до публічного договору, відповідач підтвердив ознайомлення та згоду з умовами публічного договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ «АКБ «КОНКОРД» на умовах, зазначених в Публічному договорі та розміщених на офіційному сайті ПАТ АКБ «АКБ «КОНКОРД», а також підтвердив ознайомлення та згоду з тарифами позивача та погоджується з ними. Відповідно до кредитного договору банк надав клієнту споживчий кредит на задоволення поточних потреб, оплату послуг АТ «АКБ «КОНКОРД» та супутніх послуг. Відповідно до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України ). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України ). Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «АКБ «КОНКОРД»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. При винесені рішення, надаючи оцінку обґрунтованості та доведеності заявленої позивачем суми заборгованості, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.1 ст.76, ч.2 ст.77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. В позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором №60.18.000045 від 02.04.2019 станом на 29.01.2021, яка складає 39 635,43 коп., з яких: прострочений борг за кредитом - 24 444,79 грн., плата за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості - 9 690,64 грн., поточна заборгованість за розрахунково касове обслуговування - 250,00 грн., прострочена заборгованість за розрахунково касове обслуговування - 2 250,00 грн., заборгованість за щорічну плату - 3 000,00 грн. (а.с.94-96). Відповідний розмір заборгованості позивачем визначений згідно до розрахунку заборгованості, який долучений до позовної заяви. Під час розгляду справи відповідач [PERSON] визнав суму за простроченим боргом за кредитом в розмірі 24 444,79 грн., а тому в цій частині позов підлягає до задоволення. Що стосується інших позовних вимог, то суд зазначає наступне. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості по платі за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості - 9690,64 грн., поточної заборгованості за розрахунково-касове обслуговування - 250,00 грн., простроченої заборгованості за розрахунково-касове обслуговування - 2 250,00 грн., в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку заборгованості за кредитним договором №60.18.000045 від 02.04.2019 посилався на Публічний договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ "АКБ "Конкорд" та Тарифи обслуговування елітних банківських платіжних карток ПАТ "АКБ "Конкорд", як невід`ємні частини укладеного між банком та відповідачем договору. Частина ч.6 ст.81 ЦПК України визначає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що у Заяві про надання кредиту/кредитний договір №60.18.000045 від 02.04.2019, яка була підписана [PERSON] , в розділі 13 "Параметри кредиту", не містяться умови щодо зобов`язань позичальника по сплаті заборгованості за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості, санкцій за порушення зобов`язань за кредитним договором, порядок та строки таких нарахувань (а.с. 9зв). Так, в позовній заяві позивач зазначає, що згідно п.7.4. Тарифів банку, які є додатком до кредитного договору, на суму простроченої заборгованості нараховується: плата за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості (від суми заборгованості, відсотків на день) в розмірі 7% на місяць чи 84% річних, та санкції за порушення строків погашення заборгованості в розмірі 84 % річних + 10 грн. за кожний день. Дослідивши надані позивачем до позовної заяви Публічний договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ «АКБ «КОНКОРД» та Тарифи обслуговування елітних банківських платіжних карток ПАТ «АКБ «КОНКОРД» судом встановлено, що дані документи не містять підпису відповідача, а доказів того, що саме така редакція Договору та Тарифів діяла на момент укладення між позивачем та відповідачем кредитного договору №60.18.000045 від 02.04.2019 та в подальшому їх умови не змінювались, матеріали справи не містять. Таким чином, враховуючи, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме надану редакцію Тарифів банку розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про надання кредиту/кредитний договір №60.18.000045 від 02.04.2019, а також відсутність у підписаних позичальником Заяві про надання кредиту та Розрахунку сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки за обраним видом кредиту погоджених позичальником умов розміру вартості послуги за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості та санкцій за порушення зобов`язань, суд дійшов висновку, що при укладені договору сторони не обумовили у письмовому вигляді умови кредитування - розмір вартості послуги за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості та санкції за порушення зобов`язань, порядок та розмір їх нарахування. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч.1 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів") (далі Закону). Згідно з пунктом 22 ч.1 ст.1 Закону споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Конституційний Суд України у рішенні щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22.11.1996 №543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11.07.2013 у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч.4 ст.42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно - правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. В даному випадку відсутні підстави вважати, що при укладенні кредитного договору із [PERSON] позивач дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Такі висновки відповідають правовим позиціям, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19), у постановах Верховного Суду від 14.08.2019 у справі № 229/1953/16-ц (провадження № 61-32390св18), від 21.08.2019 у справі № 643/5386/17-ц (провадження № 61-2699св18), від 16.08.2019 у справі №595/290/17-ц (провадження № 61-29972св18), які в силу ч.2 ст.416 ЦПК України є обов`язковими для застосування судами в аналогічних правовідносинах. Підсумовуючи викладене, позовні вимоги АТ «АКБ «КОНКОРД» підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості по простроченому тілу кредиту в розмірі 24 444,79 грн., інші позовні вимоги не ґрунтуються на умовах договору, а тому не підлягають задоволенню. Судові витрати здійснити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial