Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

У грудні 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна звернулося в суд із позовом до [PERSON], яким після збільшення розміру позовних вимог, поданих 12 березня 2015 року ( а.с. 71-72), просить в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №ML-OAF/398/2007 від 05 жовтня 2007 року звернути стягнення на Предмет іпотеки на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а саме на житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями № 4, по вулиці Омській, в м. Кіровограді, який належить Іпотекодавцеві [PERSON] на праві приватної власності, а кошти отримані від реалізації Предмета іпотеки направити для погашення заборгованості за Кредитним договором №ML-OAF/398/2007 від 05 жовтня 2007 року в розмірі 97 056,77 (дев'яносто сім тисяч п'ятдесят шість, 77) доларів США (еквівалент в гривнях станом на 12.03.2015 року за курсом НБУ (21,5529) 2\~091 854,85 грн. (два мільйони дев'яносто одна тисяча вісімсот п'ятдесят чотири гривні 85 коп.) та 4\~587 803,75 (чотири мільйони п'ятсот вісімдесят сім тисяч вісімсот три 75) гривень та застосувати спосіб реалізації Предмету іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів, за початковою ціною не нижче вартості Предмету іпотеки, визначеної внаслідок проведення незалежної оцінки майна; просить стягнути із відповідача на його користь судовий збір в сумі - 3654,00 грн. Вимоги мотивовано тим, що 05 жовтня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №ML-OAF/398/2007 та 24 червня 2009 року - Додатковий договір № МL-ОАF/398/2007/1 до Кредитного договору. 24 грудня 2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно з умовами якого Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відповідно до ст.ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 ЦК України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором №ML-OAF/398/2007 від 05 жовтня 2007 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем. Відповідно до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідача за кредитним договором №ML-OAF/398/2007. Відповідно до договору комісії від 24 грудня 2010 року, між позивачем та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір про відступлення права вимоги Клієнт (ПАТ «ОТП Банк») відступає Фактору (ТОВ «ОТП Факторинг») сукупність прав, належних Клієнту за Договорами забезпечення, включаючи, але не обмежуючись, правом звертати стягнення на заставлене майно. За цим договором до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права «Іпотекодержателя» за Іпотечним договором від 12.10.2007 року. Відповідно до п.п.2, 3 Частини №1, п.1.5 та п. 1.4 Частини №2 з відповідними підпунктами Кредитного договору отримав Кредит у сумі 83 300,00 доларів США на придбання нерухомого майна та зобов'язався сплачувати плату за користування кредитом, відповідно до Додаткового договору, отримав транш у розмірі 6464,06 доларів США та зобов'язаний повернути суму кредиту у строк до 05.10.2024 року. Позивачем повністю виконані взяті на себе за Кредитним договором зобов'язання. Відповідач свої зобов'язання за Кредитним договором не виконує. Станом на 12 березня 2015 року курс долара США складає 21,5529 грн. за 1 дол. США, в звязку з чим вважали за необхідне збільшити розмір позовних вимог, а тому у відповідача перед позивачем станом на 24.10.2014 року за кредитним договором існує заборгованість у сумі 97 056,77 (дев'яносто сім тисяч п'ятдесят шість, 77) доларів США (еквівалент в гривнях станом на 12.03.2015 року за курсом НБУ (21,5529) - 2091854,85 грн. (два мільйони дев'яносто одна тисяча вісімсот п'ятдесят чотири гривні 85 коп.) та 4587803,75 (чотири мільйони п'ятсот вісімдесят сім тисяч вісімсот три 75) гривень, яка складається з: суми заборгованості за кредитом в розмірі 87 621,20 доларів США; - суми заборгованості по відсоткам в розмірі 9 435,57 доларів США заборгованості по штрафним санкціям (пені) в розмірі 4587803,75 гривень. Відповідно до пункту 1.9. Кредитного договору, ч.2 ст. 1050 та ч.2 ст. 1054 Цивільного кодексу України, в разі порушення відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором позивач має право достроково стягнути заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії, вимагати виконання інших зобов'язань за Кредитним договором. Крім того, в забезпечення виконання своїх зобов'язань по кредитному договору, 12.10.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 4067, згідно якого, відповідачем надано в іпотеку позивачу нерухоме майно, а саме: житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями № 4, по вулиці Омській, в м. Кіровограді та належить Іпотекодавцю на праві приватної власності. На виконання умов ст. 35 ЗУ "Про іпотеку" та п. 6.4.2. Договору іпотеки, на адресу відповідача було надіслано Іпотечні повідомлення, з вимогою про погашення всієї суми заборгованості по кредитному договору протягом 30 днів. Однак, станом до цього часу заборгованість погашена не була. Згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку» суд, при винесенні рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки має право застосувати спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів. При цьому, суду необхідно встановити початкову ціну предмету іпотеки для його подальшої реалізації. Оскільки визначення ринкової вартості предмету іпотеки на даний час є неможливим, початкова ціна продажу буде визначатись на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність ( як це передбачає ч.2 ст. 43 ЗУ Про іпотеку). Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Таким чином, своєю неправомірною бездіяльністю відповідач порушив прийняті ним на себе зобов'язання, встановлені в Кредитному договорі. В судовому засіданні 06.04.2015 року представник позивача вимоги підтримала повністю, просила задовольнити, після оголошеної перерви надала заяву про розгляд справи у її відсутності ( а.с. 132-133). Представник відповідача [PERSON] в судове засідання на 11.02.2015 року подавав письмові заперечення, позов не визнав, у його задоволенні просив відмовити. Вказав, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.04.2010 року частково зміненого рішенням апеляційного суду Кіровоградської області №22-3085/2010 в задоволенні позовних вимог ПАТ «ОТП-БАНК» щодо звернення стягнення на заставлене майно відмовлено повністю. Рішення суду набрало законної сили. Разом із цим, в позовній заяві позивач зазначає, що відповідно до договору комісії від 24.12.2010 року між ним та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір відступлення права вимоги, згідно з яким позивач набув сукупність прав за Договорами забезпечення, в тому числі і звернення стягнення на заставлене майно. Позивач стверджує, що за вищевказаним Договором до нього перейшли всі права, що раніше належали ПАТ «ОТП Банк». З огляду на вищевикладене вважає, що в даному випадку має місце спір, фактично, між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що не дозволяється відповідно до п.2 ч.2 ст.122 ЦПК України. Борг, право вимоги якого відступлено позивачу ПАТ «ОТП БАНК», виник на підставі кредитного договору №ML-OAF/398/2007 від 05.10.2007 року укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] Видом забезпечення виконання зобов'язань по цьому кредитному договору є застава будинку по вул. Омській, 4 в м. Кіровограді. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда №2-7554/10, яке набрало законної сили, стягнуто на користь ПАТ «ОТП БАНК» солідарно з боржника, [PERSON]С, поручителів [PERSON], [PERSON] заборгованість за вищевказаним кредитним Договором в сумі 781267,75грн. та судовий збір в розмірі 1820,00 грн. Виконавчий лист з примусового виконання вищевказаного рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда знаходиться на виконання Кіровського ВДВС Кіровоградського МУЮ та виконується шляхом погашення сум заборгованості із заробітної плати боржника та поручителів, зокрема [PERSON] Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда №6-118/11 у вищевказаному виконавчому провадженні №2-7554/10 відбулася заміна сторони виконавчого провадження, а саме стягувача, з ПАТ «ОТП БАНК» на ТОВ «ОТП Факторинг». Тобто , вимоги ТОВ «ОТП факторинг» щодо погашення існуючої заборгованості виконуються у встановленому ЗУ «Про виконавче провадження» порядку. Відповідно до ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. [PERSON] проживає в будинку, що є предметом застави разом із своєю родиною, що підтверджується довідкою з місця проживання . Площа будинку, що є предметом застави становить 154,2 кв.м. Тобто, наявні дві ознаки при яких на будинок по вул. Омській,4 в м. Кіровограді, що є предметом застави за кредитним договором №ML-OAF/398/2007 від 05.10.2007 року укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] не може бути звернуто стягнення. В подальшому в судовому засіданні 03.11.2015 року представник відповідача [PERSON] та який є одночасно представником залученої третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] позовні вимоги визнав в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, при цьому вказав, що сума в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №ML-OAF/398/2007 від 05.10.2007 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна, має бути зазначена по рішенню Ленінського районного суду м. Кіровограда в розмірі - 781 267 грн. 75 коп., оскільки мало місце дострокового стягнення , а відтак строк договору закінчився, і між сторонами існують лише невиконані зобовязальні правовідносини. Третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в суді погодилась із позицією свого представника. Заслухавши пояснення сторін, третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 05 жовтня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №ML-OAF/398/2007, за яким відповідач отримав кредит в сумі 83\~300,00 доларів США, та 24 червня 2009 року Додатковий договір № МL-ОАF/398/2007/1 до Кредитного договору отримавши транш у розмірі 6 464,06 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом , з кінцевим терміном повернення - 05.10.2024 року. Позичальник зобов»язаний надавати банку щомісяця в обумовлений період сплати грошові кошти(щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. В забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором між Банком та відповідачем [PERSON] 12.10.2007 року був укладений Іпотечний договір, який посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром №718. Відповідно до статті 1, 3 Іпотечного договору, для забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобовязань, відповідач (іпотекодавець) передав в іпотеку Банку нерухоме майно - житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться за адресою: місто Кіровоград, вулиця Омська, будинок 4 (чотири), загальнокорисною площею 154,2 кв.м., у тому числі житловою- 129,2 кв.м. та належить іпотекодавцю на праві власності, що підтверджується Договором купівлі-продажу житлового будинку, посвідченим [PERSON], приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу 09 жовтня 2007 року по реєстру №4030, зареєстрованому 09 жовтня 2007 року в Державному реєстрі правочинів за №2402408. Згідно п. 6.1 статті 6 Іпотечного договору, за рахунок Предмета Іпотеки Іпотекодержатель може задовольнити такі вимоги: (а) всі боргові зобов'язання, не сплачені Іпотекодавцем, і (б) вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків, завданих порушенням Іпотекодавцем його зобовязань за цим Договором, а також всіх фактичних витрат, понесених Іпотекодержателем у звязку із реалізацією його прав за цим Договором. За п. 6.2 статті 6 Іпотечного договору, Іпотекодержатель має право задовольнити із вартості Предмета Іпотеки всі Фактичні Вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: (а) несплати Іпотекодавцем Іпотекодержателю будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в Кредитному договорі; (б) порушення Іпотекодавцем будь-якого із його зобовязань за ст. 5 цього Договору; (в) інших обставин, передбачених чинним законодавством України. 24 грудня 2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно з умовами якого Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відповідно до ст.ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 ЦК України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором №ML-OAF/398/2007 від 05 жовтня 2007 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем. Відповідно до товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідача за кредитним договором №ML-OAF/398/2007. Відповідно до договору комісії від 24 грудня 2010 року, між позивачем та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір про відступлення права вимоги Клієнт (ПАТ «ОТП Банк») відступає Фактору (ТОВ «ОТП Факторинг») сукупність прав, належних Клієнту за Договорами забезпечення, включаючи, але не обмежуючись, правом звертати стягнення на заставлене майно. За цим договором до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права «Іпотекодержателя» за Іпотечним договором від 12.10.2007 року. Згідно матеріалів справи, станом на 24 жовтня 2014 року у відповідача перед позивачем за кредитним договором існує заборгованість у сумі 97 056,77 (дев'яносто сім тисяч п'ятдесят шість, 77) доларів США (еквівалент в гривнях станом на 12.03.2015 року за курсом НБУ (21,5529) 2 091 854,85 грн. (два мільйони дев'яносто одна тисяча вісімсот п'ятдесят чотири гривні 85 коп.) та 4 587 803,75 (чотири мільйони п'ятсот вісімдесят сім тисяч вісімсот три 75) гривень, яка складається з: суми заборгованості за кредитом в розмірі 87 621,20 доларів США; - суми заборгованості по відсоткам в розмірі 9 435,57 доларів США заборгованості по штрафним санкціям (пені) в розмірі 4 587 803,75 гривень., розрахунок якої додано (а.с.18, 71). Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань перед позивачем, відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України Про іпотеку та статті 6 Іпотечного договору від 12 жовтня 2007 року, у іпотекодержателя, позивача по справі, виникло право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Так, як іпотекодержатель не реалізував своє право у безспірному порядку, він має право звернутися до суду з метою звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до положень ст. 39 Закону України Про іпотеку. Стаття 39 Закону України Про іпотекуN 898-IV від 05 червня 2003 року містить вимоги щодо рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, у рішенні має бути вказаний загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Частиною 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Як вбачається з матеріалів справи, 23.10.2014 року банк направив відповідачу досудову вимогу про дострокове виконання боргових зобовязань за Кредитним договором в повному обсязі протягом 30 календарних днів, та попередив, що у разі невиконання цієї вимоги банк має право звернути стягнення на майно, кошти та всі активи, що належать йому на праві приватної власності (а. с. 17). Посилання відповідача , на неможливість звернення стягнення на предмет іпотеки протягом дії\~Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»\~як на підставу відмови в задоволенні позовних вимог банку до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, є помилковим, з огляду на наступне. 7 червня 2014 року набув чинності\~[PERSON] України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із\~статтею 4 Закону України «Про заставу»\~та/або предметом іпотеки згідно із\~статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої\~статті 263 ЦК України). Таким чином, установлений\~Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»\~мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусове стягнення на майно (відчуження без згоди власника). \~\~\~\~ Крім того, згідно з пунктом 4\~Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»\~протягом дії цього\~Закону\~інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. \~\~\~\~ [PERSON] не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, та не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію цього\~Закону на період його чинності. Таким чином , рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії\~Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»\~не підлягає виконанню. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 30 вересня 2015 року № 6-1515цс15, від 30 вересня 2015 року № 6-1058цс15, від 27 травня 2015 року № 6-57цс15, що в силу вимог\~\~ ч.2\~\~ст. 360-7 ЦПК України\~має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Разом з цим, судом також з»ясовано, що заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 грудня 2010 року по справі №2-7554/10, яке набрало законної сили, сторонами не оскаржувалось , позов Публічного акціонерного товариства ОТБ Банк до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто , солідарно, з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства ОТБ Банк заборгованість по кредитному договору №ML-OAF/398/2007 від 05.10.2007 року в сумі 781 267,75 грн. та стягнуто судові витрати по справі -1 820,00 грн. ( а.с. 51-55). Начальником Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського міського управління юстиції [PERSON] повідомлено, що на виконанні перебуває виконавче провадження про стягнення з [PERSON] боргу на користь ПАТ ОТП Банк на загальну суму 783 087,75 грн. ( виконавчий лист 2-7554/10 від 28.12.2010 року Ленінського районного суду м. Кіровограда). Борг за даним виконавчим документом визначено у національній валюті- гривні. Інших виконавчих документів про стягнення з [PERSON] на виконанні у відділі не перебуває. Згідно останніх звітів про здійснення відрахування, з місця роботи боржниці [PERSON] ( Управління освіти КМР ) загальна сума стягнутих коштів станом на 01.07.2015 року становить 6 191,13 грн. ( а.с. 134). Згідно вказаного вище рішення, мало місце дострокове стягнення всієї кредитної заборгованості, а відтак, строк договору закінчився, та між сторонами існують лише невиконані зобов'язальні правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6 - 116 цс 13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У абз. 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Таким чином, суд вважає, що відповідачем належним чином не виконувалися умови кредитного договору, забезпеченого іпотекою, внаслідок чого утворилась заборгованість та ухвалено судове рішення про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, в звязку з чим нарахування заборгованості по штрафним санкціям (пені) поза строком дії кредитного договору законом не передбачено, а відтак, у задоволенні вимог - в розмірі 97 056,77 доларів США, еквівалент в гривні станом на 12.03.2015 року - 2 091 854, 85 грн. та 4 587 803, 75 грн. необхідно відмовити, звернувши стягнення на предмет іпотеки у рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №ML-OAF/398/2007 від 05.10.2007 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ОТП Факторинг Україна в розмірі - 781 267 грн. 75 коп. , сума яких була визначена заочним рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 грудня 2010 року. В порядку ст. 88 ЦПК України, стягнути із відповідача на користь позивача -3 654,00 грн. внесеного судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial