Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з позовом про визнання права на майно в порядку спадкування за законом. На підставу своїх вимог спирається на те, що [INFO] в селищі Маньківка Черкаської області померла мати позивача [PERSON]. Позивач як син своєї матері є спадкоємцем першої черги за законом після її смерті. Позивач провів поховання матері після її смерті, фактично вступив у володіння спадковим майном, і вважає, що відповідно до закону є таким, що прийняв спадщину. Нещодавно йому стало відомо, що його покійна мати набула право на отримання земельної частки (паю) в процесі приватизації колишнього радгоспу "Маньківський", реорганізованого у ВАТ "Маньківське", а потім у ТОВ "Мир" як колишній працівник та пенсіонер вказаного підприємства. Про ці обставини йому стало відомо від Маньківської селищної ради довідкою від 27.03.2015р. №374/02-17, якою Маньківська селищна рада повідомила позивача, що земельна ділянка, належна покійній матері, розташована в полі №31, земельна частка паю за [NUMBER], площа земельної частки паю 3,7010га. Також, листом від 08.04.2015р. за №165/02-17 позивача повідомлено, що за наявними у селищної ради документами (згідно списків працюючих та пенсіонерів колишнього ВАТ "Маньківське", які мають право на земельну частку (пай), гр. [PERSON], колишня працівниця та пенсіонера племрадгоспу "Маньківський" була включена в список працюючих та пенсіонерів колишнього радгоспу "Маньківський", реорганізованого у ВАТ "Маньківське", які мають право на земельну частку (пай), який затверджений загальними зборами реорганізованого підприємства. Разом з тим, даним листом позивача повідомлено, що сертифікат та державний акт на земельну частку (пай) на ім'я матері не видавався. Також позивачу надано завірені копії списків працюючих та пенсіонерів колишнього ВАТ "Маньківське", які мають право на земельну частку (пай), де під [NUMBER] значиться мати позивача гр. [PERSON]. Тобто, даним підтверджується, що [PERSON] набула право на отримання земельної частки (паю), була включена у списки на отримання Сертифіката на право на земельну частку (пай) при розпаюванні земель ВАТ "Маньківське" смт. Маньківка, однак за життя цей сертифікат їй не було видано, цей процес був довготривалим у часі, і до видачі сертифіката вона не дожила. Як зазначено вище, довідка Маньківської селищної ради від 27.03.2015р. №374/02-17 підтверджує, що земельна ділянка (пай), яка належить [PERSON], розташована в полі №31, земельна частка паю за [NUMBER], площа земельної частки паю 3,7010га. За життя мати позивача не встигла і не змогла отримати Сертифікат на право на земельну частку (пай), здійснити державну реєстрацію права власності та отримати правовстановлюючий документ, а в даний час це зробити неможливо, оскільки вона померла, що і змусило позивача звернутись з відповідним позовом до суду. Позивач до суду не з'явився, але в своїй позовній заяві просить справу слухати в його відсутності, позовні вимоги підтримує. Представник Маньківської селищної ради в судове засідання не з'явився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивачки визнає та просить справу слухати у його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню згідно вимог ст. ст. 16, 319, 322, 328, 376, 392, 1216, 1218, 1220, 1223, 1225, 1268 ЦК України, виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що [INFO] в селищі Маньківка Черкаської області у віці 80 років померла мати позивача [PERSON], про що 18.01.1999р. в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис № 8, свідоцтво про смерть серії [NUMBER] видане 18.01.1999р. відділом реєстрації актів громадянського стану Маньківської райдержадміністрації Черкаської області. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері і провівши її поховання, фактично вступив у володіння спадковим майном, і відповідно до закону є таким, що прийняв спадщину. Згідно довідок Маньківської селищної ради від 27.03.2015р. №374/02-17, та від 08.04.2015р. № 165/02-17 покійна мати позивача набула право на отримання земельної частки (паю) в процесі приватизації колишнього радгоспу "Маньківський", реорганізованого у ВАТ "Маньківське", а потім у ТОВ "Мир" як колишній працівник та пенсіонер вказаного підприємства, згадана земельна ділянка, розташована в полі №31, земельна частка паю за [NUMBER], площа земельної частки паю 3,7010га. Згідно завірених копії списків працюючих та пенсіонерів колишнього ВАТ "Маньківське", які мають право на земельну частку (пай), під [NUMBER] значиться гр. [PERSON], тобто остання набула право на отримання земельної частки (паю), була включений у списки на отримання Сертифіката на право на земельну частку (пай) при розпаюванні земель ВАТ "Маньківське" смт. Маньківка, однак за життя цей сертифікат її не було видано, оскільки вона померла. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. За ч.2 ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст.1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" надано такі роз'яснення: Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). [PERSON], померла в 1999р., тобто в період дії ЦК УРСР від 18.07.1963р., який підлягає до застосування за даних правовідносин. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР від 18.07.1963р., для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст.549 ЦК УРСР від 18.07.1963р., визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом (Прикінцеві та перехідні положення ЦК України). Статтею 16 ЦК України надано право кожній особі звертатися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав може бути визнання права. Частина 4 ст. 319 ЦК України визначає, що власність зобов'язує. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК Українии власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до закону спадщина належить позивачу з часу відкриття спадщини, як спадкоємець позивач є власником майна в порядку спадкування, зобов'язаний утримувати майно, здійснити його державну реєстрацію, проте не може цього робити у зв'язку з відсутністю документа, який засвідчує право власності та відсутністю можливості його отримати у зв'язку із смертю спадкодавця, тому позов позивача підлягає до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved