Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

04.05.2020 [PERSON] звернувся в суд з позовом до АТ "Райффайзен\~Банк Аваль" про визнання виконавчого напису № 12, вчиненого 21 січня 2020 р приватним нотаріусом Китївського міського нотаріального округу Шевченко О.В., таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування поданого позову вказує, що 28 лютого 2020 року на адресу [PERSON] (позивача) надійшла постанова приватного виконавця Лабчука Р.М. від 24 лютого 2020 року про відкриття виконавчого провадження щодо виконання виконавчого напису від 21 січня 2020 року № 12, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. Проте, відповідач АТ «Райффазен Банк Аваль» не повідомив нотаріуса про те, що сума боргу є неузгодженою і не відповідає дійсним розмірам, відповідач безпідставно після закінчення строку дії кредитного договору нарахував передбачені кредитним договором проценти за користування кредитом поза межами строку дії договору, а також пропустив строк звернення з вимогою про стягнення боргу за кредитним договором і, відповідно, строк для вчинення виконавчого напису. У відзиві на позовну заяву АТ «Райффазен Банк Аваль» заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що сплив позовної давності не припиняє суб`єктивного права кредитора одержати від боржника виконання зобов`язання без використання судового примусу. Тому 17.12.2019 р боржнику за кредитним договором - [PERSON] та іпотекодавцям [PERSON] , [PERSON] була надіслана письмова вимога Банку про погашення заборгованості за кредитним договором не пізніше 30-ти денного строку та попереджено, що у разі невиконання кредитного зобов`язання, Банк, в тому числі, вживатиме заходів для зверннення стягнення на предмет іпотеки. Оскільки, [PERSON] та іпотекодавці (майнові поручителі) [PERSON] та [PERSON] вимогу Банку в добровільному порядку не виконали, АТ «Райффазен Банк Аваль» звернувся до нотаріуса із заявою щодо вчинення виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки та надано оригінал договору іпотеки, розрахунок заборгованості за кредитом, копії письмових вимог до боржника та іпотекодавців, копію кредитного договору та додаткових угод. Позивач не надав доказів, які б свідчили про відсутність заборгованості перед відповідачем, або про те, що розмір заборгованості був іншим (тобто заборгованість була спірною). Крім цього відповідач заперечує позовні вимтги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, оскільки належних доказів на підтвердження понесених витрат на таку допомогу позивач не надав. У відповіді на відзив від 05.06.2020 р представник позивача [PERSON] просить залишити без уваги наведені відповідачем докази та задовольнити позовні вимоги, так як спори, що виникають з договору іпотеки, підлягають вирішенню лише в судовому порядку і Договір іпотеки не передбачає можливість вирішення такого спору шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса; відповідач не повідомив нотаріуса про те, що у 2010 р судовим рішенням була стягнута заборгованість боржника за кредитним договором, але Банк не скористався своїм правом у визначені законом строки звернути рішення суду до примусового виконання; відповідач не повідомив нотаріуса про те, що рішенням суду відмовлено Банку у зверненні стягнення на предмет іпотеки у зв`язку з пропуском строку позовної давності; нотаріусу надано розрахунок заборгованості за кредитним договором, засвідчений підписом особи, повноваження якої не підтверджені в установленому порядку. Щодо витрат позивача на оплату наданої йому правничої допомоги, то оскільки така заява зроблена позивачем у позовній заяві, він залишає за собою право надати докази та просити ухвалити додаткове рішення у справі протягом п`яти дніву після ухвалення рішення. Ухвалою Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 05 травня 2020 року задоволено клопотання позивача про витребування у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. нотаріальної справи із вчинення виконавчого напису від 21 січня 2020 року № 12 та вжито заходів для виконання ухвали суду повторно. Однак, станом на день розгляду справи від приватного нотаріуса Шевченко О.В. матеріали нотаріальної справи не надійшли. Дослідивши позовну заяву, відзив відповідача та відповідь на відзив позивача, подані письмові докази, суд приходить до наступного . 25.06.2008 р між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/2325/82/1811 (а.с.31-36). З метою забезпечення кредитного зобов`язання [PERSON] 25.09.2008 р між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як мавйновими поручителями, та ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", як кредитодавцем, укладений договір іпотеки, предметом якого є квартира [ADDRESS] (а.с. 37-39). Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 24.07.2019 р відмовлено АТ «Райфайзен Банк Аваль» у задоволенні позову до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки у зв`язку із спливом строків позовної давності (а.с.75-79). Відповідно до розділу 5 вказаного договору, у разі порушення основного зобов`язання, умов кредитного договору або договору іпотеки, іпотеко держатель надсилає іпотекодавцям письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом встановленого строку вимогу іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Згідно розділу 6 договору іпотеки, право іпотеки та цей договір припиняють свою чинність у разі: припинення основного зобов`язання, забезпеченого іпотекою, знищення (втрати) предмета іпотеки, якщо іпотеко давці не замінили або не відновили предмет іпотеки; реалізації предмета іпотеки: набуття іпотеко держателем на підставах, передбачених чинних законодавством України та цим договором, права власності на предмет іпотеки; в інших випадках, передбачених законодавством. 17.12.2019 р АТ "Райффайзен Банк Аваль" надіслав письмову вимогу боржнику за кредитним договором - [PERSON] та іпотекодавцям [PERSON] , [PERSON] про погашення заборгованості за кредитним договором не пізніше 30-ти денного строку та попереджено, що у разі невиконання кредитного зобов`язання, Банк вживатиме заходів для зверннення стягнення на предмет іпотеки (а.с.40, -42). 17.01.2020 р АТ "Райффайзен Банк Аваль" подало заяву приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. про вчинення виконавчого тнапису на Договір іпотеки від 25.06.2008 р, укладений в забезпечення виконання зобов`язань по кредитному договору № 014/2325/82/1811 від 25.06.2008 р між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] (а.с.43-44). 21.01.2020 р приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Шевченко О.В. вчинила виконавчий напис №12 про звернення стягнення на квартиру за адресою: [ADDRESS] , частина якої належить [PERSON] , для задоволення вимог АТ «Райффазен Банк Аваль» за період з 17.12.2016 по 16.12.2019 за кредитним договором 014/2325/82/1811 від 25.06.2008 в сумі 71627 доларів США 20 центів, що еквівалентно за курсом НБУ 1 683 095,66 грн (а.с.57-58). 24.02.2020 р приватним виконавцем Лабчуком Р.М. відкрите виконавче провадження №61362544 з примусового виконання виконавчого напису нотаріуса №12 від 21.01.2020 щодо [PERSON] (а.с. 67-68). [PERSON] був повідомлений про відкриття виконавчого провадження щодо нього листом приватного виконавця від 24.02.2020 р (а.с.66, 69-70). Надаючи правову оцінку вказаним відносинам, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку встановленому законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Процедура вчинення нотаріусами виконавчих написів визначена у главі 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року. Пунктом 1 глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Порядком встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Згідно пункту 3, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Пунктом 1-1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості на підставі іпотечних договорів,\~що передбачають\~право звернення\~стягнення на\~предмет іпотеки\~у разі\~прострочення платежів\~за основним\~зобов`язанням до\~закінчення строку\~виконання основного\~зобов`язання,\~подаються:\~а)\~оригінал нотаріально\~посвідченого іпотечного\~договору;\~б)\~оригінал чи\~належним чином\~засвідчена копія\~договору,\~що встановлює\~основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу. Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» №2 від 31.01.92, при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У пункті 10 «Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні» від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі № 754/9711/14-ц безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 5.07.2017 №6-887цс17. Як вбачається з позовної заяви та не оспорюється відповідачем, а також встановлено рішенням Славутського міськрайонного суду від 24 липня 2019 р (а.с. 75-79) - рішенням Славутського міськрайонного суду від 16 червня 2010 року з [PERSON] стягнуто в користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» 284 000 грн 80 коп заборгованості за кредитним договором № 014/2325/82/1811 від 25.06.2008 за період з 25.06.2008 по 07.07.2009 року. Однак, стягнута судом сума включена до розрахунку заборгованості, доданого до заяви про вчинення виконавчого напису нотаріусу (а.с.45). Наведене вказує, що сума заборгованості за кредитним договором, вказана у виконавчому написі нотаріуса №12 від 21.01.2020 р не є безспірною, оскільки питання щодо стягнення наявної заборгованості вже було предметом судового розгляду і оспорювалось позивачем. Суд також звертає увагу на те, що кредитор, звернувшись у 2010 р із позовом про дострокове повернення кредиту, на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку його дії, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки. Тобто наведене спростовує чинність укладеного договору та встановлений строк кредитування до 25.06.2018. З викладеного слідує, що на підставі рішення Славутського міськрайонного суду від 16 червня 2010 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» втратив право вимоги до [PERSON] , оскільки згідно зі ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років; звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису поза межами вказаного строку є неправомірним. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні спірного виконавчого напису не переконалась належним чином у дійсності права вимоги кредитора, а також у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушила норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, приймаючи до уваги, що виконавчий напис приватного нотаріуса був вчинений в порушення вимог Закону «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, суд приходить до висновку про обґрунтованість та законність позовних вимог. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача судових витрат у повному обсязі, суд враховує наступне. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. У відповідності до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В позовній заяві позивач вказує, що витрати на професійну правничу допомогу по справі складають 2000 грн. Однак, позивачем не надано розрахунку вказаних витрат та детальний опис наданих послуг. У зв`язку з наведеним суд позбавлений можливості встановити співмірність витрат на професійну правничу допомогу у відповідності до ч. 4 ст. 137 ЦПК України. Крім того, позивачем не наведено, які «інші непередбачувані витрати» були понесені ним у зв`язку із розглядом справи. Відповідач оспорює розмір заявалених позивачем судових витрат. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача в користь позивача лише судового збору у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial