Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві зазначив, що [INFO] р. відповідачами - [PERSON], яка займає посаду голови правління ОЖБК «Будівник-33», та [PERSON], який займає посаду голови Народної Ради Запорізької області була проведена прес-конференція в прес-центрі інформагентства «ТЕЗИС». На сайті інформаційного агентства «Вести Информ» було викладено анонс даної прес-конференції: «[INFO]» [PERSON] (пресс-конференция)». В статті зазначалося: «В пресс-конференции примут участие [PERSON], глава правления ОЖБК «Будівник-33», член кооператива, [PERSON], и.о. главы Народной Рады Запорожской области и другие. … В пресс-центре агентства «Тезис» состоится пресс-конференция, в ходе которой участники намерены заявить о незаконной приватизационной деятельности главы корпорации «Рассвет» [PERSON], из-за которой, как утверждают члены кооператива, свыше 100 вкладчиков потеряли свои инвестиции и не получили жилье в новостройке…. По мнению спикеров, злостные нарушения прав свыше 100 вкладчиков кооператива, инвесторов строительства, должным образом не расследуются, судебная система намеренно затягивает судопроизводство, а покровители в высших эшелонах власти способствуют оппоненту». В подальшому, [INFO] р. була проведена прес-конференція. Відео прес-конференції було викладно на сайті Тезис ТВ ([INFO]) під заголовком «[INFO]». В ході прес-конференції відповідачі, даючи інтерв'ю в різкій зухвалій формі, використовуючи образливі слова, висловили негативну інформацію стосовно нього, яка є недостовірною та не відповідає дійсності: «Без нашего участия идет реклама по всем газетам, по радио. [PERSON], такой добрый человек, достраивает жилье для запорожцев нуждающихся в жилье, при этом он нас исключает из того, что мы нуждаемся. Мы к нему обратились, сходили на прием, когда он был народным депутатом, с просьбой о том, чтобы достроить этот дом для членов кооператива. Ну, нам было отказано, сказано, что мне надо все и я это отберу». «Вмешивается в эту политику один из нардепов и на сегодняшний день - [PERSON], и помогает своему другу отбирать просто наглым образом дом у людей». «Этот дом изначально строился на государственные деньги, не на деньги [PERSON]. [PERSON], махая депутатской корочкой, подает в горисполком как собственную незавершенку нашего дома, получает разрешение на дострой. Все.». «[PERSON] продал дом, дом находится в аресте. Он продает как бы сам себе». «Получается так, вы вложили, я построил. Я такой благотворитель. Я строю доты, покупаю бронежилеты - какой ценой? Ценой того, что наши деньги были вложены еще в 94 году в строительство этого дома и был получен льготный кредит». «Человек отобрал у людей 142-х квартирный дом. Как он может быть банкротом? При этом он не выплатил не копейки денег никому». «Дом находится под арестом на сегодняшний день, а тем не менее [PERSON] продает квартиры с нашего дома. И при этом, замечу, он продал наш дом». «У нас есть руйнівники. Вот один из руйнівников это [PERSON]. Домостроительный комбинат, который имел три завода, порезали полностью. Львовский завод сельхозмашин (он и туда залез) порезал. И, слава Богу, что люди не избрали его мэром города. Он бы и тут все батареи вырезал и все порезал. Это человек, который рушит все. Он просто не может создать. Скупил и… разрушил. Человек живет только на себя». «Вы знаете его дом на Правом берегу? Это бедный несчастный человек. Он сейчас будет идти снова на мэры города. Это бедный несчастный человек. Он сейчас будет баллотироваться в парламент. Это совсем бедный, совсем несчастный человек. И такая мразь ходит по нашим улицам. Которая практически ничего не платит в бюджет города. Мы больше платим, чем он. А он пользуется всеми благами и еще с людей стаскивает деньги». «Он предложил на АТО блокпост, вы видели ж, наверное. Четыре плиты вместе положенные и стоит 100 тысяч. И при этом выгоду получает. Это сколько, 800 процентов хежима, как в Одессе говорят, хочет получить даже на этом. Он предлагает это продавать. Нет не дарить, нет [PERSON] и подарить это несовместимо. Продавать. 100 тысяч он объявил. И тут получается, на войне же ищет выгоду. … Наши сыновья, наши родственники воюют за нас, а ему ж нужно обязательно получить… Ну кому война, кому мать родная, вы ж понимаете». «Это 2004 - 2005 год. Он, когда он был народным депутатом, махая корочкой депутата, подделал документы в БТИ, подделал документы в Горисполкоме, продавал квартиры при том, что был арест на дом. Продавал квартиры, чтобы сделать скандал между людьми». Ці вислови відповідачів та інформацію про прес-конференцію процитували такі ЗМІ як Тезис ТВ ([INFO]), Вести-Информ ([INFO]), Репортер ([INFO]) та інші Інтернет-сайти, був показаний сюжет в новинах на ТРК «Алекс». Відповідачами поширена різко негативна інформація стосовно нього, яка викладена у формі фактичних тверджень. Розповсюджена інформація є недостовірною та не відповідає дійсності. Відповідачі вказують на певні обставини, як на реальні факти, що відбулися, заявляючи про свою достеменну обізнаність про них. При цьому, відповідачі безпідставно звинувачують його у скоєнні діянь, що мають ознаки незаконного привласнення чужого майна, вчинення корупційних дій, зловживання владою та службовим становищем тощо та є злочинами відповідно до Кримінального кодексу України. Висловлена відповідачами інформація стосовно нього є різко негативною та має намір дискредитувати його перед громадськістю м. Запоріжжя та, навіть, перед більш широким загалом, оскільки відео прес-конференції було розповсюджено через світову мережу Інтернет. Вислови [PERSON] та [PERSON] є недостовірною інформацією, яка принижує його честь, гідність та ділову репутацію та підлягає спростуванню. Спірні висловлювання містять посилання на час, реальну особу та її прізвище, ім»я, по-батькові, найменування юридичних осіб, події, інші точні, конкретно визначені дані (фактичні дані), що надає фразам ознак фактичного твердження. Висловлювання відповідачів є фактичними даними, і тому такі висловлювання не можуть вважатися оціночним судженням. Поширена відповідачами негативна та недостовірна інформація принижує соціальну оцінку громадської та професійної діяльності позивача, тому порушує його право на повагу до честі, гідності та ділової репутації. Він є активним громадським та політичним діячем. З 2002 по 2006 р. був народним депутатом Верховної ради України 4-го скликання. За час його перебування в парламенті: - підписано Президентом України у квітні 2005 року Закон України «Про комбіноване виробництво теплової та електричної енергії (когенерацію) та використання скидного енергопотенціалу». Законопроект зареєстровано під авторством народного депутата України [PERSON] - підписано Президентом України у квітні 2005 року Закон України «Про теплопостачання». Законопроект зареєстровано під авторством народного депутата України [PERSON] Він був керівником міського виборчого штабу кандидата у Президенти України [PERSON] в 2004 році; керівником обласного виборчого штабу блоку «Наша Україна» - Народна Самооборона» в 2007 році; керівником Запорізького обласного виборчого штабу кандидата у Президенти України [PERSON] в 2010 році. Також він має Державні нагороди України: Орден «За заслуги» III ступеня; Орден «За заслуги» II ступеня. Позивач планує балотуватися в народні депутати на виборах до Верховної ради в жовтні 2014 р., у зв'язку з чим, можливо, і було проведено цю прес-конференцію на замовлення його політичних опонентів. Поширена інформація завдала моральних страждань та переживань як йому, так і членам його родини. Він був вимушений давати коментарі, відповідати на запитання численних знайомих після виходу прес-конференції, що також викликало хвилювання та ставило його в незручне становище. У нього порушився сон та підвищилося нервове напруження через висловлювання та розповсюдження відповідачами недостовірної образливої та негативної інформації. Враховуючи різко негативний характер викладеної інформації та публічні безапеляційні звинувачення його у вчиненні протиправних діянь було нанесено шкоду його діловій репутації. Позивач оцінює моральну шкоду завдану його честі, гідності та діловій репутації шляхом розповсюдження різко негативних, принизливих звинувачень сумою в 55000 (п'ятдесят п'ять тисяч) грн. Разом з тим висловлювання відповідачів містять наступні протиріччя. Неодноразово [PERSON] в інтерв'ю говорить про те, що члени кооперативу внесли в 1994 р. по 10% від вартості житла, а на іншу частину був виданий державою пільговий кредит (3:58 хв., 06:02 хв.). Після цього, [PERSON] на 40:44 хвилині запису прес-конференції говорить, що знайшла документи: «что Домостроительный комбинат знал, что льготной ссуды не будет». Тобто, вона сама себе викриває та говорить все ж таки правду про те, що члени кооперативу будівництво спірного будинку повністю не оплачували. Зі слів [PERSON] вони внесли по 10 відсотків і у них закінчилися гроші. І [PERSON] звинувачує державу в тому, що їм - простим людям держава не дала житло. Між ОЖБК «Будівник-33» та КП «Управління капітального будівництва» 23.07.1994 р. були укладені договори за №93ЖК33003/1 та №93ЖК33001/1 на фінансування житлових будинків №3,4 в мікрорайоні №4 житлового масиву «Південний» в м. Запоріжжі. Для будівництва зазначених житлових будинків КП «Управління капітального будівництва» уклало договір генерального підряду з ВАТ «Запорізький домобудівний комбінат». Фінансування житлових будинків з боку кооперативу було призупинено в 1995 р. через відсутність коштів та його неплатоспроможність. Починаючи з 1995 р., будівництво житлових будинків не здійснювалося. Пройшло 10 років. В 2005 р. КП «Управління капітального будівництва» запропоновано кооперативу поновити фінансування будівництва житлових будинків №3,4 на умовах погашення заборгованості за виконані та не сплачені роботи в 1994-1995 р.р., здійснювати оплату поточних робіт. Кооператив відмовився оплачувати заборгованість за виконані роботи. В подальшому КП «Управління капітального будівництва» звернулося до суду з позовними заявами про розірвання договорів, укладених з кооперативом. Так договір № 93ЖК33003/1 на будівництво житла на 1994 рік від 23.06.1994 р., укладений між КП «Управління капітального будівництва» та ОЖБК «Будівник-33» в редакції додаткової угоди № 93ЖК33001/2 від 06.04.1995 р. було розірвано з причин відсутності фінансування будівництва з боку ОЖБК «Будівник-33», що підтверджено рішенням господарського суду Запорізької області від 19.02.2009 по справі №8/227д-22/189д/06-15/348д/06-10/3 99/06 та в подальшому залишено в силі Запорізьким апеляційним господарським судом та Вищим господарським судом України. З тих же підстав розірвано договір №93ЖК33003/1 від 23.04.1994 р., в редакції додаткової угоди №93ЖК33001/2 від 06.04.1995 р., що підтверджується постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 11.10.2006 р. по справі №22/77Д/06. Постановою Запорізького апеляційного господарського суду від 30.06.2009 р. у справі №8/227д-22/189д/06-15/348д/06-10/399/06 за позовом КП «Управління капітального будівництва» до відповідача: обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу «Будівник-33» про розірвання договору встановлено, що: «У розділі 2 Договору в редакції додаткової угоди сторони узгодили, що інвестор (відповідач за первісним позовом) має обов'язок здійснювати оплату виконаних робіт щомісяця не пізніше 15 числа відповідно до вимоги-доручення замовника-забудовника по фактичним витратам з урахуванням ринкових відносин згідно форм статистичної звітності 2КС та витрат передбачених на дольову участь у будівництві внутрішньо квартальних мереж (п. 2.2.3. Договору). Відповідач взяв на себе зобов'язання сплатити заборгованість за виконані роботи по будівництву в 1994 році в сумі 12479111,00 тис. крб., а також штрафні санкції за прострочення платежів із розрахунку 0,5% за кожен день прострочення (п. 2.2.2.1 Договору), чим підтвердив факт порушення ним умов Договору щодо здійснення своєчасної, у строки, визначені договором, оплати виконаних будівельних робіт, тобто невиконання обов'язку щодо інвестування будівництва житлового будинку. Як встановлено господарським судом та про що свідчать матеріали справи, починаючи з 1994 р. фінансування житлового будинку №3 не здійснювалось, відповідно до акту звірки взаємних розрахунків - станом на 01.01.1995 року заборгованість відповідача за вже виконані будівельні роботи складала 12479111,00 тис. крб. Зазначена сума визначена також як заборгованість у Додатковій угоді № 93ЖК33001/2 від 6 квітня 1995 року до договору № 93ЖК33001/1 на будівництво житла на 1994р. від 23.06.1994р. Відповідачем у справі (Інвестором за договором) не надано жодного доказу в підтвердження факту сплати ним позивачу (замовнику-забудовнику) 12479111,00 тис. крб. заборгованості за вже виконані роботи, виконання умов Договору щодо подальшого інвестування будівництва житлового будинку №3. Також судом встановлено, що відповідач неодноразово звертався до державних органів влади та органів місцевого самоврядування з проханням надання пільгового кредиту для фінансування закінчення будівництва житлового будинку, вказаного в спірному договорі. Проте, відповідачу було відмовлено у наданні відповідного кредиту, що підтверджується листами: заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради від 11.04.2001р. за вих. № 15061/10-07; Запорізької обласної державної адміністрації від 27.06.2001р. № 2391/08-22; виконавчого комітету Запорізької міської ради від 28.08.1998р. № 1084/06 та від 29.06.1999р. № КО-1075, виконавчого комітету Запорізької міської ради народних депутатів від 21.06.1996р. № 684/06кп Міністерства фінансів України від 02.08.1996р. №11-103/8-2265-146. Невиконання відповідачем грошового зобов'язання за Договором в редакції додаткової угоди щодо погашення заборгованості за виконані будівельні роботи, припинення інвестування будівництва житлового будинку в подальшому, відповідно до умов Договору, звернення до органів місцевого самоврядування та виконавчих органів влади з проханнями щодо надання пільгових кредитів для фінансування будівництва свідчать про відсутність у відповідача власних коштів, достатніх для продовження інвестування будівництва житлового будинку №3, про що правильно зазначив господарський суд у рішенні. Досліджені матеріали справи та подані докази підтверджують, що зупинення будівництва житлового будинку №3 у жилому масиві «Південний» сталося саме з причин припинення інвестування будівництва зі сторони Інвестора - Обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу «Будівник-33», що в наступному потягло за собою неможливість виконання позивачем взятих на себе зобов'язань». Отже, згідно постановлених судових рішень договори між КП «Управління капітального будівництва» та ОЖБК «Будівник-33» були розірвані через неплатоспроможність кооперативу виконувати взяті на себе зобов'язання. З наведеного випливає, що з моменту розірвання у судовому порядку договорів про будівництво житлового будинку по вул. Автозаводській, 48 в м. Запоріжжі, кооператив - ОЖБК «Будівник-33» втратив будь-які права та приводи претендувати на цей будинок. Таким чином, відповідачі висловили недостовірну інформацію, яку виклали від власного імені у стверджувальній формі, у зв'язку з чим мають понести певну міру цивільно-правової відповідальності за свої дії. За позовом [PERSON], посилаючись на ст.ст.32, 62 Конституції України, ст.ст.23, 91, 94, 272, 275, 277, 280, 299, 302 ЦК України, ст.30 Закону України «Про інформацію», Постанову Пленуму Верховного суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», Постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», просить визнати недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію інформацію, поширену [PERSON] та [PERSON], інформацію на прес-конференції [INFO] р., а саме: «Без нашего участия идет реклама по всем газетам, по радио. [PERSON], такой добрый человек, достраивает жилье для запорожцев нуждающихся в жилье, при этом он нас исключает из того, что мы нуждаемся. Мы к нему обратились, сходили на прием, когда он был народным депутатом, с просьбой о том, чтобы достроить этот дом для членов кооператива. Ну, нам было отказано, сказано, что мне надо все и я это отберу». «Вмешивается в эту политику один из нардепов и на сегодняшний день - [PERSON], и помогает своему другу отбирать просто наглым образом дом у людей». «Этот дом изначально строился на государственные деньги, не на деньги [PERSON]. [PERSON], махая депутатской корочкой, подает в горисполком как собственную незавершенку нашего дома, получает разрешение на дострой. Все.». «[PERSON] продал дом, дом находится в аресте. Он продает как бы сам себе». «Получается так, вы вложили, я построил. Я такой благотворитель. Я строю доты, покупаю бронежилеты - какой ценой? Ценой того, что наши деньги были вложены еще в 94 году в строительство этого дома и был получен льготный кредит». «Человек отобрал у людей 142-х квартирный дом. Как он может быть банкротом? При этом он не выплатил ни копейки денег никому». «Дом находится под арестом на сегодняшний день, а тем не менее [PERSON] продает квартиры с нашего дома. И при этом, замечу, он продал наш дом». «У нас есть руйнівники. Вот один из руйнівников это [PERSON]. Домостроительный комбинат, который имел три завода, порезали полностью. Львовский завод сельхозмашин (он и туда залез) порезал. И, слава Богу, что люди не избрали его мэром города. Он бы и тут все батареи вырезал и все порезал. Это человек, который рушит все. Он просто не может создать. Скупил и разрушил. Человек живет только на себя». «Вы знаете его дом на Правом берегу? Это бедный несчастный человек. Он сейчас будет идти снова на мэры города. Это бедный несчастный человек. Он сейчас будет баллотироваться в парламент. Это совсем бедный совсем несчастный человек. И такая мразь ходит по нашим улицам. Которая практически ничего не платит в бюджет города. Мы больше платим, чем он. А он пользуется всеми благами и еще с людей стаскивает деньги». «Он предложил на АТО блокпост, вы видели ж, наверное. Четыре плиты вместе положенные и стоит 100 тысяч. И при этом выгоду получает. Это сколько, 800 процентов хежима, как в Одессе говорят, хочет получить даже на этом. Он предлагает это продавать. Нет не дарить, нет. [PERSON] и подарить это несовместимо. Продавать. 100 тысяч он объявил. И тут получается, на войне же ищет выгоду. … Наши сыновья, наши родственники воюют за нас, а ему ж нужно обязательно получить… Ну кому война, кому мать родная, вы ж понимаете». «Это 2004 - 2005 год. Он, когда он был народным депутатом, махая корочкой депутата, подделал документы в БТИ, подделал документы в Горисполкоме, продавал квартиры при том, что был арест на дом. Продавал квартиры, чтобы сделать скандал между людьми». Зобов'язати [PERSON], [PERSON], у строк 1 (один) календарний місяць з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі спростувати визнану недостовірною висловлену кожним із них інформацію шляхом оголошення ними на прес-конференції за участю представників ЗМІ, офіційного повідомлення наступного повідомлення: Відповідно до рішення суду поширена нами інформація про [PERSON] на прес-конференції [INFO] р. є недостовірною, а саме: Є недостовірною фраза: «Без нашего участия идет реклама по всем газетам, по радио. [PERSON], такой добрый человек, достраивает жилье для запорожцев нуждающихся в жилье, при этом он нас исключает из того, что мы нуждаемся. Мы к нему обратились, сходили на прием, когда он был народным депутатом, с просьбой о том, чтобы достроить этот дом для членов кооператива. Ну, нам было отказано, сказано, что мне надо все и я это отберу». Є недостовірною фраза: «Вмешивается в эту политику один из нардепов и на сегодняшний день - [PERSON], и помогает своему другу отбирать просто наглым образом дом у людей». Є недостовірною фраза: «Этот дом изначально строился на государственные деньги, не на деньги [PERSON]. [PERSON], махая депутатской корочкой, подает в горисполком как собственную незавершенку нашего дома, получает разрешение на дострой. Все.». Є недостовірною фраза: «[PERSON] продал дом, дом находится в аресте. Он продает как бы сам себе». Є недостовірною фраза: «Получается так, вы вложили, я построил. Я такой благотворитель. Я строю доты, покупаю бронежилеты - какой ценой? Ценой того, что наши деньги были вложены еще в 94 году в строительство этого дома и был получен льготный кредит». Є недостовірною фраза: «Человек отобрал у людей 142-х квартирный дом. Как он может быть банкротом? При этом он не выплатил ни копейки денег никому». Є недостовірною фраза: «Дом находится под арестом на сегодняшний день, а тем не менее [PERSON] продает квартиры с нашего дома. И при этом, замечу, он продал наш дом». Є недостовірною фраза: «У нас есть руйнівники. Вот один из руйнівников это [PERSON]. Домостроительный комбинат, который имел три завода, порезали полностью. Львовский завод сельхозмашин (он и туда залез) порезал. И, слава Богу, что люди не избрали его мэром города. Он бы и тут все батареи вырезал и все порезал. Это человек, который рушит все. Он просто не может создать. Скупил и разрушил. Человек живет только на себя». Є недостовірною фраза: «Вы знаете его дом на Правом берегу? Это бедный несчастный человек. Он сейчас будет идти снова на мэры города. Это бедный несчастный человек. Он сейчас будет балотироваться в парламент. Это совсем бедный совсем несчастный человек. И такая мразь ходит по нашим улицам. Которая практически ничего не платит в бюджет города. Мы больше платим, чем он. А он пользуется всеми благами и еще с людей стаскивает деньги». Є недостовірною фраза: «Он предложил на АТО блокпост, вы видели ж, наверное. Четыре плиты вместе положенные и стоит 100 тысяч. И при этом выгоду получает. Это сколько, 800 процентов хежима, как в Одессе говорят, хочет получить даже на этом. Он предлагает это продавать. Нет не дарить, нет. [PERSON] и подарить это несовместимо. Продавать. 100 тысяч он объявил. И тут получается, на войне же ищет выгоду. … Наши сыновья, наши родственники воюют за нас, а ему ж нужно обязательно получить… Ну кому война, кому мать родная, вы ж понимаете». Є недостовірною фраза: «Это 2004 - 2005 год. Он, когда он был народным депутатом, махая корочкой депутата, подделал документы в БТИ, подделал документы в Горисполкоме, продавал квартиры при том, что был арест на дом. Продавал квартиры, чтобы сделать скандал между людьми»; стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] моральну шкоду у розмірі 55000 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Уточнила позовні вимоги, просила стягнути моральну шкоду в розмірі 55000 грн. з відповідачів не в солідарному порядку, а по 27500 грн. з кожного. [PERSON] та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених в письмових запереченнях (т.1 а.с.56-78). [PERSON] в судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчать розписки наявні в матеріалах справи, причини неявки суду не повідомив, заперечень не надав. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, [PERSON] та її представника, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Згідно ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності і правах. Разом з тим, Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34). Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Беручи до уваги зазначені конституційні положення, суд при вирішенні справ пpo захист гідності, честі та ділової репутації повинен забезпечити баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Згідно з ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до ч.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б)поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача;в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична особа або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник Веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Згідно з ч.3 ст. 277 ЦК України негативна інформація поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій ( наприклад порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка ї поширила. Згідно із положеннями ст. 277 ЦК України і ст. 10 ЦПК України обов»язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права, право звернутися до суду за захистом своїх прав у порядку передбаченому процесуальними кодексами. Судом встановлено, що [INFO] р. була проведена прес-конференція. Відео прес-конференції було викладно на сайті Тезис ТВ ([INFO]) під заголовком «[INFO]». В ході прес-конференції [PERSON] висловила наступну негативну інформацію стосовно [PERSON], яка є недостовірною та не відповідає дійсності: «Дом находится под арестом на сегодняшний день, а тем не менее [PERSON] продает квартиры с нашего дома. И при этом, замечу, он продал наш дом» (хвилини 20:16 - 20:27). «Это 2004 - 2005 год. Он, когда он был народным депутатом, махая корочкой депутата, подделал документы в БТИ, подделал документы в Горисполкоме, продавал квартиры при том, что был арест на дом. Продавал квартиры, чтобы сделать скандал между людьми» (хвилини 32:37 - 33:00). Ці вислови відповідача та інформацію про прес-конференцію процитували такі ЗМІ як Тезис ТВ ([INFO]), Вести-Информ ([INFO]), Репортер ([INFO]) та інші Інтернет-сайти, був показаний сюжет в новинах на ТРК «Алекс». Вище викладене підтверджено наданими письмовими доказами (т.1 а.с.14-17) та оглянутим в судовому засіданні відеозаписом (т.1 а.с.13). В процесі розгляду справи відповідачем [PERSON] на надано суду доказів того, що [PERSON] було продано належний, в тому числі відповідачу, будинок, на який було накладено арешт, як і доказів того, що позивач, у встановленому законом порядку, був визнаний винним у вчиненні будь-яких кримінальних правопорушень. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що озвучена [PERSON] на прес-конференції [INFO] р. інформація, яка є предметом спору, а саме вислови: «Дом находится под арестом на сегодняшний день, а тем не менее [PERSON] продает квартиры с нашего дома. И при этом, замечу, он продал наш дом» та «Это 2004 - 2005 год. Он, когда он был народным депутатом, махая корочкой депутата, подделал документы в БТИ, подделал документы в Горисполкоме, продавал квартиры при том, что был арест на дом. Продавал квартиры, чтобы сделать скандал между людьми», містить певні посилання на вчинення позивачем неетичної, незаконної поведінки в суспільному житті, а тому є такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] Зі змісту висловлень [PERSON] вбачається, що в них викладені саме фактичні твердження стосовно вчинення позивачем протиправних дій, які можливо перевірити на їх відповідність дійсності, а тому ця інформація не є оціночними судженнями. Зазначені обставини в сукупності свідчать, що відповідач [PERSON] дійсно розповсюдила відносно позивача недостовірну негативну інформацію, яка порушує його особисті немайнові права. Відповідно до п. 3, ч. 1 п. 25 названої вище постанови Пленуму вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві; спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо спростування відповідачем вищевказаної розповсюдженої негативної інформації, що є предметом судового розгляду, підлягають задоволенню. За вимогами п. 24 Постанови Пленуму у судовому рішення також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднено, а тому суд вважає за необхідне зазначити, що дане спростування повинно бути оприлюднено у місячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили. Згідно з ч.1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, крім іншого, полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, п. 27 Постанови Пленуму, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд вважає, що у зв"язку з поширенням неправдивої інформації [PERSON], [PERSON] також завдана і моральна шкода у зв»язку з приниженням його честі, гідності та ділової репутації. За твердженнями позивача, поширена інформація завдала моральних страждань та переживань йому та членам його родини. Позивач був вимушений давати коментарі, відповідати на запитання численних знайомих після виходу прес-конференції, що також викликало хвилювання та ставило [PERSON] в незручне становище. У позивача порушився сон та підвищилося нервове напруження через висловлювання та розповсюдження недостовірної образливої та негативної інформації. Різким негативним характером викладеної інформації та публічними безапеляційними звинуваченнями [PERSON] у вчиненні протиправних діянь було нанесено шкоду його діловій репутації. Прийшовши до висновку про те, що позивачеві заподіяно моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню, суд не вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у частині відшкодування моральної шкоди у тій сумі, у якій прохає позивач - 27500 гривень, внаслідок недоведеності ним цього розміру, а також тому, що цю суму не підтверджено наданими позивачем та дослідженими судом доказами, вважаючи розумним, справедливим і достатнім відшкодування завданої [PERSON] позивачу моральної (немайнової) шкоди у сумі 5000 гривень. Вирішуючи позовні вимоги, що інших висловлювань [PERSON] та [PERSON], суд виходив з наступного. Згідно із ст.68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Ч.1 ст.201 ЦК України визначено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, в тому числі честь, гідність і ділова репутація. За вимогами ст..270ЦК України фізична особа має право на повагу до гідності та честі. Згідно до вимог ч.1,ч.3 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Таким чином за змістом вимог ст.277 ЦК України, а також п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності, честі чи ділової репутації, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Як вбачається із позовної заяви [PERSON] просив також визнати відомості та інформацію, недостовірними та такими, що принижують його честь, гідність та ділову репутацію, а саме: «Без нашего участия идет реклама по всем газетам, по радио. [PERSON], такой добрый человек, достраивает жилье для запорожцев нуждающихся в жилье, при этом он нас исключает из того, что мы нуждаемся. Мы к нему обратились, сходили на прием, когда он был народным депутатом, с просьбой о том, чтобы достроить этот дом для членов кооператива. Ну, нам было отказано, сказано, что мне надо все и я это отберу» ([PERSON].) «Вмешивается в эту политику один из нардепов и на сегодняшний день - [PERSON], и помогает своему другу отбирать просто наглым образом дом у людей» ([PERSON].) «Этот дом изначально строился на государственные деньги, не на деньги [PERSON]. [PERSON], махая депутатской корочкой, подает в горисполком как собственную незавершенку нашего дома, получает разрешение на дострой. Все.» ([PERSON].) «[PERSON] продал дом, дом находится в аресте. Он продает как бы сам себе» ([PERSON].). «Получается так, вы вложили, я построил. Я такой благотворитель. Я строю доты, покупаю бронежилеты - какой ценой? Ценой того, что наши деньги были вложены еще в 94 году в строительство этого дома и был получен льготный кредит» ([PERSON].). «Человек отобрал у людей 142-х квартирный дом. Как он может быть банкротом? При этом он не выплатил не копейки денег никому» ([PERSON].). «У нас есть руйнівники. Вот один из руйнівников это [PERSON]. Домостроительный комбинат, который имел три завода, порезали полностью. Львовский завод сельхозмашин (он и туда залез) порезал. И, слава Богу, что люди не избрали его мэром города. Он бы и тут все батареи вырезал и все порезал. Это человек, который рушит все. Он просто не может создать. Скупил и… разрушил. Человек живет только на себя» ([PERSON]). «Вы знаете его дом на Правом берегу? Это бедный несчастный человек. Он сейчас будет идти снова на мэры города. Это бедный несчастный человек. Он сейчас будет баллотироваться в парламент. Это совсем бедный, совсем несчастный человек. И такая мразь ходит по нашим улицам. Которая практически ничего не платит в бюджет города. Мы больше платим, чем он. А он пользуется всеми благами и еще с людей стаскивает деньги» ([PERSON]). «Он предложил на АТО блокпост, вы видели ж, наверное. Четыре плиты вместе положенные и стоит 100 тысяч. И при этом выгоду получает. Это сколько, 800 процентов хежима, как в Одессе говорят, хочет получить даже на этом. Он предлагает это продавать. Нет не дарить, нет [PERSON] и подарить это несовместимо. Продавать. 100 тысяч он объявил. И тут получается, на войне же ищет выгоду. … Наши сыновья, наши родственники воюют за нас, а ему ж нужно обязательно получить… Ну кому война, кому мать родная, вы ж понимаете» ([PERSON]). Наведені вислови свідчать про критичну оцінку авторами висловлювання діяльності [PERSON], як особи, що займається господарською, громадською та політичною діяльністю, на думку суду, не можуть розцінюватись як образливі для позивача та такі, що ганьблять його честь і гідність,оскільки позивач є громадським діячем, депутатом і оцінка його дій під час вирішення будь-яких суспільних питань передбачена характером його діяльності (щодо висловів [PERSON]). Дані фрази є критичною оцінкою авторів діяльності [PERSON] та не містять відомостей, які були б направлені на порушення його немайнових прав, з метою захисту яких пред'явлено позов. Посилання позивача на те, що вищезгадані вислови [PERSON] є підставою для застосування норми ст. 277 ЦК України, суд вважає помилковими,та такими, що свідчать про висловлювання ними своєї особистої точки зору щодо певних подій. Згідно із ст.30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Як роз"яснив Пленум Верховного Суду України у абзацах 3-5 п.19 постанови "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" № 1 від 27.02.2009р.,відповідно до ст.. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб"єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності( на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст.. 10 Конвенції. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені у засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй ч.1 ст.277 ЦК України та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (ст..37 Закону України «Про пресу») у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень,надавши їм оцінку. Вирішуючи питання про визнання інформації недостовірною, суди повинні визначитися з характером такої інформації, та з"ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду" суди застосовують при розгляді справ Європейську конвенцію з прав людини і практику суду як джерело права. Статтею 10 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року встановлено,що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати та передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. За змістом ст.. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Згідно до п. 21 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27.02.2009 р., при поширенні недостовірної інформації стосовно приватного життя публічних осіб вирішення справ про захист їх гідності, честі чи ділової репутації має свої особливості. Суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації (далі - Декларація), схваленої 12 лютого 2004 року на 872-му засіданні Комітету Міністрів Ради Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя. Згідно до Резолюції 1165(1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи про право на недоторканість приватного життя публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). Межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особі. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Позивач [PERSON] є активним громадським та політичним діячем і безумовно відіграє певну роль у суспільному житті міста Запоріжжя та Запорізької області, а тому межа допустимої критики щодо нього є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Суд вважає, що стиль викладеного матеріалу може викликати певне почуття образи, проте аналіз змісту оспорюваних фрагментів говорить про те, що вони викладені в контексті критичної оцінки його дій як голови Запорізького домобудівного комбінату щодо ситуації, яка склалася навколо будівництва будинку. Відповідач [PERSON], даючи критичну оцінку діям позивача не мала на меті сформувати негативну думки громадськості чи окремих громадян щодо діяльності позивача. Разом з тим, в абз.5 п.19 Постанови Пленуму ВСУ № 1 від 27.02.2009 р., судам роз»яснено, що якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та у такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов'язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Суб»єктивна думка [PERSON] щодо діяльності позивача, була висловлена в брутальній та принизливій формі, а тому суд покладає на зазначеного відповідача обов»язок відшкодувати позивачу моральну шкоду в сумі 10 000 грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного, стягненню з [PERSON] підлягає судовий збір в сумі 171,30 грн. (246,30/2 = 121,80 грн. (позовні вимоги немайнового характеру) + 49,50 грн. (пропорційно задоволених позовних вимог про стягнення моральної шкоди). Стягненню з [PERSON] підлягають судові витрати в сумі 99 грн. (пропорційно до задоволених вимог про стягнення моральної шкоди).

Outcome: partial