Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно довідки Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області від 02.06.2020 року за №850 вона є власником квартири [ADDRESS] , про що у погосподарській книзі №11 особовий рахунок [NUMBER] зроблено відповідний запис. Дану квартиру вона отримала ще у дев"яностих роках, як молодий спеціаліст, який приїхав до с. Рубанівка. Квартира знаходиться у багатоквартирному житловому будинку, який розміщений на земельній ділянці площею 0,25 га, що підтверджується довідкою Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області від 02.06.2020 року за №849. За час проживання у квартирі, вона неодноразово зверталася до Рубанівської сільської ради з заявою про видачу свідоцтво про право власності на неї, але кожного разу отримувала відмову на тій підставі, що у сільської ради відсутні відповідні повноваження. Відповідно до п. 4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої наказом Мінкомгоспу УРСР від 31.01.1966 року, реєстрації підлягали лише всі будинки та домоволодіння в межах міста і селища міського типу Української РСР, а відповідно до п. 6 Інструкції не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах. Тобто у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося шляхом проведення у господарській книзі сільської ради відповідного запису та відкриття особистого рахунку на ім`я власника. Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало. Згідно технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] належна їй квартира розташована на першому поверсі та має загальну площу 56,1 кв.м., житлову площу 26,9 кв.м., але коли з вказаними документами вона звернулася до реєстратора з метою реєстрації права власності то отримала відмову, оскільки довідка сільської ради реєстратором не визнається як правовстановлюючий документ. Крім того, коли сільською радою їй видавалася квартира, то було роз"яснено, що оскільки дане житло розташоване у сільській місцевості, то сільською радою під багатоквартирний будинок було виділено земельну ділянку необхідну для його обслуговування та розташування на ній допоміжних (господарських) будівель, а тому до квартири також додається допоміжна будівля - літня кухня, але під час оформлення документів на квартиру допоміжна будівля літньої кухні з невідомих причин не увійшла до складу придбаного майна. Позивач зазначила, що з моменту отримання квартири і по сьогоднішній день вона проживає у ній, користується допоміжним приміщенням - літньою кухнею та вважає його своєю власністю. Також вказує, що на протязі всього часу вона неодноразово зверталася до Рубанівської сільської ради з різного роду заявами з метою вирішення питання оформлення права власності на вищевказану літню кухню, але лише 27.05.2020 року Рубанівська сільська рада своїм рішенням за №50 присвоїла поштову адресу №9а допоміжній господарській будівлі, яка не належала до садибного, дачного та садового будинку (літня кухня) розташованій в [ADDRESS] . Маючи відповідне рішення сільської ради їй нарешті вдалося виготовити технічний паспорт на неї у якому зокрема зазначено, що вказана допоміжна (господарська) будівля, яка не належить до садибного, дачного та садового будинку - літня кухня розташована по [ADDRESS] , має загальну площу 38,5 кв.м. та складається з: літ. А - літня кухня; літ. а - прибудова; літ. а1 - навіс. Отже, на сьогоднішній день вона не має іншого способу окрім судового для визнання права власності, а тому просить суд визнати за нею - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] право приватної власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 56,1 кв.м., житловою площею 26,9 кв.м., а також визнати за нею - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] право приватної власності на літню кухню розташовану в [ADDRESS] , загальною площею 38,5 кв.м., яка складається з: літ. А - літня кухня; літ. а - прибудова; літ. а1 - навіс. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з"явилася, але у позові зазначила, що у зв"язку з оголошеним карантином просить розгляд справи провести у її відсутність. Представник відповідача Рубанівської сільської ради - Сеньків Ю.М. у підготовче засідання не з"явилася, але надала до суду заяву у якій зазначила, що позов [PERSON] визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить суд розглянути справу у відсутність представника сільської ради. Прийнявши відповідно до ст. 206 ЦПК України визнання представником відповідача позову та вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Так, підстави набуття права власності передбачені в ст. 328 ЦК України, де зазначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Так, довідкою Рубанівської сільської ради від 02.06.2020 року №850 підтверджується, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , про що у погосподарській книзі №11 особовий рахунок [NUMBER] зроблено відповідний запис. Вказана квартира знаходиться у багатоквартирному житловому будинку, який розміщений на земельній ділянці площею 0,25 га, що підтверджується довідкою Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області від 02.06.2020 року за № 849. Крім того, Рубанівська сільська рада своїм рішенням від 27.05.2020 року за №50 за наслідками розгляду заяви [PERSON] присвоїла поштову адресу №9а допоміжній господарській будівлі, яка не належала до садибного, дачного та садового будинку (літня кухня) розташованій в [ADDRESS] . Як зазначила у позові Позивач, вказане майно вона отримала ще у дев"яностих роках, але до цього часу правовстановлюючих документів на нього так і не отримала, оскільки відповідно до п. 4 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої наказом Мінкомгоспу УРСР від 31.01.1966 року, реєстрації підлягали лише всі будинки та домоволодіння в межах міста і селища міського типу Української РСР, а відповідно до п. 6 Інструкції не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах. Тобто у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося шляхом проведення у господарській книзі сільської ради відповідного запису та відкриття особистого рахунку на ім`я забудовника. Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало. Таким чином, на даний час внесення відомостей до Державного реєстру про [PERSON] , як власника вищевказаної квартири та допоміжної господарської будівлі не можливо, через відсутність правовстановлюючого документу на вказане майно. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Із вказаної норми слідує, що визнання права власності на майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення таких прав у законодавче визначеному порядку. За таких обставин, суд дійшов до переконання, що позивачем доведено належними та допустимими доказами обставини наведені ним у позовній заяві, наявність порушеного права є очевидним, а отже підлягає захисту судом у спосіб, що визначений законодавцем. Згідно технічного паспорта на квартиру [ADDRESS] належна [PERSON] квартира розташована на першому поверсі та має загальну площу 56,1 кв.м., житлову площу 26,9 кв.м., Технічним паспортом на допоміжну (господарська) будівлю, яка не належить до садибного, дачного та садового будинку - літня кухня підтверджується, що по [ADDRESS] розташовано: літ. А - літня кухня, загальною площею 38,5 кв.м., до складу якої входить літ. а - прибудова; літ. а1 - навіс. Таким чином, відповідно до ст. 328 ЦК України суд вважає можливим визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] право приватної власності на квартиру [ADDRESS] загальною площею 56,1 кв.м., житловою площею 26,9 кв.м., а також визнати за нею право приватної власності на літню кухню розташовану в [ADDRESS] , загальною площею 38,5 кв.м., яка складається з: літ. А - літня кухня; літ. а - прибудова; літ. а1 - навіс, крім того, представники відповідача позов визнала, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 316-319, 328, 392 ЦК України,

Outcome: approved