Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

В позові до суду позивач вказав, що відповідно до укладеного кредитного договору б/н від 24.01.2013 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач погодився, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і надав право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. А також відповідач погодився на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг," "Правилами користування платіжною карткою", затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. У зв'язку з порушенням зобов'язань взятих на себе боржником станом на 31.12.2016 року у нього утворилась заборгованість в розмірі 45968,19 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 4989,77 грн., заборгованості за процентами в розмірі 35313,27 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3000 грн. а також 500 гривень штрафу (фіксована частина) та 2165,15 грн., штрафу (процентної частини), яку позивач просив стягнути із відповідача, а також судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач до суду з'явився, але відмовився заходити в зал для проведення відеоконференцій, заперечуючи проти проведення судового засідання в режимі відеоконференції, обгрунтував свої заперечення поганим самопочуттям. В письмових запереченнях до суду вимоги позивача не визнав та вказав, що кредина картка йому була нав'язана працівниками банку. Кредитними коштами він дійсно користувався, але всі кошти повернув ще в 2013 році. Просив в позові банку відмовити посилаючись на те, що строк позовної давності закінчився ще в 2016 році. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення представника позиваача, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Так, в судовому засіданні з копії розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с.4), з копії заяви позичальника (а.с.5), умов та правил надання Банківських послуг (8-31), копії паспорта (а.с.32) встановлено, що відповідно до укладеного договору б/н від 24.01.2013 року [PERSON] отримав кредит в розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідач порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, то має станом на 31.12.2016 року заборгованість за кредитом. Як видно із розшифровки користування кредитною карткою відповідачем, після погашення заборгованості 29.10.2013 році він ще неодноразо користувався карткою та здіснював операції як списання коштів із кредитного рахунку так і погашення кредиту шляхом поповнення кредитної картки через термінали "ПриватБанку". Відповідно до ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Остання операція з погашення кредиту була здійснена відповідачем 11.06.2014 року в розмірі 300 грн., таким чином строк позовної давності за тілом кредиту преривається та не може бути застосований до основної суми заборгованості та нарахованих на неї процентів за користування кредитом, а тому до стягнення із відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за кредитом в розмірі 4989,77 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом в розмірі 35313,27 грн. Разом з тим відповідно до вимог ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Як видно із розрахунку заборгованості пеня відповідачу нарахована за період з 01.05.2014 року по 31.12.2016 рік в розмірі 3000 грн. Враховуючи вимоги ст. 258 ЦК України суд вважає за можливе застосувати до заборгованості за пенею та комісією позовну давність в один рік за період з 31.01.2016 року по 31.12.2016 року що складатиме 1100 грн. Відповідно до п. 2.1.1.5.6. Умов надання банківських послуг - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. Таким чином до стягнення із відповідача на користь банку підлягає 500 гривень штрафу (фіксована частина) та 2165,15 грн., штрафу (процентної частини). Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених вказаним договором. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що вимоги позивача підлягають до часткового задоволення.

Outcome: partial