Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог та заперечень відповідача. У жовтні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. На обґрунтування\~своїх позовних\~вимог позивач\~зазначає,\~що [PERSON] \~звернувся до\~АТ КБ\~«ПриватБанк» з\~метою отримання\~банківських послуг,\~у зв`язку\~з чим\~підписав заяву\~№ б/н\~від 07.04.2010\~року,\~згідно з\~якої отримав\~кредит у\~вигляді встановленого\~кредитного ліміту\~на картковий\~ рахунок. Відповідач при\~підписанні анкети-заяви\~підтвердив свою\~згоду на\~те,\~що підписана\~заява разом\~з «Умовами\~та правилами\~надання банківських\~послуг»,\~«Тарифами Банку»,\~складає між\~ним та\~Банком Договір\~про надання\~банківських.\~Заявою відповідач\~підтвердив той\~факт,\~що він\~був повністю\~проінформований про\~умови кредитування\~в АТ\~КБ «ПРИВАТБАНК»,\~які були\~надані йому\~для ознайомлення\~в письмовій\~формі. Банком на\~підставі Договору\~надання банківських\~послуг відкрито\~картковий рахунок\~із початковим\~кредитним лімітом,\~який у\~подальшому збільшився\~до 1000,00\~грн. Щодо встановлення\~та зміни\~кредитного ліміту\~Банк керувався\~п.2.1.2.3,\~2.1.2.4\~Договору,\~на підставі\~яких відповідач\~при укладанні\~Договору дав\~свою згоду,\~щодо прийняття\~будь-якого\~розміру кредитного\~ліміту та\~його зміни\~(збільшення\~або зменшення)\~за рішенням\~та ініціативою\~Банку.\~Таким чином,\~Банк свої\~зобов`язання за\~Договором виконав\~в повному\~обсязі,\~а саме\~надав відповідачу\~можливість розпоряджатись\~кредитними коштами\~на умовах\~передбачених Договором\~та в\~межах встановленого\~кредитного ліміту.\~З 01\~квітня 2019\~року також\~впроваджені зміни\~Умов та\~Правил надання\~банківських послуг\~в частині\~нарахування відсотків,\~згідно яких\~відповідно до\~п.\~2.1.1.2.12.\~в разі\~порушення зобов`язань,\~починаючи з\~181-го\~дня з\~моменту порушення\~зобов`язань\~клієнт зобов`язується\~сплатити банку\~заборгованість по\~кредиту та\~проценти від\~суми неповернутого\~в строк\~кредиту,\~які у\~відповідності до\~ч.2\~ст.\~625\~ЦК України,\~встановлюються за\~домовленістю сторін\~у процентах\~від простроченої\~суми заборгованості\~в розмірі:\~86,4%\~-\~для картки\~«Універсальна»;\~84,0%\~-\~для картки\~«Універсальна голд».\~Відповідач зобов`язувався\~повернути витрачену\~частину кредитного\~ліміту відповідно\~до умов\~Договору,\~а саме\~щомісячними платежами\~у розмірі\~мінімального платежу\~від суми\~заборгованості,\~який встановлений\~Договором.\~Але в\~процесі користування\~кредитним рахунком\~відповідач не\~надав своєчасно\~Банку грошові\~кошти для\~погашення заборгованості\~за борговими\~зобов`язаннями,\~що має\~відображення у\~Розрахунку заборгованості\~за та\~виписці по\~рахунку. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 16.09.2020 року має заборгованість 40283,17 грн., яка складається з наступного: 2186,41 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 758,80 грн. - заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 37337,96 грн. - нарахована пеня; 0.00 грн. - нараховано комісії. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ КБ «ПриватБанк». Посилаючись на вказані обставини, позивач просив: стягнути з відповідача на користь АТ КБ ПриватБанк заборгованість у розмірі 40283,17 грн. за кредитним договором № б/н від 07.04.2010 року станом на 16.09.2020 року, а також судовий збір у справі в розмірі 2102,00 грн. 15.12.2020 року відповідач [PERSON] надав суду відзив на позовну заяву, згідно змісту якого зазначив, що 07.04.2010 року між ним та позивачем було укладений кредитний Договір-оферта на підставі його анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку за кредитним лімітом до 2500,00 грн під 2,5 % на місяць з щомісячним зобов`язанням повернення поточних платежів. Свої обов`язки перед позивачем він виконував, йому було видано декілька платіжних карток, остання була видана 15.03.2014 року строком дії до 01.01.2018 року, що підтверджується наданою позивачем довідкою, доданої до позову. Згідно до довідки про умови кредитування, яка є додатком до його заяви від 07.04.2010 року, підписаною ним та Позивачем встановлений розмір відсотків за користування кредитом у розмірі 2.5 % на місяць від суми заборгованості, яка є фіксованою. Крім того, згідно до умов кредитування, встановлених цією довідкою сума штрафу встановлена у розмірі 500 грн. та 5 % від суми заборгованості за тілом кредиту та процентів. Як вбачається з позовної заяви, позивач посилається у позовній заяві на Умови до Правил, які почали діяти з 01.03.2019 року в той час, коли його картка припинила свою дію 01.01.2018 року, та він не підписував цих Умов і не міг користуватись карткою. Кредитний ліміт за вищезазначеною кредитною карткою, строк дії якої сплив 01.01.2018 року було зменшено до 1730 грн., що підтверджується довідкою, доданою до позову. Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги на підставі доданих ним до його позову Умов та Правил надання банківських послуг в редакції від 06.03.2010 року. Позивач зазначає у позові та посилається на п. 2.1.1.2.12 Умов та Правил в редакції від 01.03.2019 року, які не додає до свого Позову, та які почали діяти після закінчення строку дії виданої йому платіжної картки «Універсальна», в яких розмір процентів від простроченої суми заборгованості складає 86,4 % для картки «Універсальна» (згідно до позовної заяви позивача), в той час, коли він згідно до Умов укладеного договору повинен був сплачувати 2,5 % на місяць від суми заборгованості, що за рік складає 32 % річних. Він сплачував поточні платежі та проценти до 25.07.2016 року, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором, доданим позивачем до свого позову. Як вбачається з розрахунку заборгованості позивача, доданого до його позову, сума за тілом кредити складає - 2186,41 грн., сума штрафу - 39 \~ \~ \~ \~524,37 грн., що перевищує суму заборгованості за тілом кредити у 15 разів. Відповідно до розрахунку заборгованості, доданого позивачем до свого позову за договором б/н від 07.04.2010 року, укладеним між АТ КБ «ПриватБанком» та ним, вбачається, що за період дії договору з 2010 року позивачем було змінено відсоткову ставку з 32 % до 86,4 % річних за користування кредитними коштами в односторонньому порядку. Вказані дії банку є протиправними з огляду на наступне. Згідно з пунктом 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, Банк має право змінювати Тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру кредиту, зобов`язаний не менш ніж за 7 днів до введення в дію цих змін проінформувати клієнта випискою по картковому рахунку згідно п.1.1.3.1.9 цього договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Зазначає, що він свою Згоду на зміну процентної ставки не надавав, а тому заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2186, 41 грн він не має тому, що зарахування грошових коштів, які він сплачував на погашення кредиту здійснювались позивачем з урахуванням підвищеної процентної ставки. Також просив застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності. Враховуючи викладене просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог Акціонерному товариству КБ «Приватбанк» про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором від 07.04.2010 року у розмірі 40 283,17 грн - за безпідставністю та недоведеністю. Застосувати до спірних правовідносин трирічний строк позовної давності: про стягнення з заборгованості за тілом кредиту - 2 186, 41 грн., за відсотками - 758,80 грн., а до штрафних санкцій у вигляді пені - 37\~337,96 грн - річний строк позовної давності. Позивач наполягає на стягненні заборгованості. Відповідач просить застосувати строк позовної давності. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18.11.2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з`явився, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача адвокат Медведєва Л.В. в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, просила відмовити у задоволенні позовних вимог на підставі наданих заперечень. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] звернувся до ПАТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-Заяву № б/н від 07.04.2010 року, про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, згідно якої отримав кредитну картку із встановленим кредитним лімітом на картковий рахунок (а.с.16). Згідно до довідки про умови кредитування, яка є додатком до його заяви від 07.04.2010 року, підписаною ним та Позивачем встановлений розмір відсотків за користування кредитом у розмірі 2.5 % на місяць від суми заборгованості, яка є фіксованою (а.с.17). Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито [PERSON] картковий рахунок із кредитним лімітом, який у подальшому змінювався, що підтверджується довідкою (а.с.15). Згідно налаяної позивачем довідки, відповідачу [PERSON] було видано платіжну картку, остання була пере випущена 15.03.2014 року строком дії до 01.01.2018 року, що підтверджується довідкою (а.с.14). Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.2.1.1.2.3 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміни (збільшення або зменшення) за рішенням та ініціативою Банку. Позивач зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які були надані йому для ознайомлення у письмовій формі, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Згідно виписки по особовому рахунку, відповідач [PERSON] користувався кредитними коштами (а.с. 50-57, 68-75). Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем станом на 16.09.2020 року має заборгованість 40283,17 грн., яка складається з наступного: 2186,41 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 758,80 грн. - заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 37337,96 грн. - нарахована пеня; 0.00 грн. - нараховано комісії (а.с.6-13). Відповідно до п.2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг у разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу банку зобов`язаний виконати зобов`язання по поверненню кредиту (18-42). Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. \~ \~ \~ \~Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Аналіз доказів, наданих позивачем, у контексті приведених вище норм, свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог, оскільки у анкеті-заяві позичальника відсутні позначки про видачу відповідачу кредитки Універсальна або будь-якої іншої картки, будь-які умови кредитування у вказаній анкеті не зазначені, зокрема не зазначено встановлений Банком кредитний ліміт на картковий рахунок, строк дії договору, не зазначена процентна ставка, а також відповідальність за невиконання умов кредитного договору, у вигляді неустойки. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 07.04.2010 р., посилався на «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які розміщені на сайті: https://privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (07.04.2010 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (15.12.2020), тобто кредитор міг додати до позовної заяви «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Враховуючи позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду №342/1801/17 від 03.07.2019 року, суд вважає, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 24.06.2016 року, шляхом підписання заяви-анкети. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір кредиту, ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Крім того суд приходить до висновку, що відсутні підстави вважати, що рахунок, виписку за яким надано позивачем (а.с. 50-57), відкрито саме на підставі анкети-заяви від\~07\~квітня 2010 року, підписаної відповідачем. Частинами 1, 5 статті 81 ЦПК визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Суд враховує заяву відповідача про застосування позовної давності, однак в даному випадку суд не вирішує застосування до позовних вимог строку позовної давності, оскільки позовна давність застосовується до обґрунтованого позову. Так, пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, судам роз`яснено, що встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Отже, відмовляючи у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, суд встановлює обґрунтованість чи безпідставність позовних вимог, належним чином мотивує свої висновки. Таким чином, у випадку недоведеності позову суд відмовляє у його задоволенні саме з цих підстав, а не застосовує наслідки пропуску позовної давності. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи результати розгляду справи, судовий збір не підлягає відшкодуванню.

Outcome: dismissed