Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-29 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитні договори, а саме: № 014/0245/82/0197485 від 17.12.2012 року та № 010/0245/82/0178680 від 12.10.2012 року. У подальшому між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» був укладений Договір відступлення права вимоги № 114/33, відповідно до умов якого до ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитними договорами. 25.04.2017 року між АТ «КІБ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір відступлення права вимоги № 20170425, відповідно до умов якого АТ «КІБ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ приймає належні Банку права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (портфель заборгованості), в тому числі по Кредитним договорам, укладеним з відповідачем. Згідно п. 2.2 Договору відступлення права вимоги відступлення ТОВ зазначених в Попередньому реєстрі боржників прав вимоги відбувається за умови виконання ТОВ «ФК «ЄАПБ» п. 3.2 Договору, та з моменту підписання сторонами Реєстру боржників, складених за формою, наведеною в Додатку № 2 до Договору. Відповідно до Реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги № 20170425 від 25.04.2017 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору № 014/0245/82/0197485 від 17.12.2012 року в сумі 137954, 36 грн., з яких: 16410, 07 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11995, 12 грн. - сума заборгованості за відсотками; 109549, 17 грн. - сума заборгованості за пенею. Відповідно до Реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги № 20170425 від 25.04.2017 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору № 010/0245/82/0178680 від 12.10.2012 року в сумі 11353, 29 грн., з яких: 11353, 29 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу. Згідно із п. 2.3 Договору відступлення права вимоги внаслідок передачі (відступлення) Портфеля заборгованості за цим договором ТОВ «ФК «ЄАПБ» заміняє АТ «КІБ» у Кредитним договорах, що входять до Портфеля заборгованості і відповідно вказані у Реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог АТ «КІБ», включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за Кредитними договорами. Відповідно до п. 2.5 Договору відступлення права вимоги АТ «КІБ» гарантує, що на дату укладення Договору права вимоги, кредитні договори та Договори забезпечення є дійсними. На виконання п. 2.7 Договору відступлення права вимоги, згідно вимог ст. 512-514, 516 ЦК України на адресу відповідача направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Згідно з умовами Кредитним договорів Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорами. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати надані йому кредитні кошти. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 014/0245/82/0197485 у загальному розмірі 137954, 36 грн., заборгованість за кредитним договором № 010/0245/82/0178680 у загальному розмірі 11353, 29 грн., а також витрати по сплаті судового збору. 27.03.2020 року до суду надійшов відзив відповідача на позов, відповідно до якого він вказує по те, що грошові кошти за кредитними договорами були ним отримані, але тіло кредиту було у повному обсязі сплачено. Крім того, зазначив, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що він сплатив грошові кошти при укладенні договору про відступлення права вимоги. На підставі викладеного відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити. 19.05.2020 року до суду надійшли додаткові пояснення представника позивача, в яких він наполягає на задоволенні позовних вимог та спростовує наведені відповідачем у відзиві доводи. У судовому засіданні відповідач та його представник заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своєму листі просить розглядати справу в його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника позивача. Вислухавши пояснення відповідача, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом встановлено, що між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитні договори, а саме: № 014/0245/82/0197485 від 17.12.2012 року та № 010/0245/82/0178680 від 12.10.2012 року. У подальшому між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» був укладений Договір відступлення права вимоги № 114/33, відповідно до умов якого до ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» перейшло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитними договорами. 25.04.2017 року між АТ «КІБ» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір відступлення права вимоги № 20170425, відповідно до умов якого АТ «КІБ» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ приймає належні Банку права вимоги до боржників, вказаними у Реєстрі боржників (портфель заборгованості), в тому числі по Кредитним договорам, укладеним з відповідачем. Згідно п. 2.2 Договору відступлення права вимоги відступлення ТОВ зазначених в Попередньому реєстрі боржників прав вимоги відбувається за умови виконання ТОВ «ФК «ЄАПБ» п. 3.2 Договору, та з моменту підписання сторонами Реєстру боржників, складених за формою, наведеною в Додатку № 2 до Договору. Відповідно до Реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги № 20170425 від 25.04.2017 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору № 014/0245/82/0197485 від 17.12.2012 року в сумі 137954, 36 грн., з яких: 16410, 07 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11995, 12 грн. - сума заборгованості за відсотками; 109549, 17 грн. - сума заборгованості за пенею. Відповідно до Реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги № 20170425 від 25.04.2017 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору № 010/0245/82/0178680 від 12.10.2012 року в сумі 11353, 29 грн., з яких: 11353, 29 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу. Згідно із п. 2.3 Договору відступлення права вимоги внаслідок передачі (відступлення) Портфеля заборгованості за цим договором ТОВ «ФК «ЄАПБ» заміняє АТ «КІБ» у Кредитним договорах, що входять до Портфеля заборгованості і відповідно вказані у Реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог АТ «КІБ», включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань за Кредитними договорами. Відповідно до п. 2.5 Договору відступлення права вимоги АТ «КІБ» гарантує, що на дату укладення Договору права вимоги, кредитні договори та Договори забезпечення є дійсними. На виконання п. 2.7 Договору відступлення права вимоги, згідно вимог ст. 512-514, 516 ЦК України на адресу відповідача направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Згідно з умовами Кредитним договорів Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених договорами. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати надані йому кредитні кошти. Відповідно до вимог ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов?язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов?язання не допускається. Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Згідно із ст. 629 ЦК України Договір є обов"язковим для виконання сторонами. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов"язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 17 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30 березня 2012 року передбачено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Як вбачається з письмових матеріалів справи, станом на момент звернення до суду по кредитному договору № 014/0245/82/0197485 від 17.12.2012 року у відповідача [PERSON] наявна заборгованість у розмірі 137954, 36 грн., з яких: 16410, 07 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11995, 12 грн. - сума заборгованості за відсотками; 109549, 17 грн. - сума заборгованості за пенею; по кредитному договору № 010/0245/82/0178680 від 12.10.2012 року - у розмірі 11353, 29 грн. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Статтею 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України). Частиною першою статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Так, з метою досудового врегулювання спору, у зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов Кредитного договору, позивачем на адресу боржника було направлено Повідомлення про порядок погашення заборгованості за кредитними договорами та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу, що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням. При цьому під час розгляду справи відповідачем не надано належних доказів, що він сплачував заборгованість за кредитним договором первісному чи новому кредитору. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (статті 525 ЦК України). Враховуючи встановлені вище обставини, вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що з боржника на користь нового кредитора підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором. Що стосується розміру заборгованості, що підлягає стягненню, то слід зазначити наступне. Як встановлено при розгляді справи, відповідно до Реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги № 20170425 від 25.04.2017 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору № 014/0245/82/0197485 від 17.12.2012 року в сумі 137954, 36 грн., з яких: 16410, 07 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 11995, 12 грн. - сума заборгованості за відсотками; 109549, 17 грн. - сума заборгованості за пенею. Також відповідно до Реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги № 20170425 від 25.04.2017 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача по кредитному договору № 010/0245/82/0178680 від 12.10.2012 року в сумі 11353, 29 грн., з яких: 11353, 29 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства у частині стягнення основної суми заборгованості за двома кредитними договорами, а також сума заборгованості за відсотками за договором від 17.12.2012 року підлягає стягненню з відповідача у повному обсязі. При цьому позовні вимоги Товариства про стягнення пені за договором від 17.12.2012 року підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В наданому представником позивача розрахунку зазначено про те, що відповідачу нарахована пеня за кредитним договором від 17.12.2012 року у розмірі 109549, 17 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання. Частиною 3 статті 551 ЦК України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З наданого представником позивача розрахунку вбачається, що основна сума боргу відповідача [PERSON] за кредитним договором від 17.12.2012 року становить 16410, 07 грн., а розмір пені за наданим розрахунком становить 109549, 17 грн., що більше ніж у 5 разів перевищує суму основного боргу. З урахуванням викладеного вище суд приходить до висновку, що розмір пені повинен бути зменшений до розміру основного боргу, а саме до 16410, 07 грн., і саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь Банку. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial