Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

[PERSON] в особі представника адвоката Працевитого Г.О. звернувся до суду з позовом до ТОВ «ПЛАТІНУМ ФІНАНС», треті особи: приватний нотаріус нотаріального округу міста Києва Куба Юлія Володимирівна, Вознесенівський відділ державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про захист прав споживачів, визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у якому просить: 1. Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №2476 від 13.11.2019 року, вчинений приватним нотаріусом нотаріального округу міста Кієва Кубою Ю.В. про стягнення з боржника [PERSON] на користь стягувача ТОВ «ПЛАТІНУМ ФІНАНС» суми заборгованості за кредитним договором №500101758 від 15.04.2008 року в розмірі 21402,87 грн.; 2. Стягнути з ТОВ «ПЛАТІНУМ ФІНАНС» на користь [PERSON] безпідставно отримані кошти в розмірі 4977,38 грн.. 3. Стягнути з ТОВ «ПЛАТІНУМ ФІНАНС» на користь [PERSON] виплати на правову допомогу в розмірі 7\~280 грн., а також витрати з оплати судового збору. В обґрунтування позову вказує наступне. 15.04.2008 року між позивачем та відповідачем ПАТ «Альфа-Банк» було укладено кредитний договір №500101758, за умовами якого позичальнику було надано кредит в розмірі 4600,00 доларів строком на 3 роки. Згідно з Договором про відступлення прав вимоги №2009/2019, право вимоги, а також всі інші права Первинного кредитора, були відступлені на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Платінум Фінанс». Приватним виконавцем на запит адвоката було надано відповідь, з яких було встановлено, що виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого напису нотаріуса. З змісту наданих документів було встановлено, що 13.11.2019 р. приватним нотаріусом нотаріального округу м. Києва Кубою Юлією Володимирівною було вчинено виконавчий напис №2476 про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Платінум Фінанс» з боржника [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 15.04.2008 р. №500101758 в розмірі 21402,87 грн. Позивач зазначає, що виконавчий напис не було вчинено на документі, що встановлює зобов`язання за договором. Постанова Кабінету Міністрів України, в порядку якої було вчинено виконавчий напис, є нечинною. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Треті особи правом на подання письмових пояснень не скористались. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Суду надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю. Позов підтримують, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Причини неявки суду не повідомив, надав на адресу суду заяву про зменшення розміру витрат на правову допомогу. Треті особи також не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Причину не явки суду не повідомили. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст.\~81,\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Дослідивши надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 15.04.2008 р. між [PERSON] позивачем та відповідачем ПАТ «Альфа-Банк» (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Платінум Фінанс» було укладено кредитний договір №500101758, за умовами якого позичальнику було надано кредит в розмірі 4600,00 доларів строком на 3 роки. 13.11.2019 р. приватним нотаріусом нотаріального округу м. Києва Кубою Юлією Володимирівною було вчинено виконавчий напис №2476 про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Платінум Фінанс» з боржника [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 15.04.2008 р. № 500101758 в розмірі 21402,87 грн. Також, відповідно до довідки виданою ПАТ "Запоріжсталь" від 09.11.2020 р., в період з вересня 2020 р. по жовтень 2020 р. з [PERSON] за виконавчим провадженням з примусового виконання оскаржуваного виконавчого напису №2476 від 13.11.2019 р., було стягнуто грошові кошти в розмірі 4977,38 грн. Вказані грошові кошти, що були стягнуті з [PERSON] за незаконним виконавчим написом є безпідставно набутими коштами зі сторони Відповідача, та повинні бути повернуті позивачу в порядку ст. 1212 ЦК України. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно (ч. 1). Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події (ч. 2). Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином (ч. 3). Згідно з ч. 1 ст. 1213 ЦК України визначено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Вивчивши матеріали справи, доводи сторін, викладені у позовній заяві, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 87 Закону України "Про нотаріат" від 2 вересня 1993 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно ч. 2 ст. 288 Інструкції виконавчий напис може бути викладений на спеціальному бланку. Отже, виконавчий напис вчинено відповідно до п. 2\~Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса». Пунктом 2 вказаної вище Постанови передбачено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин подаються: оригінал кредитного договору, засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. Тобто п. 2 зазначеної Постанови передбачений вичерпний перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Крім того, нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості по наданим документах, але не визначає та не перевіряє її розмір. Так, у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні», прийнятого на підставі Постанови ВССУ № 2 від 07.02.2014 р., вказано, що судам апеляційної інстанції слід мати на увазі, що, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених\~Законом № 3425-ХІІ. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Отже, нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості згідно наданим документам для вчинення виконавчого напису. Окрім цього, як було з`ясовано при вивчені виконавчого напису, приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис на підставі кредитного договору, який не було нотаріально посвідчено, на підставі\~постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 р. "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", якою було внесено до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів таку форму договору, як кредитний договір. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 р., постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. про визнання незаконною та нечинною\~Постанови Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"\~було визнано незаконною та нечинною постанову № 662 в частині, доповнення переліку документів, на підставі яких вчинюється виконавчий напис оригіналу кредитного договору. Таким чином, виконавчий напис було вчинено на підставі та в порядку нормативного акту, який було визнано незаконним та нечинним. Велика палата Верховного суду в постанові від 21.09.2021 № 910/10374/17 зазначає, що оскільки у судовому порядку постанову N 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. (п. 88 Постанови) Крім того, згідно ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України аналогічно зазначається, що нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 3.4 вказаної Глави зазначається, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Згідно абз. 7 п. 11 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. При вирішенні питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд керується наступним. Статтею 133 ЦПК України\~витрати на професійну правничу допомогу віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Стаття 137 ЦПК України\~вказує, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Статтею 141 ч. 8 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Стаття 137 передбачає також, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження розміру понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу представником відповідача надано договір про надання правової (правничої) допомоги від 02.09.2021 року, укладений між [PERSON] та\~АБ "Юрконсалт"\~Г. Працевитого", додатковий договір від 02.09.2021 р. до договору про надання правової допомоги. Пунктом 3.2 додаткового договору до договору про надання правової допомоги зазначено, що гонорар адвоката за ведення справи у суді становить 20% від суми заборгованості. Також суду були надані документи щодо наданих послуг, а саме: акт N 205 від 02.09.2021 року надання послуг за договором на суму 3000 грн. за написання позовної заяви. Суд встановлює суму гонорару в розмірі 20% - 4 280 грн. Таким чином, документально підтверджено суму витрат на правову допомогу в розмірі 3000 + 4 280 грн., в загальному розмірі 7\~280,00 грн. Статтею 141 ч. 8 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Стаття 137 передбачає також, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до висловленої Верховним Судом у постанові від 09.07.2019 року по справі N 923/726/18 позиції від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідачем було подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, з чим суд частково погоджується, та враховуючи складність справи, обсяг поданих документів, вважає за можливе зменшити суму гонорару за ведення справи з 4280 грн., що становить 20% від суми боргу за виконавчим написом, до 2140,00 грн.

Outcome: approved