Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк»), який є правонаступником відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - ВАТ «Універсал Банк») звернулося до суду із зазначеним позовом до [PERSON] і [PERSON], посилаючись на те, що 09 серпня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та [PERSON] укладено кредитний договір № 22/136/к про надання грошових коштів у тимчасове платне користування в межах ліміту, що становив 70 000 доларів США, з терміном повернення коштів до 08.08.2017 року зі сплатою 13,00% річних за користування кредитом, до якого протягом 2008-2010 років вносились зміни на підставі додаткових угод. З метою забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором 09 серпня 2007 року банком укладено договір поруки 09 серпня 2007 року з [PERSON]. За укладеним договором поруки боржник і поручитель відповідають за виконання умов кредитного договору як солідарні боржники. Оскільки [PERSON] порушив умови кредитного договору і допустив заборгованість, позивач просив достроково солідарно стягнути з відповідачів [PERSON] і [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 561 690 грн. 65 коп.. [PERSON] звернувся з зустрічним позовом в якому просив визнати недійсним з моменту його укладення пункт 1.3.2.3.2 додаткової угоди №4 від 13.05.2010 року до кредитного договору № 22/136-к від 09.08.2007 року, яка укладена між ПАТ «Універсал Банк» та ним, посилаючись на те, що розмір підвищеної процентної ставки - 32,50% річних перевищує розумну межу плати за послугу, яка встановлена законом, а отже суперечить ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». [PERSON] звернулася з зустрічним позовом до ПАТ «Універсал Банк» в якому просила визнати припиненим договір поруки, який укладений 09 серпня 2007 року між нею та ВАТ «Банк Універсальний» з 15 лютого 2008 року, недійсною додаткову угоду №1 від 02 квітня 2009 року та додаткову угоду б/н від 13 травня 2010 року до договору поруки від 09 серпня 2007 року, укладені між нею та ВАТ «Банк Універсальний». Свої вимоги [PERSON] обґрунтувала тим, що ПАТ «Універсал Банк» з 15 лютого 2008 року неодноразово вносилися зміни до кредитного договору без її згоди, внаслідок чого збільшився обсяг її як поручителя відповідальності, а тому відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України порука припинилась 15 лютого 2008 року. У судовому засіданні представник позивача-відповідача Паньков О.П. подав заяву про зменшення позовних вимог (а.с. 128) та просив стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» 532559,92 грн. в повернення заборгованості за кредитним договором № 22/136-к від 09.08.07року та судовий збір в розмірі 3441,00 грн., зустрічні позови не визнав, послався на доводи, викладені в позові. Представник відповідачів-позивачів [PERSON] позов ПАТ «Універсал Банк» не визнав, зустрічні позови підтримав та послався на доводи, викладені в зустрічних позовах [PERSON], [PERSON]. Суд, вислухавши пояснення представника позивача-відповідача Панькова О.П., представника відповідачів-позивачів [PERSON], дослідивши представлені сторонами докази приходить до переконання, що позов ПАТ «Універсал Банк» задоволенню не підлягає, а позов [PERSON] та [PERSON] підлягає до задоволення з таких підстав. 09 серпня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та [PERSON] укладено кредитний договір № 22/136/к про надання грошових коштів у тимчасове платне користування в межах ліміту, що становив 70 000 доларів США, з терміном повернення коштів до 08.08.2017 року зі сплатою 13,00% річних за користування кредитом (п.1.1 договору). Відповідно до п.4.6 договору плата позичальником заборгованості по кредиту здійснюється відповідно до графіку погашення заборгованості по кредиту (Додаток №1), який є невід"ємною частиною даного договору. Відповідно до п. 7.1.2. договору при зміні облікової ставки Національного банку України, інфляційного індексу чи кон"юктури ринку попиту на кредитні ресурси Банк має право переглягути встановлену п.1.1. процентну ставку за користування кредитом, про що повідомляє позичальника в письмовій формі за 10-ти календарних днів до дня встановлення нової ставки. Відповідно до п.11.1 договору для розрахунку сум процентів за користування кредитом, штрафних санкцій та інших платежів пов"язаних з виконанням умов даного договору, сторони приймають за кредитний рік - фактичну кількість днів в календарному році, кредитний місяцт - фактичну кількість днів в календарному місяці, кредитний період - фактичну кількість днів в такому періоді (а.с. 5-9). 15 лютого 2008 року між ВАТ «Універсал банк» і [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до зазначеного кредитного договору від 09 серпня 2007 року. Відповідно до п. 1.3.3. додаткової угоди нарахування процентів здійснюється щоденно за методом нарахування процентів "факт/360", починаючи з дати списання коштів з позичкового рахунку та перерахування їх на поточний рахунок позичальника у відповідній валюті, вказаний у відповідній індивідуальній угоді до цього договору, до дати повного погашення кредиту. Проценти нараховуються на фактичний залишок заборгованості, виходячи з фактичної кількості днів у місяці й 360 днів у році. Для розрахунку процентів день надання погашення кредитної послуги вважається одним днем (а.с. 10-16). 02 квітня 2009 року між ВАТ «Універсал банк» і [PERSON] укладено додаткову угоду №2 до зазначеного кредитного договору від 09 серпня 2007 року. Відповідно до п.1.5.1, 1.5.2 вказаної додаткової угоди за використання кредитних коштів у межах ліміту кредитної лінії та строку кредитування, встановлених цією індивідуальною угодою, встановлюється процентна ставка в розмірі 15,25 % річних. За користування кредитними коштами понад строк, встановлений Генеральним договором процентна ставка встановлюється в розмірі 28% річних. Розмір такої підвищеної процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника (а.с. 32). 02 квітня 2009 року між ВАТ «Універсал банк» і [PERSON] укладено додаткову угоду №3 до зазначеного кредитного договору від 09 серпня 2007 року, де сторони домовились, що позичальник зобов"язується виконувати свої зобов"язання за договором з урахуванням того, що сторони підтверджують, у відповідності до кредитного договору № 22/136-к від 09.08.2007 року банком встановлено позичальнику кредитну лінію з наступним лімітом 70000 доларів США (п.1.1) Станом на 02 квітня 2009 року фактична заборгованість позичальника за індивідуальною угодою становить 73324,57 долари США 57 центів. Прострочена заборгованість позичальника станом на 02 квітня 2009 року становить 3389,88 доларів США. Дата погашення договору 01.04.2024 року (п.1.2.1., п.10). Відповідно до п. 1.3.2.1 вказаної додаткової угоди за використання кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування за цією додатковою угодою встановлено процентну ставку з 02.04.2009 року по 31.03.2010 року включно до 5,58% річних за користування кредитом; з 01.04.2010 року по 31.03.2015 року включно збільшено процентну ставку до 17,18% річних; з 01.04.2015 року встановлюється процентна ставка в розмірі 15,25% річних (а.с. 34, 39). 13 травня 2010 року між ПАТ «Універсал банк» і [PERSON] укладено додаткову угоду №4 до зазначеного кредитного договору від 09 серпня 2007 року, де сторони домовились, що позичальник зобов"язується виконувати свої зобов"язання за договором з урахуванням того, що сторони підтверджують, у відповідності до кредитного договору № 22/136-к від 09.08.2007 року банком встановлено позичальнику кредитну лінію з наступним лімітом 70000 доларів США (п.1.1) Станом на 13 травня 2010 року фактична заборгованість позичальника за індивідуальною угодою становить 74 408,07 долари США 07 центів. Прострочена заборгованість позичальника станом на 13 травня 2010 року становить 4250,28 доларів США (п.1.2.1.). Відповідно до п. 1.3.2.1 вказаної додаткової угоди за використання кредитних коштів у межах встановленого строку кредитування за цією додатковою угодою встановлено процентну ставку з 13.05.2010 року по 30.04.2011 року включно до 5,43% річних за користування кредитом; з 01.05.2011 року встановлено процентну ставку до 16,25% річних (а.с. 41). З метою забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором від 09 серпня 2007 року № 22/136-к між банком та [PERSON] того ж дня укладено договір поруки (а.с. 59). У зв'язку з невиконанням [PERSON] взятих за кредитними договорами зобов'язань 30 березня 2010 року ПАТ «Універсал Банк» направив [PERSON] та [PERSON] повідомлення про дострокове повне погашення заборгованості (а.с. 66-67). За положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг (яким відповідно до ст. 4 цього Закону є договір про надання споживчого кредиту) повинен містити розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків. За положеннями ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору Суд приходить до висновку про те, що наявність пункту 1.3.2.3.2 Додаткової угоди №4 від 13 травня 2010 року до кредитного договору № 22/136-к від 09 серпня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та [PERSON] призвела до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду [PERSON] як споживача, у зв'язку з чим ці умови кредитного договору є несправедливими, а позов [PERSON] підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України. Звертаючись до суду з позовом за захистом свого порушеного права, [PERSON] посилалася на невизнання банком її права, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України, на припинення поруки у зв'язку зі зміною зобов'язання боржника за кредитним договором без згоди поручителя, унаслідок чого збільшився обсяг її відповідальності. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов'язків. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч. 3 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо. Відповідно до положення ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення поруки у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. Таким чином, звернення особи до суду з позовом про визнання поруки такою, що припинена, на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору. При цьому внесення змін до кредитного договору про зміну зобов'язання, забезпеченого порукою, зокрема збільшення процентної ставки без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності, є підставою для визнання поруки такою, що припинена. Отже, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст.ст. 3, 12-15, 20 ЦК України) слід дійти висновку про те, що в разі невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України, на припинення зобов'язання за договором поруки таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. Оскільки зміна процентних ставок по кредитному договору відбулась без згоди поручителя внаслідок чого збільшився обсяг її відповідальності, то порука від 09 серпня 2007 року припинилась 15 лютого 2008 року відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України. Оскільки додаткові угоди №1 від 02 квітня 2009 року та б/н від 13 травня 2010 року до договору поруки від 09 серпня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» і [PERSON] укладені після припинення поруки то їх слід визнати недійсними. Враховуючи вищенаведе, позов ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 22/136-К від 09.08.2007 року та судового збору до задоволення не підлягає. Крім того, представник позивача-відповідача Паньков О.П. в обгрунтування своїх вимог послався на розрахунок заборгованості за кредитним договором № 22/136-к (а.с. 129-130) відповідно до якого сума наданого кредиту 70000 доларів США, станом на 18.11.2013 року заборгованість [PERSON] по договору станом на дату розрахунку - 66 628,29 доларів США, в тому числі: заборгованість по сумі кредиту - 65 193.49 доларів США, прострочена заборгованість по сумі кредиту 178, 89 доларів США, відсотки - 880,64 доларів США, пеня/підвищені відсотки 554,16 доларів США. Однак, як вбачається з даного розрахунку, [PERSON] на дату розрахунку сплачено по кредиту 8261,51 доларів США, а тому не зрозуміло з чого виходив позивач при нарахуванні заборгованості.

Outcome: approved