Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування в розмірі 39569,08 гривень та витрат на проведення експертного дослідження в розмірі 700 гривень та судових витрат у справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.02.2013 р. близько 07.00 год. на 3 км автомобільної дороги Р-19 в м.Фастові Київської області сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Чері» д.н. [NUMBER] під керування [PERSON] та автомобіля марки Фіат д.н. [NUMBER] під керуванням позивача, внаслідок чого транспортні засоби зазнали пошкоджень. Винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди був визнаний водій [PERSON], що підтверджується постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області. Крім пошкодження транспортного засобу позивач внаслідок дорожньо-транспортної пригоди отримав ушкодження здоров»я і перебував на стаціонарному лікуванні. На лікування було витрачено грошові кошти в сумі 2687,38 гривень. Позивач посилається на те, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», 11.02.2013 р. Страхова компанія була повідомлена про настання страхового випадку. Оскільки станом на 27.02.2013 р. Страхова компанія не направила свого представника для визначення вартості матеріального збитку, за заявою позивача ФОП [PERSON] була проведена оцінка вартості матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу «Фіат» і відповідно до висновку № 51 від 06.03.2013 р. вартість матеріального збитку, завданого позивачеві пошкодженням автомобіля становить 36747,33 гривень. На підставі положень Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач просить стягнути з відповідача вартість матеріального збитку в розмірі 36747,33 гривні, витрати на проведення лікування в сумі 2687,38 гривень та відшкодування моральної шкоди, що становить 5% від розміру шкоди, заподіяної здоров»ю в сумі 134,37 гривень. В ході судового розгляду представник позивача підтримала позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просила суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, обґрунтовуючи тим, що відповідно до Звіту № 205/13 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Фіат» д.н. [NUMBER] становить 101190,48 гривень, у той же час ринкова вартість даного транспортного засобу складає 65477,22 гривні. Оскільки вартість відновлювального ремонту є вищою за ринкову вартість пошкодженого транспортного засобу, то відповідно до Методики товарознавчої експертизи та Закону автомобіль вважається фізично знищеним, а розмір матеріального збитку, який підлягає відшкодування розраховується на підставі положень ст.30 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і становить різницю між вартість транспортного засобу до настання дорожньо-транспортної пригоди та вартістю транспортного засобу після настання дорожньо-транспортної пригоди, а саме 24049,78 гривень також з даної суми страхового відшкодування необхідно вирахувати суму франшизи в розмірі 500 гривень відповідно до Полісу. Тому обґрунтованим розміром страхового відшкодування є сума в розмірі 23549,78 гривень. Також представник відповідача не заперечував проти відшкодування позивачу витрат на лікування. Однак, просив суд відмовити у задоволенні вимог позивача про відшкодування витрат на проведення експертизи та витрат на правову допомогу. Третя особа в судове засідання не з»явилась, про місце і час судового розгляду повідомлялась судом належним чином. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.02.2013 р. близько 07.00 год. на 3 км автомобільної дороги Р-19 в м.Фастові Київської області сталась дорожньо транспортна пригода за участю транспортного засобу «Чері» д.н. [NUMBER] під керування [PERSON] та автомобіля марки Фіат д.н. [NUMBER] під керуванням позивача, внаслідок чого транспортні засоби зазнали пошкоджень. Відповідно до постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21.02.2013 р. [PERSON] був визнаний винним у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди. В силу ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні що набрав законної сили, або постанова уду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи. стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тобто, в даному випадку, наявність вини в діях [PERSON] не підлягає доказуванню. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з роз»ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Як закріплено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов»язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. Згідно з ст.985 ЦК України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов»язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія». Страховим випадком за даним Договором є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи. Згідно з ст.12 зазначеного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Франшиза відповідно до Полісу № АВ/2766568 обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів становить 500 гривень. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст.34 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення розміру матеріальної шкоди, яка завдана [PERSON], як власнику транспортного засобу «Фіат» д.н. [NUMBER], позивачем було замовлено проведення автотоварознавчого дослідження, яке було проведено ФОП [PERSON], оскільки станом на 27.02.2013 р. Страховою компанією не був направлений представник для оцінки розміру збитків. Відповідно до висновку № 51 від 06.03.2013 р. експертного автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, заподіяного ушкодженням колісного транспортного засобу автомобіля «Фіат» д.н. [NUMBER] вартість матеріального збитку становить 36747,33 гривні. Зазначений висновком був підтверджений [PERSON] в ході судового розгляду. Дане автотоварознавче дослідження було проведено у відповідності до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в України», Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, є обґрунтованим, мотивованим і проведено особою, яка має статус судового експерта. Експертом викладено детальне обґрунтування необхідності ремонту об»єкта дослідження з визначенням необхідності проведення заміни складових або можливого їх ремонту, що повністю відповідає Методиці товарознавчого дослідження. Крім того, експертом зазначені пошкодження, які не пов»язані з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди і не можуть бути включені до оцінки при визначені розміру матеріального збитку, завданого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. З огляду на викладені обставини суд вважає, що даний висновок експерта № 51 є належним доказом на підтвердження розміру матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу «Фіат». Крім того судом встановлено, що на замовлення ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» ФОП [PERSON] 18.03.2013 р. був складений звіт № 205/13 з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, відповідно до якого вартість збитку становить 65477,22, що складає вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з даним звітом вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 101190,48 гривень. Однак, суд вважає, що даний звіт оцінювача не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки ні при проведенні дослідження, ні в ході судового розгляду [PERSON] не обґрунтував належним чином необхідність проведення заміні деталей при можливості їх відновлення (за висновком експерта № 51), не зміг обґрунтувати різницю між кількістю пошкоджень, які відображені в Протоколі огляду транспортного засобу, проведеного ним 15.03.2013 р, та протоколі огляду транспортного засобу, проведеного експертом [PERSON] 06.03.2013 р., що відрізняються за кількісними ознаками. Зазначені відмінності призвели до збільшення вартості відновлювального ремонту транспортного засобу в 2 рази, оскільки згідно висновку експерта [PERSON] вартість відновлювального ремонту становить 51254,88 гривень. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи надані судом докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення страхового відшкодування в розмірі, визначеному на підставі висновку експерта № 51 від 06.03.2013 р. є обґрунтованими. Однак, на підставі ст..12 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не підлягає відшкодуванню Страховиком розмір франшизи, яка відповідно до Полісу № АВ/2766568 становить 500 гривень. Отже, підлягає відшкодуванню з боку відповідача сума страхового відшкодування в зв»язку з пошкодженням транспортного засобу в розмірі 36247,33 гривні. Також підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача вартості експертного дослідження в сумі 700 гривень, оскільки ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» не виконала свого обов»язку, передбаченого ст.34 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Вимоги позивача про відшкодування відповідачем витрат на лікування підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ст.24.1 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] в період з 09.02.0013 р. по 18.02.2013 р. перебував на лікуванні в Фастівській центральній районній лікарні з діагнозом : закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, астенічний синдром. В період з 18.02.2013 р. по 05.03.2013 р. позивач перебував на лікування в у Державному закладі «Вузлова лікарня станції Фастів південно-західної залізниці» з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, дисциркуляторна (посттравматична) міокардіодистрофія. Позивачу було проведено медикаментозне лікування, вартість якого відповідно до фіскальних чеків становить 2187,38 гривень, та діагностичне дослідження (магнитно-резонансна томографія) вартістю 500 гривень, які підлягають відшкодування відповідачем у справі відповідно до положень Закону. Судом встановлено, що у зв"язку з дорожньо-транспортною пригодою, отриманням тілесних ушкоджень, позивач зазнав фізичного болю та страждань. Відповідно до роз"яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, згідно з ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я. При з»ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з»ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. В силу положень ст.26 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. З врахуванням зазначених положень Закону вимоги позивача про відшкодування страховиком моральної шкоди підлягають задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі, понесені ним при зверненні до суду. Витрати, понесені позивачем на отримання правової допомоги підлягають відшкодуванню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 86 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. При визначені розміру витрат на правову допомогу, які підлягають компенсації, суд виходить з того, що представник позивача - адвокат М»ячик Л.Ю. приймала участь в судових засіданнях: 01.11.2013 р., 14.01.2014 р., 17.02.2014 р., 28.05.2014 р., 23.078.2014 р. Загальна тривалість судового засідання становить 2 години. Враховуючи розмір мінімальної заробітної плати на момент надання правової допомоги (1218 гривень), компенсації підлягає сума 974,40 гривні . Інші витрати, пов»язані з наданням правової допомоги, не підлягаютрь відшкодуванню, оскільки не передбачені Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Outcome: partial