Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

[PERSON] просить встановити факт її постійного проживання з спадкодавцем [PERSON] у житловому будинку № 31 по вул. Н.Кобринської в с. Старий Мізунь з самого народження і до часу відкриття спадщини 13.09.1997 р. Заяву мотивує тим, що 13 вересня 1997 року помер її батько [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Старий Мізунь по вул. Н.Кобринської, 31 Долинського району Івано-Франківської області, 1/2 частка якого належала її батьку, інша 1/2 частка належала їй. Від самого народження і до смерті батька вона проживала разом з ним у вказаному будинку, проживає там і досі. При зверненні в Долинську міську державну нотаріальну контору з заявою при прийняття спадщини, їй повідомили, що для отримання свідоцтва про право на спадщину необхідно встановити факт її постійного проживання разом з спадкодавцем, оскільки нею пропущено шестимісячний строк звернення до нотаріуса з відповідною заявою, що послужило причиною звернення до суду. В судовому засіданні [PERSON] заяву підтримала та пояснила, що вона від народження і до смерті батька проживала з ним в одному будинку, за адресою вул. Н.Кобринської № 31, с. Старий Мізунь. [PERSON] належала 1/2 частка вказаного будинку, тому, на її думку, у документах сільської ради зазначено, що він проживав один. Однак, інша 1/2 частка будинку належить їй. Ці частини будинку умовні і складають одне домоволодіння, в якому вона завжди проживала, вела з батьком спільне господарство, а після його смерті продовжила утримувати будинковолодіння в належному стані, здійснювати комунальні платежі, так як проживає за вказаною адресою по даний час. Інших спадкоємців, які мають право на обов"язкову частку у спадковому майні, чи які претендують на спадщину немає, а відповідно будь-якого спору щодо права на майно не існує. Встановлення факту її постійного проживання з батьком стало необхідним для прийняття спадщини та оформлення спадкових прав. Представник заінтересованої особи Старомізунської сільської ради в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій вказав, що заперечень проти заяви не має, просить справу слухати у його відсутності. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню із наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження ЯД № 631083 від 29 травня 1953 року [PERSON] народилася 28 квітня 1953 року. Її батьками записані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Прізвище [PERSON] було змінено на "Гальків" після укладення 02 листопада 1974 року шлюбу з [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу І-НМ № 267017 від 02 листопада 1974 року (а.с. 6). Згідно копії свідоцтва про смерть І-НМ № 042326 від 13 вересня 1997 року [PERSON] помер 13 вересня 1997 року, актовий запис № 25 (а.с. 4). У судовому засіданні встановлено, що мама заявниці [PERSON] померла ще до смерті [PERSON] Копія довідки № 2069 від 29 вересня 20106 року, видана Старомізунською сільською радою, свідчить про те, що згідно записів у погосподарській книзі № 6, особовий рахунок 478, за 1995-2000 роки [PERSON], який постійно проживав у [INFO], належить 1/2 частина будинковолодіння. У житловому будинку за вказаною адресою [PERSON] проживав один. За життя останній у виконкомі сільської ради заповіту не посвідчував (а.с. 9). Як зазначила в судовому засіданні заявниця, вона постійно проживала зі своїм батьком до його сметрі у будинку № 31 у с. Старий Мізунь по вул. Н.Кобринської, 1/2 частина якого належить їй на підставі договору дарування від 26 жовтня 1976 року (а.с. 12). Доказами того, що [PERSON] постійно проживала з батьком на час відкриття спадщини є наступне: - копія довідки № 2082 від 230 вересня 2016 року, згідно якої [PERSON] до дня смерті батька [PERSON] проживала з ним в одному будинку в с. Старий Мізунь по вул. Н.Кобринської, 31: 1/2 частина будинку належала [PERSON], 1/2 частина - [PERSON] (а.с. 10); - акт обстеження матеріально-побутових та сімейних обставин від 04 жовтня 2016 року, який свідчить про те, що [PERSON] до дня смерті батька [PERSON] проживала з останнім у одному будинку за вищевказаною адресою (а.с. 11); - пояснення свідків [PERSON] та [PERSON], які в судовому засіданні вказали, що вони є сусідами [PERSON] Їм відомо, що остання з народження проживала зі своїми батьками у будинку у с. Старий Мізунь по вул. Н.Кобринської, 31. Вона жила з ними у цьому будинку на час їх смерті, вела спільне господарство і далі продовжує у ньому проживати. Будинок ніколи не був поділений і становить єдине ціле. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину чи проживали у вищевказаному будинку після смерті [PERSON], немає. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Як пояснила заявниця, після смерті батька у 2016 році вона звернулася у нотаріальну контору з метою оформити спадщину. Нотаріус повідомила їй, що для оформлення спадкових прав необхідно встановити факт постійного проживання її з батьком на час смерті, так як за кожним з них рахується по 1/2 частині будинку та нею пропущено шестимісячний строк звернення із заявою про прийняття спадщини. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 р. роз"яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Статтею 256 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Враховуючи те, що встановлення факту постійного проживання [PERSON] з її батьком, має для заявниці суттєве юридичне значення, так як необхідне для подальшого оформлення спадкових прав після смерті батька, і в інший спосіб захистити свої спадкові права, як через встановлення даного факту у судовому порядку, вона не може, суд приходить до висновку, що дана заява є підставна, доводи, зазначені в ній знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягає до задоволення. На підставі ст.ст. 1268, 1270 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved