Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із заявою з подальшим її уточненням, в якій просить встановити факт перебування у фактичних шлюбних відносинах [PERSON] та [PERSON] з 15 квітня 2012 року до моменту його смерті [INFO] ; встановити факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] на момент його смерті [INFO] . Заява обгрунтована тим, що з 15 квітня 2012 року по [INFO] вона проживала однією сім"єю з [PERSON] , як чоловік та жінка без офіційної реєстрації шлюбних відносин. В квітні 2012 року вона познайомила свого цивільного чоловіка [PERSON] зі своєю матір"ю [PERSON] , а також з подругами [PERSON] та [PERSON] . У лютому 2020 року їй стало відомо, що її цивільний чоловік, перебуваючи у місті Франкфурт (Німеччина), помер. Вказує, що померлий [PERSON] , окрім як з нею, не мав ні з ким іншим ніяких відносин та в офіційному шлюбі не перебував. З офіційною жінкою - [PERSON] з 22.04.2005 року шлюб розірваний. Також зазначає, що з 15 квітня 2012 року по грудень 2016 року вони проживали разом в її квартирі за адресою: [ADDRESS] . Згодом, у 2017 році, після завершення ремонтних робіт, вона та [PERSON] переїхали в квартиру по [ADDRESS] , яка належить померлому на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири № 929 від 09.12.2015 року. Вказана квартира, першочергово була придбана нею 16.10.2015 року на підставі Договору завдатку, укладеного між нею та [PERSON] , а надалі відчужена нею на користь померлого, який на момент смерті залишався кінцевим власником зазначеного майна та відповідно до посвідки на тимчасове проживання, був зареєстрований у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Вказане майно було фактично одразу придбане нею для спільного проживання з померлим, однак з метою отримання [PERSON] дозволу на постійне місце проживання на території України, право власності на квартиру згодом було зареєстровано на нього, що свідчить про доволі близькі та довірчі відносини між нею та померлим. У придбанні майна фінансову участь приймали як і померлий, так і вона. Всі витрати на ремонт нового житла були також спільними, так як і подальша участь в його утриманні. Окрім квартири, 05.06.2015 року [PERSON] у Німеччині придбав автомобіль марки ТОYОТА YARIS 2010 р.в., власницею якого з 01.07.2015 року є вона. Перевезенням автомобіля на територію України займався особисто померлий в інтересах сім"ї та для спільного користування. Також зазначає, що вони вели активний спосіб життя, багато разом подорожували, мали багато спільних друзів. Разом відвідували такі країни, як Німеччина, Італія, Іспанія, Турція та інші. Разом подорожували в межах України, проводили час з родичами, друзями та сусідами. Разом проводити всі святкові дні, відвідували розважальні заклади та планували одружитися. Ухвалою суду від 27 липня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи Рівненську міську раду. Задоволено клопотання заявника про виклик свідків та призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження на 27 серпня 2020 року. В судовому засіданні представник заявника підтримав заяву, просив заяву задоволити. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні не заперечувала про задоволення заяви. Допитана в якості свідка [PERSON] суду показала, що із заявницею та її чоловіком [PERSON] вона познайомилася у 2012 році. З того часу, вони ходили в гості один до одного. Всі вважали, що [PERSON] чоловік заявниці. Їй також відомо, що вони планували спільні відпочинки, вели спільне господарство, поводили себе як подружжя, навіть планували одружитися. З 2012 року вони проживали на [ADDRESS] , а після придбання квартири, переїхали в нове житло. Останній раз вони зустрічалися в ресторані " Кант ", після чого [PERSON] поїхав у Германію та не повернувся. Приблизно це сталося у серпні 2018 року. Допитана в якості свідка [PERSON] суду показала, що заявниця доводиться їй подругою. З [PERSON] вона познайомилася у травні 2012 року. Їй відомо, що [PERSON] та [PERSON] проживали як чоловік та жінка, мали дружні відносини, вели спільне господарство. Заслухавши виступи учасників справи, покази свідків, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пункт 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно до п. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають спільні взаємні права та обов"язки. Згідно із ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім"єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. У постанові Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" п.20 судам роз"яснено, що при застосуванні ст.74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну "сімейне життя", вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв"язків. Так, у справі "Ельсхольц проти Німеччини" суд визначив, що "поняття сім"ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші "сімейні" de facto зв"язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом". В постанові Верховного Суду у справі № 643/6799/17 від 30.10.2019 року зроблено такі правові висновки. Проживання однією сім"єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов"язків подружжя. Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов"язків подружжя. Отже, проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов"язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об"єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов"язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов"язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з"ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім"єю спрямоване на довготривалі відносини. В рішенні Конституційного Суду України у справі №5-рп/99 від 03.06.1999 року зазначено таке. До членів сім"ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв"язках. Обов"язковою умовою для визнання їх членами сім"ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Також Верховний Суд України у своєму листі від 01.01.2012 року "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" зазначив, що доводити такий факт слід документами та доказами того, що між заявником та іншою особою (померлим) мали місце фактичні шлюбні відносини - свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного з "подружжя", свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Слід зазначити, що згідно правових позицій Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справах № 643/6799/17-ц, № 522/25049/16-ц проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов"язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Отже із наведеного випливає, що для встановлення факту проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Разом із тим, для підтвердження проживання однією сім"єю необхідно підтвердити факт спільного проживання, ведення спільного господарства зі спадкодавцями, наявність спільного бюджету, піклування та підтримку один одного морально і матеріально не менш як п"ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до Витягу з актового запису про смерть №S 360/2018 сформованого відділом державної реєстрації актів цивльного стану м.Кронберг та Кенігштайн-ім-Таунус 13 лютого 2020 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м.Кенігштайн-ім-Таунус. Судом також встановлено, що на підставі рішення Дільничного суду м.Ланген 22 квітня 2005 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Відповідно до посвідки на тимчасове проживання, [PERSON] був зареєстрований за адресою, [ADDRESS] . 16 жовтня 2015 року між [PERSON] (надалі-Продавець) та [PERSON] (надалі-Покупець) було укладено Договір про завдаток, згідно якого сторони зобов"язалися у строк до 16 листопада 2015 року, включно, укласти Договір купівлі-продажу, який в подальшому буде мати назву "Договір", двокімнатної квартири в [ADDRESS] , в подальшому буде мати назву "Нерухомість". Як вбачається із Договору купівлі-продажу квартири від 09 грудня 2015 року посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Чубай О.С., зареєстровано в реєстрі за №929, [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв у приватну власність на умовах, передбачених договором, квартиру за адресою: [ADDRESS] . Право власності на зазначену квартиру за [PERSON] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що стверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.12.2015. Окрім того, 05 червня 2015 року [PERSON] у Німеччині придбав автомобіль марки ТОYОТА YARIS 2010 р.в., що стверджується Договором купівлі-продажу вживаного транспортного засобу від підприємця до підприємця. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником атомобіля ТОYОТА YARIS 2010 р.в є [PERSON] з 01 липня 2015 року. Судом також було встановлено, що заявник [PERSON] , яка проживала однією сім"єю з [PERSON] за адресою [ADDRESS] та вела спільне господарство, мала спільний бюджет, фактично виконували права та обов"язки подружжя. Разом з цим, вони, як подружжя, приймали спільну участь в утриманні житла, що підтверджується квитанціями про оплату рахунків по комунальних платежах. В матеріалах справи містяться фотографії, де дійсно заявник з чоловіком в різні роки відпочивають, зустрічають новий рік, знаходяться на сімейних святах. Відповідно до ст. 13 та ст. 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов"язком суду. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням зазначеного, суд вважає, що заявником доведений належними і допустимими доказами факт проживання однією сім"єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з 15 квітня 2012 року до моменту його смерті [INFO] , оскільки встановлено факт ведення ними спільного господарства, наявність спільного бюджету та взаємних прав і обов"язків, що свідчить про те, що між ними склались та мали місце протягом більш п"яти років усталені відносини, які притаманні подружжю і є такими, з якими закон пов"язує правовий статус жінки та чоловіка, які проживають у фактичних шлюбних відносинах. Аналогічна правова позиція висвітлена Верховним Судом у постанові від 28 серпня 2019 року у справі № 588/350/15-ц, у постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17. Таким чином, суд, проаналізувавши все в сукупності, прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved