Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися в суд із позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: Свалявська міська рада про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житлом, посилаючись на те, що позивачі є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] , в якому прописаний відповідач. В мотивування вимог вказують на те, що відповідач у вищезазначеному будинку не проживає вже декілька років, в будинку не з`являється. Прописка відповідача у будинку створює перешкоди позивачам у користуванні житловим приміщенням (неможливість отримання субсидії), оскільки відповідач не оплачує плату за користування житловим приміщенням, не несе інших витрат по утриманню будинку, а добровільно знятися з реєстрації у вищевказаному житловому будинку не бажає. Позивачі просять суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування будинком за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять суд їх задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що [PERSON] є його колишньою дружиною, з якою він перебував у шлюбі з 2000 року. Шлюб на теперішній час розірвано, відповідач більше 8 років у житловому будинку [ADDRESS] не проживає, тільки приписана. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні надали пояснення, що відповідач [PERSON] з 2012 року з ними не проживає, в будиноку не з`являлася і не з`являється, комунальні послуги не оплачує та нічим не допомагає. В судовому засіданні відповідач заперечує проти заявлених вимог позивачів, посилаючись на те, що рішенням Свалявського районного суду від 22.05.2019 року позивачу [PERSON] відмовлено у позові про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, яке набрало законної сили та не оскаржувалося. Просить закрити провадження у справі. В судовому засіданні [PERSON] пояснила, що з 02.08.2012 року не проживає разом позивачами, комунальні послуги за цей період не сплачувала, позову про визнання права власності на житловий будинок не подавала. Проти задоволення позову заперечує, позовні вимоги не визнає. Представник Свалявської міської ради в судове засідання не з`явився, заперечень на позовну заяву, що спростовують заявлені вимоги до суду не надано. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши доводи в позовній заяві та перевіривши матеріали справи, суд доходить наступного висновку. Згідно ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. ОБСТАВИНИ УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ: Відповідно договору дарування від 11.11.1997 року (серія ААК № 076540), нотаріально посвідченого державним нотаріусом Свалявської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 4755, договору дарування від 09.02.1990 року, нотаріально посвідченого державним нотаріусом Свалявської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 307 - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до довідки № 1106 від 18.06.2019 року, виданої комунальним підприємством "Виробниче управління комунального господарства" за адресою: [ADDRESS] зареєстровано 7 осіб. Згідно інформації, наданої на судовий запит щодо зареєстрованого місця перебування відповідача - [PERSON] значиться зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] . ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст. 383 ЦК України - власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Відповідно до ст. 391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч.4 ст. 9 Житлового Кодексу Української РСР - ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. При розляді справи, суд бере до уваги, що саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені ст.71 ЖК Української РСР строки у жилому приміщенні без поважних причин та враховує, що початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення (правова позиція Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, постанова від 24.10.2018 року, справа № 31-37646св18). Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України - член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.1 ст. 71 Житлового Кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців Відповідно до ст.150 Житлового Кодексу Української РСР - громадяни, які мають у приватній власності користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 72 Житлового Кодексу Української РСР - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 47 Конституції України - кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені та перевірені в судовому засіданні докази, зважаючи на те, що [PERSON] без поважних причин не проживає у будинку [ADDRESS] більше 7 років, ні разу не з`явилася в ньому, не несе витрат по утриманню житлового приміщення та не приймає участь у спільному побуті співвласників, порушила порядок користування жилою площею, що свідчить про втрату інтересу до спірного житла, суд вважає що позовна вимога позивачів є обгрунтованою, яку слід задовольнити. Суд вважає за необхідне роз`яснити, що згідно ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Суд враховує, що відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України - у разі задоволення позову, судові витрати покладаються на відповідача. Позивач [PERSON] звільнений від сплати судового збору при подачі позовної заяви до суду на підставі п. 13 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" як учасник бойових дій у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав(копія посвідчення учасника боцових дій сеоії УБД № 145876 від 18.11.2015 року), а тому суд дійшов висновку, що судовий збір слід стягнути з відповідача в користь держави (у відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України) та за ставками, встановленими ст.4 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 року у розмірі 768,40 грн., які діють з 01.01.2019 року на день постановлення рішення. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 ч.1 Перехідних положень (розділ ХІІІ) ЦПК України - до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Outcome: approved