Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

05 травня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" про захист прав споживачів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 28.03.2013 року між ним, як страхувальником та ПрАТ "СК "Український страховий стандарт", як страховиком, укладено Договір № 0114.0404.0122 Добровільного страхування транспортного засобу, належного позивачу на праві власності автомобіля [NUMBER], відповідно до якого страховик зобов'язався у разі настання страхового випадку виплатити страхувальнику страхове відшкодування. 11.01.2014 року, позивач, керуючи автомобілем [NUMBER], виконуючи маневр повороту ліворуч на зелений сигнал світлофору, не надав перевагу в русі автомобілю, який рухався у зустрічному напрямку, в наслідок чого було пошкоджено застрахований автомобіль. Сума завданих пошкодженням автомобіля збитків з урахуванням передбаченої Договором страхування франшизи склала 84994,34 грн. На звернення позивача про виплату страхового відшкодування, відповідач, у виплаті такого відшкодування відмовив, пославшись на положення п.п. 12.1, 12.1.18 та 12.1.6 Договору страхування, за якими страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування в разі використання літніх шин в зимовий період та невиконання або неналежне виконання страхувальником обов'язків обумовлених Договором. З рішенням відповідача щодо відмови у виплаті страхового відшкодування позивач не погодився, вказав, що покладені на нього Договором страхування обов'язки виконувались ним належним чином а положення 12.1.18 Договору страхування є явно несправедливими оскільки всупереч принципу добросовісності їх наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, що відображається у встановленні для нього, як страховика, нечітких, небезпечних за певних обставин, хоча й формальних однак обов'язкових умов, невиконання яких обмежує відповідальність відповідача стосовно прийнятих ним зобов'язань, з якими позивач до того ж не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням Договору страхування, що відповідно до положення ст. 18 ЗУ "Про захист прав споживачів" є підставою для визнання їх недійсними. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, підтвердив обставини викладені у позовній заяві, наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду письмові заперечення якими зазначає, що дорожньо-транспортна подія із застрахованим транспортним засобом сталась у зимовий період, який традиційно визначається у грудні, січні та лютому. Використання зимових шин в цей період, за температурними показниками які становили +3С, для позивача було обов'язковим. З умовами п.п. 12.1.18 Договору страхування позивач був ознайомлений та передбачені чинним законодавством підстави для визнання їх недійсними відсутні, в зв'язку із чим просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Дослідивши доводи сторін, матеріали справи, заслухавши свідка суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Договору Добровільного страхування транспортного засобу № 0114.0404.0122 від 28.03.2013 року та додатку №1 до нього, ПрАТ "СК "Український страховий стандарт", як страховик, зобов'язався виплатити, позивачу, як страхувальнику, страхове відшкодування у разі настання страхового випадку із належним позивачу на праві власності транспортним засобом, автомобілем [NUMBER] - а.с. 5- 15. Відповідно до постанови Тернівського районного суд м. Кривого Рогу від 24.02.2014р., позивач, 11.01.2014 року, керуючи автомобілем [NUMBER], виконуючи маневр повороту ліворуч на зелений сигнал світлофору, не надав перевагу в русі автомобілю який рухався у зустрічному напрямку, в наслідок чого було пошкоджено застрахований автомобіль (а.с. 17). Іншої причини виникнення ДТП в протоколі не зазначено. Відповідно до Рахунку-Фактури №D8300000707 від 12.02.2014 р. вартість вузлів та деталей автомобіль, що потребують заміни та ремонтних робіт, в наслідок вище вказаної дорожньо-транспортної пригоди, становить 85421,44 грн. - а.с. 16. Відповідно до п.п. 11 та 11.2 Договору безумовна франшиза за ризиком "ДТП", за відсутності вини третьої особи, становить 0,5% від страхової суми. Таким чином страхова виплата повинна складати 84994,34 грн. (85421,44 загальний розмір шкоди - 427,10 розмір франшизи). Відповідно до листа ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" від 18.03.2014 року, позивачу у виплаті страхового відшкодування було відмовлено на підставі положення п.п. 12.1, 12.1.18 та 12.1.6 Договору, за якими страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування в разі використання літніх шин в зимовий період та невиконання або неналежне виконання страхувальником обов'язків обумовлених Договором - а.с. 17. Згідно із ст. 1 ЗУ "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів та доходів від розміщення коштів цих фондів. Згідно ст. 4 даного Закону, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов'язанні з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування). Згідно ст. 18 ЗУ "Про захист прав споживачів" Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, установлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; умови договору про обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов'язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов'язань додержанням зайвих формальностей; Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Якщо положення договору визнано несправедливим таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" від 12.04.1996 року оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів страхування. Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону. Згідно листа Верховного Суду України" від 19.07.2011 року, щодо судової практики розгляду цивільних справ, що виникають з договорів страхування, аналіз наведених норм свідчить, що відносини, які виникають з майнового страхування, не підпадають під предмет регулювання ЗУ "Про захист прав споживачів" і положення цього Закону не застосовуються до відносин майнового страхування. Зазначений Закон може застосовуватись, коли позивач прямо вказує на порушення норм, гарантованим цим Законом, наприклад, права на інформацію при ненаданні для ознайомлення правил страхування тощо. Як вбачається з суті цивільного спору, позивач зазначає про порушення його прав як споживача яке було допущено при укладанні договору страхування, а не при його виконанні, а саме порушення відповідачем ст. 18 ЗУ "Про страхування". За таких обставин при вирішенні даного спору можливо застосовувати норми Закону України "Про захист прав споживачів". Поясненнями свідка [PERSON] встановлено, що в квітні 2013 року, її чоловік, [PERSON], придбав автомобіль, MG-6. Приблизно через три неділі після придбання автомобіля, в ПрАТ "СК "Український страховий стандарт" було оформлено договір страхування транспортного засобу, при цьому чоловіку було надано роздрукований текст договору якій він підписав а вже після цього чоловіку було надано Умови добровільного страхування транспортного засобу ознайомлення з якими та їх підписання відбулось вже після підписання Договору страхування. Крім того свідок пояснила, що була присутня при зіткнення транспортних засобів, що сталось 11.01.2014 року, в якості пасажира в автомобілі MG-6. Дорожньо-транспортна пригода сталась внаслідок того, що її чоловік не надав перевагу в русі автомобілю який рухався у зустрічному напрямку, при цьому дорожнє покриття було сухим температура повітря за відчуттям свідка становила не менше +7С. Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 11.01.2014 року зіткнення транспортних засобів, в тому числі застрахованого автомобіля відбулось на сухому асфальтно-бетонному покритті, температура повітря складала +3С - а.с. 51. Відповідно до роздруківки рекомендацій, викладених на офіційному веб-сайті компанії Goodyear (http://www.goodyear.eu/ua_uk/), шини EfficientGrip, які позивач використовував на час ДТП, як літні шини, мають оптимальні характеристики для помірних кліматичних умов. Їх можна використовувати впродовж усього року в багатьох регіонах, але їхні експлуатаційні характеристики погіршуються за температури нижче +7 °C. Згідно ж із характеристикою зимових шин, компанії Goodyear, такі шини мають оптимальні характеристики для холодних погодних умов (нижче +7 °C). Протектори розроблено для надійного зчеплення та ефективного гальмування на снігу та льоду. Керованість на сухій дорозі є менш оптимальною - а.с. 19. Аналізуючи зміст Договору Добровільного страхування транспортного засобу та Умов добровільного страхування транспортного засобу, що є додатком до Договору, суд приходить до висновку, що а ні Договір страхування а ні додатки до нього не містять визначення поняття літній та зимовий період, не міститься в Договорі обов'язку страхувальника встановлювати зимові або літні шини на якусь чітко визначену дату, що з урахуванням різноманіття кліматичних умов території, на яку розповсюджується його дія (п.п.10.1. - Україна та країни Європи), взагалі унеможливлює чітко визначитись із зміною літніх шин на зимові та на навпаки. Використання ж зимових шин за умови сухої погоди та температури повітря не нижчою за +7 °C погіршує керованість автомобілем, що є небезпечним для життя та здоров'я водія та пасажирів транспортного засобу. Крім того, суд приймає до уваги, що обставини дорожньо-транспортної пригоди, в наслідок якої було пошкоджено застрахований транспортний засіб, не знаходяться у причинно-наслідному зв'язку із використанням позивачем літньої резини, оскільки причиною ДТП було ненадання переваги в русі автомобілю який рухався у зустрічному напрямку - а.с.17. Таким чином суд приходить до висновку, що використання позивачем 11.01.2014 року, тобто на день коли сталась дорожньо-транспортна пригода із застрахованим транспортним засобом, літніх шин, не є невиконанням або неналежним виконанням позивачем обов'язків обумовлених Договором страхування, та не може буди підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, передбаченою п.п. 12.1.6 Умов добровільного страхування транспортного засобу, що є додатком до Договору страхування. Також суд приходить до висновку, що умови п.п. 12.1.18 Умов добровільного страхування транспортного засобу, що є додатком до Договору страхування, за якими Страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування в разі використання літніх шин в зимовий період є явно несправедливими оскільки всупереч принципу добросовісності їх наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача, що відображається у встановленні для страхувальника нечітких, небезпечних за певних обставин, хоча й формальних однак обов'язкових умов, невиконання яких обмежує відповідальність страховика стосовно прийнятих ним зобов'язань, з якими страхувальник не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням Договору страхування. Доводи відповідача, щодо наявності у відповідача обов'язку використовувати зимові шини в період, що припадає на грудень, січень та лютий, безпідставності вимог позивача про визнання недійсними п.п.12.1.18 Умови добровільного страхування транспортного засобу суд відкидає оскільки вони спростовуються вище наведеними доказами. За таких обставин слід задовольнити позовні вимоги визнавши недійсним положення п.п.12.1.18 Умови добровільного страхування транспортного засобу, за якими страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування у випадку використання літніх шин в зимовий період, з моменту укладення вказаного договору, визнати страховим випадком дорожньо-транспортну пригоду яка сталась 11.01.2014 року, стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія" Український страховий стандарт" на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 84994,34 грн. На підставі ст.ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів",

Outcome: approved