Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

06 березня 2019 року заявник звернувся до суду з відповідною заявою, у якій зазначив, що 20 січня 2019 року у м. Дебальцеве Донецької області померла його мати [PERSON]. Однак Березнегуватським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області йому було відмовлено у реєстрації її смерті, оскільки надані ним документи, зокрема свідоцтво про смерть, було видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а отже не створює правових наслідків. Посилаючись на викладене, заявник просив суд встановити факт смерті [PERSON] 20 січня 2019 року в м. Дебальцеве Донецької області. Заявник в судове засідання не з'явився, до суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги викладенні у заяві підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Заінтересована особа по справі в судове засідання також не з'явилась, до суду направила заяву про розгляд справи за відсутності її представника, проти задоволення заяви не заперечувала. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 2 частини 1 статті 317 ЦПК України визначено що, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. З матеріалів справи слідує, що заявник є громадянином України та сином [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про його народження серії ГД № 325522, виданого 27 січня 1956 року міським бюро РАЦС міста Дебальцеве (а.с.3-5). Мати заявника [PERSON], [INFO], уродженка міста Дебальцеве Донецької області, громадянка України була зареєстрована [INFO] «а» у м. Дебальцеве Донецької області, що підтверджується копією паспорта громадянина України виданого Дебальцівським МВ УМВС України в Донецькій області 25 квітня 2002 року (а.с.6-7). Як вбачається з копії медичного свідоцтва про смерть №19 від 21 січня 2019 року (форма №106/у), виданого судово-медичним експертом [PERSON], [PERSON], [INFO], місце проживання [INFO], померла 20 січня 2019 року вдома за адресою вул. Ломоносова, 59 «а» м. Дебальцеве Донецької області, причиною її смерті є злоякісне новоутворення матки з метастазами у внутрішні органи (а.с.10-11). 28 лютого 2019 року начальником Березнегуватського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області заявнику було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON], оскільки наданий заявником документ про смерть виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а тому є недійсним та таким що не створює правових наслідків (а.с.12). Відповідно до статей 1, 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» тимчасово окупованими територіями у Донецькій та Луганській областях на день ухвалення цього Закону визнаються частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль, а саме: 1) сухопутна територія та її внутрішні води у межах окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей. Правовий статус тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, а також правовий режим на зазначених територіях визначаються цим Законом, Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права. Діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв'язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. За вимогами ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі Закон), тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно частини 1 статті 5 Закону - Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17 березня 2015 року № 254-VIII, визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Згідно розпорядження № 1275-р Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року, яким затверджено Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України, вказаною територією, зокрема, є і місто Дебальцеве Донецької області. За приписами п.5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Мінюсту від 18.10.2000р. № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006р. № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р. за № 1150/13024. У відповідності до Інформаційного листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» - «Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказів (статті 58, 59 ЦПК України). Як зазначено у рішенні Європейського Суду з прав людини від 18 грудня 1996 року у справі "Лоізида проти Туреччини", міжнародне право визнає законність деяких юридичних домовленостей і дій, наприклад, реєстрації народження, смерті і шлюбу, "наслідки яких можуть ігноруватися лише на шкоду мешканцям тієї чи іншої території", посилаючись на консультативний висновок Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти у справі Намібії так званого "Намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою невизнаного на міжнародному рівні державного утворення, а тому не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку під час розгляду справ у порядку статті 257-1 ЦПК України. З огляду на викладене, суд розцінює як доказ у зазначеній справі інформацію, викладену у медичному свідоцтві про смерть № 19 від 21 січня 2019 року (форма 106/у), а саме те що [PERSON] померла 20 січня 2019 року у м.Дебальцеве Донецької області. Встановлення факту смерті матері необхідне заявнику для її реєстрації на території України, яка контролюється державними органами та для отримання свідоцтва про смерть встановленого зразку, що відповідно має юридичне значення, а тому вимоги заявника підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved