Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог, в якому просять: 1) Скасувати та виключити з Реєстру прав власності на нерухоме майно, державну реєстрацію права власності на ім'я [PERSON] відносно квартири [ADDRESS], реєстраційний номер майна 13727033, номер запису 3182/1 в книзі: 24. 2) Визнати за [PERSON], [PERSON], [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкуванням за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі зазначають, що [INFO] р. помер [PERSON]. Померлий доводився: [PERSON] - чоловіком; [PERSON] - батькомя; [PERSON] - батьком. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS]. Право власності померлого [PERSON] на кватиру підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру, технічним паспортом на квартиру та письмовою довідкою КП "Дергачівське районне бюро технічної інвентаризації". [PERSON] за життя заповіту не залишив. У відповідності до ст. 1261 ЦК України позивачі по справі, є першою чергою спадкоємців за законом. Позивачі прийняли спадщину, звернувшись з відповідними заявами до Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області. З письмової відповіді нотаріальної контори вбачається, що позивачам відмовлено в наданні свідоцтва про право власності на спадщину за законом тому, що згідно з інформаційною довідкою з Реєстру прав власності на нерухоме майно, виданою відповідачем - реєстраційною службою Дергачівського районного управління юстиції Харківської області, спірна квартира належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 07 лютого 2006 р. Позивачі вважають, що мають право власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом тому, що відповідачка [PERSON] не набула права власності на квартиру. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом, однак права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону, З інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що спірна квартира знаходиться у приватній власності відповідачки [PERSON], дата прийняття рішення про державну реєстрацію та внесення запису 28.02.2006 р. Пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» (зі змінами, внесеними згідно із Законом України від 09.12.2011 № 4152-VI) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно в порядку, визначеному цим Законом, буде здійснюватись з 01.01.2013. Відповідно до пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону до 01.01.2013 державна реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна проводиться реєстраторами бюро технічної інвентаризації, створеними до набрання чинності цим Законом та підключеними до Реєстру прав власності на нерухоме майно. Таким чином, на час прийняття рішення про держану реєстрацію - 28.02.2006 р. та на час смерті [PERSON] - [INFO] р. державна реєстрація нерухомості здійснювалась БТІ. На вказані дати реєстраційна служба фізично була не змозі здійснити державну реєстрацію спірної квартири тому, що не виконувала функції державного реєстратора нерухомості. Тому реєстрація спірної квартири на ім'я [PERSON] є незаконною та підлягає скасуванню. З письмової відповіді БТІ вбачається, що за архівними матеріалами бюро (до 01.01.2013 р.) право приватної власності на спірну квартиру було зареєстроване в цілому за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Пісочинської селищної ради 18.10.2001 р. Тобто [PERSON] на час смерті мав право власності на спірну квартиру. У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тому позивачі по справі, успадкували право власності на спірну квартиру. В частині позовних вимог щодо скасування державної реєстрації відносно спірної квартири слід виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є наявність спору про право цивільне та суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є фізична особа). У зв'язку із цим відповідно до частини першої статті 21, статті 393 ЦК позивачі вважають за необхідне визнати незаконним і скасувати реєстрацію права власності спірної квартири на ім'я [PERSON] тому, що така реєстрація суперечить актам цивільного законодавства та порушує цивільні права позивачів по спадкуванню. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити в повному обсязі. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату слухання була повідомлена належним чином. Про причини неявки суду не повідомила. Проте надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Реєстраційна служба Дергачівського районного управління юстиції Харківської області, в судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином, про причини неявки не повідомили. Реєстраційна служба Харківського районного управління юстиції Харківської області, в судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином, про причини неявки не повідомили. Проте надали до суду свої заперечення, в яких просили відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник Комунального підприємства «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» Бондаренко Н.Ю., в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, просили в позові відмовити. Також в матеріалах справи містяться їх заперечення. Матеріалами справи встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З 01 січня 2013 року державна реєстрація прав на нерухоме майно провадиться в порядку, визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а також Постановою КМУ № 703 від 22.06.2011р. «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», прийнятою у відповідності до ст. 15 Закону. Згідно п.п. 1, 2 ст. 6 Закону систему органів державної реєстрації прав становить спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань державної реєстрації прав - Міністерство юстиції України, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав, та його територіальні органи, які є органами державної реєстрації прав. Держателем Державного реєстру прав є спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань державної реєстрації прав - Міністерство юстиції України. Згідно п. 2 Постанови, державну реєстрацію прав шляхом внесення записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно проводять орган державної реєстрації прав та нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Таким чином, з 1 січня 2013 року БТІ, не є органом, що уповноважений здійснювати державну реєстрацію прав на нерухомі майно, та внаслідок цього, не має доступу до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно. Згідно архівним даним бюро станом на 31.12.2012р. право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано на ім'я [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 07.02.2006р. [PERSON], приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу, р.№ 29. Внаслідок зазначеної вище відсутності у КП "Харківське районне бюро технічної інвентаризації" доступу до Державного реєстру прав власності на нерухоме майно було помилково надано відповіді на запити Дергачівської ДНК та адвоката юридичної консультації Дергачівського району (вихідні №№ 42 від 07.02.2013р. та 344 від 25.06.2013р.) із зазначенням реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] на ім'я [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 18.10.2001р. Виконавчим комітетом Пісочинської селищної ради. Таким чином КП «ХРБТІ» просять при розгляді справи не брати до уваги зазначені відповіді КП "Харківське районне бюро технічної інвентаризації". Як вбачається з позовної заяви позивачами заявлені вимоги про скасування державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS], яка на підставі договору купівлі - продажу від 07.02.2009 року № 29 належить [PERSON], та визнання за [PERSON], [PERSON], [PERSON] права власності на зазначену квартиру. Відповідно до ч. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» та інших законодавчих актів України» №1878-VІ від 11.01.2012 державна реєстрація прав на нерухоме майно в порядку, визначеному цим Законом, здійснюється з 01.01.2013 року. При проведені державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Реєстраційна служба Харківського районного управління юстиції керується Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядком надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №868 від 17.10.2013, іншими нормативно-правовими актами України. Частиною 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до п. 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1141 від 26.10.2011, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Внесення змін або скасування реєстрації права власності на нерухоме майно в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, який діяв до 31.12.2012 року нормативно-правовою базою не передбачено, і відповідно, державний реєстратор прав власності на нерухоме майно не має правових підстав для внесення змін або скасування реєстрації прав у зазначеному Реєстрі. Внесення змін до Реєстру прав власності, який діяв до 31.12.2012 є технічно неможливим та не передбачено програмним забезпеченням Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Процедуру прийняття і розгляду заяв щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, перелік документів, необхідних для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав, права та обов'язки суб'єктів, що є учасниками зазначеної процедури врегульовано Порядком прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12.12.2011 №3502/5. Відповідно до вказаного вище Порядку, заінтересованою особою у разі внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав є особа, в інтересах якої на підставі рішення суду скасовано рішення державного реєстратора прав. Для внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав заявник подає рішення суду про скасування рішення державного реєстратора, що набрало законної сили, та копії документів, визначених у п. 2.3. Порядку. Пунктом 2.3. Порядку визначено, що заявник під час подання заяви пред'являє органові державної реєстрації прав або нотаріусу документи, що посвідчують його особу, визначені Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №703 від 22.06.2011. Згідно п. 1.5. цього Порядку документи, що подаються для внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав та скасування записів Державного реєстру прав, повинні відповідати вимогам, встановленим законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами. За результатами розгляду заяви та документів, що додаються до неї, державний реєстратор приймає рішення щодо внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації прав, скасування записів Державного реєстру прав або рішення щодо відмови у внесенні змін до записів, відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав. Порядком чітко визначені випадки відмови у внесенні змін (скасуванні записів) до Державного реєстру прав. Відповідно до п. 2.14. Порядку державний реєстратор приймає рішення щодо відмови у внесенні змін до записів, відмови у внесенні записів про скасування державної реєстрації прав, відмови у скасуванні записів Державного реєстру прав виключно за наявності таких підстав: 2.14.1 у разі внесенні змін до записів Державного реєстру прав: - якщо органом державної реєстрації прав або нотаріусом, до якого звернувся заявник, не проводилась державна реєстрація прав на відповідний об'єкт нерухомого майна; - відсутній запис, щодо якого подано заяву; - документи подані не в повному обсязі. 2.14.2 у разі внесення записів про скасування державної реєстрації прав або скасування записів Державного реєстру прав: - органом державної реєстрації прав або нотаріусом, до якого звернувся заявник, не проводилась державна реєстрація прав на відповідний об'єкт нерухомого майна. При проведені державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень Реєстраційна служба Харківського районного управління юстиції керується Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» №1952-ІУ від 01.07.2004р., Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядком надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 863 від 17.10.2013р. та іншими нормативно-правовими актами. Відповідно до ч. 1 ст. З Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» закріплено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно п. 2 ч. 2 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Статтями 19, 25 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначені підставі для проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень та документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Реєстраційна служба Харківського районного управління юстиції здійснює державну реєстрацію права власності на нерухоме майно та їх обтяжень. Однак, Реєстраційна служба не є самостійною юридичною особою, а є структурним підрозділом Харківського міського управління юстиції, яке знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Петровського, 26. Відповідно до ч.4 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень або про відмову в такій реєстрації. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян та їх об'єднань у діяльність державного реєстратора, пов'язану з проведенням державної реєстрації прав, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Згідно ч.2 ст. 30 вказаного закону дії або бездіяльність державного реєстратора, можуть бути оскаржені до суду. Позивачами не надано суду доказів того, що вони звертались до Реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції з питання реєстрації права власності на нерухоме майно та надавали документи, що передбачені Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Також, позивачами не надано суду доказів того, що реєстратором Реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на нерухоме майно. У разі звернення власників нерухомого майна або уповноваженої особи із заявою про проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та надання правовстановлюючих документів визначених законом, реєстратор Реєстраційної служби Харківського районного управління юстиції розгляне вказане звернення і прийме рішення відповідно до норм діючого законодавства України. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» систему органів державної реєстрації прав становлять Міністерство юстиції України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації прав, органи державної реєстрації прав, утворені Міністерством юстиції України в установленому законодавством порядку. Відповідно до ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Частиною 1 ст. 18 КАС України зазначено, які спори підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам. У вказаній нормі не передбачено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган. Крім того, ч. 2 ст. 18 КАС України закріплено, що окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією зі сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган влади Автономної Республіки Крим, обласна рада, Київська або Севастопольська міська рада, їх посадова чи службова особа, крім випадків, передбачених цим Кодексом, та крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам. Пунктом 8 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №8 від 20.05.2013р. визначено, що відповідно до абзацу другого частини першої статті 2 Закону України від 01.07.2004р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом статті 9 цього Закону державний реєстратор є державним службовцем, крім випадку, коли державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб'єкт, на якого покладаються (делегуються) функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Відповідно до частини другої статті 30 цього Закону саме дії або бездіяльність державного реєстратора, державного кадастрового реєстратора, нотаріуса, державного виконавця можуть бути оскаржені до суду. Під діями також слід розуміти рішення, прийняті зазначеними суб'єктами владних повноважень з питань реєстрації. Спори, які виникають у цих відносинах, підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства. Приймаючи до уваги, що позивачами не надано доказів того, що Реєстраційною службою Харківського міського управління юстиції порушені права та охоронювальні законом інтереси, Реєстраційна служба безпідставно залучена до участі у справі у якості відповідача. Реєстраційна служба Харківського районного управління юстиції може виступати відповідачем по справі лише при розгляді справи в порядку адміністративного судочинства в окружному адміністративному суді. Відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. ст. 10,11,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Суд залучає відповідний орган чи особу, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, якщо дії законного представника суперечать інтересам особи, яку він представляє. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, оскільки позивачем не надано належних доказів в підтвердження обставин зазначених в позовній заяві. Оскільки питання розподілу судових витрат перед судом не ставилося, то судові витрати залишити за Позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed