Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

До суду звернулась [PERSON] з позовом в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди в якому просила стягнути з відповідача на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3357 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 грн.. Позивач та представник в ході розгляду справи відповідно до ст.27,31 ЦПК України надали суду заяву про зменшення розміру позову. [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000 грн.. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали. Просили суд його задовольнити повністю. Вважають, що неповнолітній [PERSON] заподіяна моральна шкода внаслідок дорожно - транспортної пригоди, що відбулась 08.06.2013 року в с. Вересневе Рівненського району Рівненської області, яку оцінюють у названу вище суму та яка полягає у фізичному болю внаслідок отриманих чисельних забоїв та ушкоджень тіла, тривалому лікуванні, порушенні звичайного способу життя. [PERSON] як мати неповнолітньої [PERSON] наявність моральної шкоди також пояснює тривалими фізичними стражданнями, які перенесла її дочка та те, що продовжує відчувати до цього часу внаслідок отриманих при ДТП травм. Вказує, що її дитина була рухливою, а після отриманих травм в ДТП, вона не може жити повноцінним життям - поїхати у літній дитячий санаторій, займатись фізкультурою. Просить суд врахувати вік дитини, тяжкість отриманих тілесних ушкоджень, тривалість лікування. Представник відповідача позов не визнав. Вважає, що надані стороною позивача документи не є письмовими доказами які підтверджують спричинення [PERSON] моральної шкоди, оскільки не стосуються предмета доказування. Долучені позивачем документи доводять факт заподіяння [PERSON] шкоди здоров»ю, і як наслідок понесення її матір»ю витрати на лікування, тобто матеріальну шкоду. [PERSON] та її представником не надано суду доказів підтвердження моральних страждань [PERSON] . Тому просить суд у задоволенні позову відмовити повністю. Заслухавши позивача та представників сторін в судовому засіданні, дослідивши надані ними письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] [INFO] є донькою позивача [PERSON], в інтересах якої остання звернулась до суду . Із дослідженої в судовому засіданні постанови про відмову закриття кримінального провадження від 31.01.2014р., слідує, що [PERSON] (відповідач по справі), «маючи посвідчення водія, близько 11:00 год. 08.06.2013р. керуючи а/м марки «Opel- Vektra» д.н.[NUMBER], рухаючись в напрямку м. Львів, зі сторони м. Рівне, в с. Вересневе Рівненського району, поблизу АЗС «Укрнафта», не справився з керуванням, не вибрав безпечну швидкість руху та здійснив наїзд на пішохода [PERSON], [INFO] жительку [ADDRESS], яка переходила проїжджу частину, по нерегульованому пішохідному переході. В результаті ДТП [PERSON], із діагнозом: забій м»яких тканин рук та ніг, доставлена в Рівненську ЦМЛ. Згідно висновку експерта №Д-71, було встановлено що у гр.-ки [PERSON], при огляді в обл.. бюро 10 жовтня 2013 року виявлені рубці на боковій поверхні живота та зовнішній поверхні лівого ліктьового суглобу які є наслідками загоєння забійних ран. Крім того, в наданих медичних документах на ім»я потерпілої лікарями відмічені такі тілесні ушкодження: тупа травма живота, забій селезінки та садно по зовнішній (латеральній ) поверхні верхньої третини стегна. Всі відмічені тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров»я. Кримінальне провадження закрито у зв»язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.» (а.с.8,9) Постановою Рівненського міського суду від 17.09.2014 року стверджується, що [PERSON] за ст. 124 КУпАП вину визнав, провадження закрито у справі про адміністративне правопорушення у відповідності до ст. 38 КУпАП за спливом строків притягнення до адміністративної відповідальності . Сторони ствердили суду, що названа вище постанова органу досудового розслідування та постанова суду є чинними. Також, не заперечили про відшкодування [PERSON] матеріальної шкоди. Відповідно до п.1 ч.ч.2,3 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування, суд враховує вимоги розумності і справедливості У відповідності до ч.1 ст..1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями,діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч.2 цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної лади , органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров"я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов"язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Отже, обов"язок по відшкодуванню моральної шкоди в зв"язку із ушкодженням здоров»я, покладається на [PERSON] як володільця джерела підвищеної небезпеки який керував автомобілем. Суд вважає, що в зв"язку із дорожно - транспортною пригодою неповнолітній [PERSON] спричинено моральну (немайнову) шкоду, яка пов"язана із ушкодженням її здоров»я в наслідок дорожно - транспортної пригоди. Зокрема, лікарем неврологом Рівненської обласної дитячої лікарні, 3.07.2013р. [PERSON] був встановлений діагноз - після травматична нейропотія. (а.с.14) Моральна шкода полягає у її душевних стражданнях з приводу ушкодженням здоров»я при наведених вище обставинах. [PERSON] будучи неповнолітньою яка не мала власних доходів, змушена була лікуватись за рахунок своєї матері яка виховує її самостійно, оскільки батька її позбавлено батьківських прав, що стверджується рішенням суду. (а.с.21) Довелося додатково докладати зусилля для організації життя. Неповнолітня [PERSON] після отримання ушкоджень свого здоров»я в наслідок дорожно - транспортної пригоди, стала страждати на захворювання: Хронічний гастродуаденіт - загострення, якій рекомендовано санаторно - курортне лікування в умовах санаторію гостро - ентерологічного профілю.(а.с.15-17). Душевні страждання у вказаної неповнолітньої також виникли в наслідок наїзду на неї автомобілем на пішохідному переході. Виходячи з наведених доводів, принципу розумності та справедливості, з врахуванням ступеня вини винуваться ДТП, оцінену позивачем моральну (немайнову) шкоду в сумі 50000 грн., суд зменшує її стягнення із [PERSON] до грошової суми в 5 000 грн.. Наведені судом докази, спростовують покликання представника відповідача, що стороною позивача не надано доказів обґрунтування заподіяної [PERSON] моральної (немайнової) шкоди. Отже, судом з"ясовано та підтверджується факт заподіяння позивачам моральних страждань, втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні та в якій грошовій сумі оцінено заподіяну шкоду, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивач відповідно до п.2 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" звільнені від сплати судового збору. Відповідно підлягає стягненню із [PERSON] в дохід держави сплата судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.. На підставіст.ст.22,23, 1167,1168 ЦК України ,

Outcome: partial