Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

у липні 2015 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся у суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] 10 квітня 2006 року уклали кредитний договір К2Н0GК00260407, за умовами якого банк зобов"язувався надати відповідачу кредит у розмірі 60 000 доларів США на термін до 09 квітня 2011 року, а відповідач зобов"язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Банк взяті на себе зобов"язання за договором та угодою виконав в повному обсязі. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов"язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. У зв"язку з зазначеними порушеннями зобов"язань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 14 квітня 2015 року має заборгованість у сумі 44 980,06 доларів США, яка складається з наступного: - 40 801,44 доларів США заборгованість за кредитом, - 3 184,45 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, - 809,40 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, - 184,77 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором. В забезпечення виконання зобов"язань за договором К2Н0GК00260407 між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] і [PERSON] укладено договір поруки, відповідно до п. 4 яких у випадку невиконання боржником зобов"язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. За таких підстав, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів забргованість у розмірі 44 980,06 доларів США, що за курсом НБУ складає 1 029 143,77 грн. за кредитним договором № К2Н0GК00260407 від 10 квітня 2006 року. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23 липня 2015 року відкрито провадження у даній справі. (а.с. 32 т.1) У січні 2017 року ПАТ КБ "Приватбанк" подав до суду уточнену позовну заяву. (а.с. 114 т.1) Просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у розмірі 15 810,28 доларів США, що за курсом НБУ складає 433 517,88 грн. за кредитним договором № К2Н0GК00260407 від 10 квітня 2006 року, яка складається з наступного: - 10 094,80 доларів США заборгованості по відсоткам за користування кредитом, - 3 725,40 доларів США заборгованості по комісії за користування кредитом, - 1 990,08 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором. В обгрунтування уточнених позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" зазначає, що вказана заборгованість виникла станом на 23 січня 2017 року у зв"язку з невиконанням боржником взятих на себе зобов"язань. В судове засідання представник позивача не з"явився, у клопотанні просить розглянути справу без участі преставника банку. (а.с. 116 т.1) Представник відповідачів в судовому засіданні не визнала позовні вимоги та заперечувала проти їх задоволення, посилаючись на відсутність заборгованості по тілу кредиту, що ставить під сумнів правомірність нарахування заборгованості за відсотками за користування кредитом, комісії та пені. Зазначає про розбіжності в наданих банком розрахунках заборгованості. Вислухавши пояснення представника відповідачів та дослідивши матеріали справи, встановлено наступне. ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] 10 квітня 2006 року уклали кредитний договір К2Н0GК00260407, за умовами якого банк зобов"язувався надати відповідачу кредит у розмірі 60 000 доларів США на термін до 09 квітня 2011 року, а відповідач зобов"язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. (а.с. 16 т.1) В забезпечення виконання зобов"язань за договором К2Н0GК00260407 між ПАТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] і [PERSON] укладено договори поруки, відповідно до п. 4 яких у випадку невиконання боржником зобов"язань за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.(а.с. 19, 20 т.1) Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09 листопада 2016 року відмовлено в задовленні позову [PERSON] до ПАТ КБ "Приватбанк", треті особи - [PERSON] та [PERSON], про визнання недійсним кредитного договору та договору іпотеки. (а.с. 89 т.1) Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 23 січня 2017 року, у відповідачів утворилась заборгованість в сумі 15 810,28 доларів США, що за курсом НБУ складає 433 517,88 грн., за кредитним договором № К2Н0GК00260407 від 10 квітня 2006 року, яка складається з наступного: - 10 094,80 доларів США заборгованості по відсоткам за користування кредитом, - 3 725,40 доларів США заборгованості по комісії за користування кредитом, - 1 990,08 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором. (а.с. 118 т.2) Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ч. 1. ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Заперечуючи проти задоволення позову, представник відповідачів в судовому засіданні вказувала про відсутність заборгованості по тілу кредиту, що ставить під сумнів правомірність нарахування заборгованості за відсотками за користування кредитом, комісії та пені. Зазначала про розбіжності в наданих банком розрахунках заборгованості. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами; 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів 3) показань свідків. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За клопотанням представника відповідачів ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17 березня 2017 року була призначена судово-економічна експертиза. (а.с. 190 т.1) На виконання клопотання експерта про витребування доказів позивач був зобов"яаний надати суду перелік документів, серед яких положення про кредитування на дату укладення договору № К2Н0GК00260407 від 10 квітня 2006 року. (а.с. 213-214 т.1) Згідно висновку від 29.11.2018 р. № 18671/18-72 експерта за результатами проведення судово-економічного дослідження надати відповіді на поставлені на вирішення експертизи питання не видається за можливе, оскільки в наданих на дослідження матеріалах відсутні витребувані документи: положення про кредитування банку на дату укладення договору, графік погашення кредиту, а також розрахункові документи щодо видачі коштів в сумі 3 041,96 доларів США на сплату страхових платежів. (а.с. 1020 т.3) Разом з тим, висновки, викладені в мотивувальній частині висновку експерта, містять факти, виявлені в ході її проведення, які мають значення для справи і з приводу яких експерту не були поставлені питання, як-то розбіжності в наданих банком розрахунках заборгованості, тобто експертом виявлений факт відсутності заборгованості за тілом кредиту взагалі, що ставить під сумнів правомірність нарахування заборгованості за відсотками за користування кредитом, комісії та пені. Також виявлені розбіжності в наданих банком боржнику виписках по рахунку [PERSON] щодо суми платежів по погашення кредиту: за період з 10.04.2006 р. по 25.05.2015 р. складають 98 331,42 доларів США; за період з 10.04.2006 р. по 01.09.2015 р. складають 95 083,84 доларів США, що свідчить про від"ємне значення в сумі платежів по погашенню кредиту в розмірі 3 247,58 доларів США. Крім того, згідно підсумків таблиці ("Виписка про погашення по кредиту [PERSON].", яка сформована 22.09.2015 р., № 2476730) за період з 10.04.2006 р. по 01.09.2015 р. підсумок за показниками: "Погашення тілу кредиту" 20 760,58 доларів США, "Погашення простроченого тіла кредиту" 1 395,94 доларів США, "Погашення процентів" 42 544,75 доларів США; "Погашення прострочених процентів" 9 900 доларів США, що разм становить 01.09.2015 р. платежів по погашенню кредиту на загальну суму 95 083,84 доларів США, та/або за пеірод з 10.04.2006 р. по 25.05.2015 р. - на загальну 98 331,42 доларів США. Наведене свідчить про від"ємне значення в сумі платежів по погашенню кредиту в розмірі 20 482,57 доларів США та/або 23 730,15 доларів США. Під час дослідження експертом встановлено підвищення банком відсоткової ставки за обслуговування кредиту з 12% річних до 14,04% річних та зміни банком розміру щомісячного платежу після 05.11.2008 р., додаткова угода з приводу зміни процентної ставки до кредитного договору та графіку погашення платежів у матерілах справи відсутні. Також встановлено необгрутоване визначення банком розрахунку заборгованості розміру пені за порушення строків сплати станом на 14.04.2015 р. та невідповідність нормам чинного законодавства України. Встановлено факт не відновлювальної кредитної лінії в кредитному договорі від 10.04.2006 р., коли при отриманні повної суми кредитних коштів подальша їх видача припиняється незалежно від фактичної суми заборгованості, проте за наявності лише одного документа про видачу готівки від 10.04.2006 р. на суму 60 000 доларів США, у квітні 2009 р. з призначенням "Виправна проводка по службовій записці № 33011330" по рахунку 2233 "Довгострокові іпотечні кредити, що надані фізичним особам" списана сума 924 дол. США. "Заяви на видачу готівки" на суму 924 дол. США з підписом [PERSON] банком не надано, та й відповідач вказаної суми не отримував. Також встановлено факт відсутності документів щоо видачі коштів в сумі 3 041,96 дол. США на сплату страхових платежів. Суд вважає за можливе покласти в основу рішення при вирішенні заявлених позивачем вимог висновок судово-економічної експертизи, оскільки при її призначенні експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків. Судова експертиза проводилась експертом, який має відповідну фахову підготовку, при її проведенні експерту надавались матеріали цивільної справи. Висновок судової експертизи кореспондується з іншими доказами по справі та не суперечить їм. Ст. 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. При цьому, сторона самостійно несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Обов'язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких умов суд може приймати та покладати в основу рішення по справі лише ті обставини, які були доведені сторонами. При цьому, сторона сама визначає обсяг та достатність доказів, що надає до суду, а витребування таких доказів судом самостійно без наявності передбачених законом підстав у чітко визначених випадках було б порушення принципу змагальності сторін в судовому процесі, що є неприпустимим. Зважаючи на викладене, в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "Приватбанк" необхідно відмовити у зв"язку з недоведеністю позовних вимог.

Outcome: dismissed