Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 18.11.2015 року звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. Свої вимоги обґрунтовує наступними обставинами. [INFO] помер її батько [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] На підставі рішення правління колгоспу "Родина" від 08.05.1962 року [PERSON] була виділена земельна ділянка в розмірі 2500 кв.м., для будівництва житлового будинку. Рішенням общіх зборів колгоспників рішення правління колгоспу " Родина" затверджено. В 1965 року земельна ділянка була виділена в натурі. В 1968 року видано дозвіл на будівництво робіт. Для будівництва був виданий генеральний план застройки. В 1976 року Волноваським БТІ була виготовлена технічна документація на будинок. Всі виготовлені документи виконані на [PERSON]. По невідомим причинам батько позивачки [PERSON] свідотцтво про право власності на колгоспний двір не отримав. 01.12.2010 року [PERSON] залишив заповіт, згідно якого житловий будинок [ADDRESS] він заповідає доньці [PERSON], а земельну ділянку, загальною площею 6,910 га, розташованої на території Новотроїцької сільської ради заповідає сину [PERSON]. Позивач своєчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини по закону після смерті батька, але в видачі свідотцтва на спадщину за законом було відмовлено, у зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документа на нерухоме майно на ім"я померлого. Відповідачі відмовились від спадщини на користь позивачки, других спадкоємців нема. З огляду на це, позивачка вважає єдиним способом захисту її законних прав і інтересів це визнання в судовому порядку права власності на спадкове майно. Позивач для участі в судовому засіданні не прибула, надала заяву, згідно з якою просить здійснювати розгляд справи за її відсутності, повністю підтримує свої вимоги та просить задовольнити позов. Відповідач [PERSON] надала до суду заяву, в якій не заперечувала проти задоволення вимог позивача, просила розгляд справи здійснювати без її участі. Відповідач [PERSON] надала до суду заяву, в якій не заперечувала проти задоволення вимог позивача, просила розгляд справи здійснювати без її участі. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву, в якій не заперечував проти задоволення вимог позивачки, просив розгляд справи здійснювати без його участі. Дослідивши подані сторонами докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм спадкові правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] виданого Новотроїцькою посілковою радою, [NUMBER] [PERSON] є батьком позивача [PERSON], [INFO] (а.с.22). Згідно свідотцтва про укладення шлюбу [PERSON], 25.08.1984 року зареєструвала шлюб з [PERSON] шлюб і прийняла прізвище чоловіка " [PERSON]".(а.с.6). [PERSON] помер, що підтверджено свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим 14.12.2010 року виконкомом Новотроїцької селищної ради (а.с.23 ). 01.12.2010 року [PERSON] залишив заповіт, згідно якого житловий будинок [ADDRESS] він заповідає доньці [PERSON], а земельну ділянку, загальною площею 6,910 га, розташованої на території Новотроїцької сільської ради заповідає сину [PERSON].(а.с.8). Згідно рішення загальних зборів колгоспників "Родина" від 29.06.1962 року рішення правління колгоспу " Родина" було затверджено. (а.с.20). 25.09.1965 року земельна ділянка загальною площею 2500 кв.м. розташованої по [ADDRESS] була виділена в натурі [PERSON].(а.с.21). 25.09.1968 року виконавчий Комітет Новотроїцької селищної ради видав [PERSON] дозвіл на виробництво робіт.(.а.с.19). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на його майно. Суд вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 120 ЦК УРСР, яка діяла на час виникнення спірних про відносин, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних (ст. 123 ЦК УРСР). Таким чином станом на 1962 рік вказаний жилий будинок мав статус колгоспного двору. Згідно технічного паспорту на вказаний жилий будинок, він збудований у 1976 році. На час возведення спірного жилого будинку діюче на той час законодавство в тому числі і цивільний кодекс УРСР, який введено в дію з 1 лютого 1923 року не вимагало обов'язкової реєстрації права власності., а тому записи у погосподарських книгах підтверджують право власності [PERSON] на спірний житловий будинок. Таким чином, суд доходить висновку, про те, що спірний жилий будинок було збудовано на земельній ділянці виділеної колгоспом для цієї мети із земель колгоспу у відповідності до діючого на той час законодавства. Також суд враховує інформаційний лист Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/04/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування», в якому зазначено про те, що відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року N 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року N 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за N 157/6445 (з подальшими змінами). Після її смерті позивач, як донька померлого у відповідності з положеннями ст.1261 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом, а тому вона може претендувати на отримання спадщини після його смерті. Згідно з положеннями ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивачка постійно проживала разом зі спадкоємцем однією сім'єю за адресою : [ADDRESS] та після його смерті не зверталася до нотаріальної контори з заявою про відмову від прийняття спадщини, а тому вона є особою, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] в установленому законом порядку. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] подали до нотаріальної контори заяви про відмову від спадщини після смерті [PERSON] на користь [PERSON].(а.с. 9-11). Спадкове майно складається із житлого будинку та господарських споруд, розташованих по [ADDRESS]. Згідно технічної документації КП "Волноваського БТІ" житлова площа будинку складає 32,40 кв.м., загальна площа 60,30 кв.м.(а.с.16). Таким чином, єдиною перешкодою для оформлення за [PERSON] права власності на спадкове майно є відсутність правовстановлюючого документу на право власності на спірний жилий будинок на ім'я спадкодавця [PERSON], який не отримав свідоцтво про власність та не зареєстрував його на той час в бюро технічної інвентаризації у відповідності з Інструкцією «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року . Також суд враховує , що на час забудови спірного жилого будинку той час в 1960 році законом не вимагалось оформлення право власності шляхом отримання свідоцтва про право власності та реєстрацію цього права. Виходячи з наведеного, суд вважає можливим задовольнити та визнати за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] на домоволодіння, яке складається з житлового будинку та господарські будівлі та споруди, які розташовані по [ADDRESS]

Outcome: approved