Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових коштів на період навчання дитини, мотивуючи тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який 20 серпня 2009 року між ними розірвано. У період шлюбу у них із відповідачем народилася одна дитина - син [PERSON], [INFO], який на даний час досяг повноліття та являється студентом вищого навчального закладу. Зокрема, їх спільний син [PERSON] навчається на третьому курсі Хустської філії ТзОВ "Медичний коледж "Монада", відділення "Стоматологія ортопедична" з денною формою навчання, у відповідності до контракту від 11 серпня 2015 року. Термін навчання з 1 вересня 2015 року по 5 липня 2017 року. При цьому, згідно контракту про навчання вартість освітньої послуги становить за перший навчальний рік - 15150 гривень, за другий навчальний рік - 16650 гривень. На даний час сім"я позивачки знаходиться у важкому матеріальному становищі. Весь тягар по сплаті вартості навчання, вартості підручників, проїзду до навчального закладу, а також вартість за проживання студента за місцем знаходження навчального закладу лежить на позивачці. Вона являється сезонним робітником, тобто постійного місця роботи не має. Крім того має на утриманні неповнолітню дитину, коштів на утримання сина - студента та оплату за навчання не вистачає. Відповідач [PERSON] добровільно надавати кошти на навчання свого сина відмовляється, хоча зобов"язаний брати участь в додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Відповідач [PERSON] являється особою молодого віку, працює по контракту за кордоном, має стабільні заробітки, а тому має можливість сплачувати половину вартості навчання свого сина [PERSON]. На підставі наведеного, просила стягувати з [PERSON] в її користь аліменти на повнолітню дитину [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 800 гроивень, щомісячно до закінчення навчання, стягувати з відповідача в її користь додаткові витрати на період навчання дитини [PERSON], в сумі 7575 гривень, як половину вартості за 2015-2016 навчальний рік та 8325 гривень як половину вартості за 2016-2017 року, до закінчення його навчання та стягнути з відповідача витрати, пов"язані за наданням платної юридитчної допомоги. Представник позивачки, [PERSON] надав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його та позивачки відсутності. Відповідач, [PERSON], будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився. Причина його неявки суду невідома. Вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийов до наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали 7 червня 2007 року, на підставі рішення Рахівського районного суду Закарпатської області №2-487/2007. Від шлюбу у них народилася одна дитина син [PERSON], [INFO], та який на даний час являється повнолітнім, що стверджується свідоцтвом про народження, та навчається у вищому навчальному закладі. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, за загальним правилом, батьки повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, тобто, до 18 років. Проте, існують випадки, коли право на утримання мають також повнолітні діти, як це передбачено ст. 199 СК України. Підставою виникнення обов'язку батьків щодо утримання повнолітніх дітей в даному випадку є такий склад юридичних фактів: походження дітей, продовження повнолітніми дітьми навчання, потреба повнолітніх дітей у зв'язку з продовженням навчання в матеріальній допомозі, здатність батьків таку допомогу надавати. Сукупність цих фактів утворює юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення зазначеного аліментного зобов'язання. У разі відсутності хоча б одного з наведених вище фактів аліментне зобов'язання, пов'язане з утриманням батьками своїх повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не виникає. У випадку наявності зазначених підстав, батьки зобов'язані утримувати дитину, яка навчається, до досягнення нею 23 років. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Аналогічне роз'яснюється Постановою Пленуму Верховного суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів, як досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Так, позивачкою заявлена вимога про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], на період його навчання у вищому навчальному закладі, але не більше як до 23 річного віку та додаткових витрат на оплату навчання. Відповідно до довідки Хутської філії ТзОВ Медичний коледж "Монада" від 8 вересня 2016 року №707 син сторін, [PERSON] є студентом цього навчального закладу, денної форми навчання. В теперішній час відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги позивачці на навчання повнолітнього сина. Згоди про участь кожного з батьків у витратах на утримання дитини сторони між собою не досягли. Згідно довідки Водицької сільської ради № 948 від 19 вересня 2016 року та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON], на утриманні позивачки знаходиться повнолітній син [PERSON], [INFO]. Крім того, відповідно до контракту від 11 серпня 2015 року про навчання в медичному коледжі син сторін, [PERSON], навчається на контрактній формі навчання, де загальна вартість освітньої послуги за період з 1 вересня 2015 року по 5 липня 2017 року становить 31800 гривень. Як вже було встановлено, повнолітній син сторін, [PERSON], навчається у вищому навчальному закладі на денній формі навчання, таким чином, він не взмозі мати самостійний заробіток, через постійну зайнятість у навчальному процесі, отже потребує матеріальної допомоги до отримання відповідної спеціальності у вищому навчальному закладі. Таким чином, враховуючи насамперед інтереси дитини, її матеріальне благополуччя, прагнення отримати освіту, а також приймаючи до уваги матеріальне становище сина сторін, а саме те, що не має доходу, матеріально-побутові умови задовільні і матеріальне становище відповідача, який є працездатним, інших утриманців не має, протилежне ним не доведено, та виходячи із принципу розумності та справедливості суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів слід задовольнити, стягнувши з [PERSON] аліменти на утримання повнолітнього сина, [PERSON], до закінчення ним навчання у вищому навчальному закладі, але не більше ніж до 23 річного віку, в сумі 800 грн. щомісячно. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 20 вересня 2016 року. Разом з цим , позовна вимога про стягнення додаткових витрат на навчання не підлягає до задоволення з огляду на таке. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. В даному випадку позивачка пред'явила позов про стягнення аліментів з підстав передбачених ст. 199 СК України. В той же час, із ст. 201 СК України слідує, що до відносин щодо обов'язку батьків утримувати повнолітньої дочки не застосовуються положення ст. 185 СК України. Тобто, чинне сімейне законодавство не передбачає можливості стягнення додаткових витрат на утримання дитини, аліменти на яку стягуються в порядку передбаченому ст. 199 СК України, тому, у зазначеній позовній вимозі слід відмовити. На підставі ст.88 ЦПК України, з відповідача на спеціальний фонд Державного бюджету України, слід стягнути судовий збір в розмірі 551 гривень 20 копійок, та на користь позивачки судові витрати за правову допомогу в сумі 800 гривень, які підтверджені документально.

Outcome: partial