Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Орган опіки та піклування Рахівської райдержадміністрації, діючи в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що на адресу служби у справах дітей Рахівської районної державної адміністрації надійшов лист Діловецької ЗОШ І-ІІІ ступенів від 13.09.2016 року №02-11/157 про те, що громадянка [PERSON], веде неналежний догляд за совїми малолітніми дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вищезгадану сім"ю неодноразово відвідували працівники служби у справах дітей спільно з фахівцями соціальної роботи Рахівського районного центру соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді, працівниками сектору ювенальної превенції Рахівського ВП Тячівського ВП ГУ НП в Закарпатській області та неодноразово проводилися профілактично-роз"яснюючі роботи щодо належного утримання та виховання малолітніх дітей. Однак, дана громадянка не прислуховується до порад працівників служби у справах дітей, порушує свої обіцянки щодо усунення порушень відносно виконання своїх батьківських обов"язків. На момент обстеження в будинку було брудно, діти занедбані, недоглянуті, відсутні речі повсякденного вжитку. Будинок в якому проживає дана сім"я знаходиться в антисанітарних умовах. Мати дітей, [PERSON] зловживає алкогольними напоями, веде антисоціальних спосіб життя. Дана сім"я перебуває на профілактичному обліку служби у справах дітей, як така, що опинилася в складних життєвих обставинах із 3 жовтня 2016 року. Відповідачку було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП, за ухилення від виконання, передбачених законодавстовм обов"язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання неповнолітніх дітей. У зв"язку із ситуацією, яка склалася в даній сім"ї, малолітні діти, які займалися жебракуванням та бродяжництвом були вилучені з вулиці та поміщені в Рахівську районну лікарню в дитяче відіділення для проходження медичного огляду, а згодом влаштовані в обласний притулок для дітей Закарпатської облдержадміністрації смт. Батьово Берегівського району. На підставі чого, просили позбавити [PERSON], [INFO], мешканку [ADDRESS] відносно її неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 33 відсотки з усіх видів її заробітку (доходу), починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття, судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позові. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явилася . Відзиву, заяви про розгляд справи за відсутності сторони не подавала. Причина її неявки суду невідома. Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до такого висновку. В Україні законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Декларації ООН прав дитини (1959р.), Конвенції ООН про права дитини (1989р.), міжнародних договорах, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, Сімейному кодексі України, а також інших нормативно-правових актах, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Як зазначено в Декларації ООН прав дитини (1959р.), "дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості". Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] являється матір"ю неповнолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Наказами №53, №54 від 3 жовтня 2016 року Служби у справах дітей Рахівської районної державної адміністрації неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], поставлені на облік Служби, як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах. Складними життєвими обставинами були ті, що через неналежне виконання відповідачкою своїх батьківських обов"язків діти займалися жебракуванням та бродяжництвом. Зокрема, згідно висновку органу опіки та піклування Рахівської РДА від 27 грудня 2017 року №01.3-18/1000 про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] відносно її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], відповідачка, будучи матір"ю двох неповнолітніх дітей, веде неналежний догляд за ними. В будинку, де проживають діти брудно, діти занедбані, недоглянуті, відсутні речі повсякденного вжитку, діти знаходяться в антисанітарних умовах. Мати дітей, [PERSON] зловживає алкогольними напоями, веде антисоціальний спосіб життя. Відповідачку з дітьми неодноразово відвідували працівники служби у справах дітей спільно з фахівцями соціальної роботи Рахівського районного центру соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді, працівниками сектору ювенальної превенції Рахівського ВП Тячівського ВП ГУ НП в Закарпатській області та неодноразово проводилися профілактично-роз"яснюючі роботи щодо належного утримання та виховання малолітніх дітей. Однак, відповідачка не прислуховується до порад працівників служби у справах дітей, порушує свої обіцянки щодо усунення порушень відносно виконання своїх батьківських обов"язків. Діти були вилучені з вулиці та поміщені в Рахівську районну лікарню в дитяче відділення для проходження медичного огляду, а згодом влаштовані в обласний притулок для дітей Закарпатської облдержадміністрації смт. Батьово Берегівського району. В матеріалах справи містяться акт обстеження матеріально-побутових умов проживання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], характеристика на вдповідачку [PERSON], згідно яких остання, ніде не працює, не одружена, веде неналежний доглдя за дітьми, діти відібрані та знаходяться в притулку. Як встановлено матеріалами справи з відповідачкою соціальними службами неодноразово проводилися профілактичні бесіди, однак це не призвело до позитивного результату. У відповідності до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. За роз'ясненнями п., п. 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. № 3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками і є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. В залежності від конкретної ситуації в сім'ї позбавленню батьківських прав можуть передувати превентивні заходи впливу на батьків (бесіди, попередження з боку органів опіки і піклування, органів внутрішніх справ, надання сім'ї необхідної допомоги, накладення адміністративної відповідальності), відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав (ст. 170 СКУ). Позбавлення батьківських прав повинно бути результатом свідомої поведінки батьків (одного з них). Якщо вони не в змозі розумно керувати своїми діями та вчинками з причини, що від них не залежать (тяжке психічне захворювання, слабоумство, інвалідність тощо), то, за загальним правилом, їх не можна позбавити батьківських прав. Таким чином, наявність вини батьків належить до обов'язкових умов позбавлення батьківських прав. Судом достеменно встановлено, що превентивні заходи впливу, зазначені вище, на відповідачку [PERSON] до позитивного результату не привели, а відтак вона не являється інвалідом, психічно хворою чи слабоумною людиною, натомість є особою молодого віку, працездатною, отже очевидна свідома умисна поведінка останньої щодо ухилення від обов'язку належного виховання дітей, тобто не піклування про фізичний і духовний розвиток своїх дітей, відсутність інтересу їх вихованням, не забезпеченням необхідним харчуванням, медичним доглядом, не спілкування з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надання дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяння засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявлення інтересу до їх внутрішнього світу, що є причиною для позбавлення її батьківських прав. І це, на думку суду, буде відповідати інтересам дітей, їх безпеці з огляду на матеріали справи, які вказують в яких умовах проживали діти та якого виховання зазнавали, на підставі чого позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав підлягають до задоволення. У відповідності до ст. 164 СК України в разі ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Відповідно до положень діючого Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не вливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов"язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Так, окрім позбавлення батьківських прав, позивачем вимагається стягнення з відповідачки аліментів на утримання дітей. Однак, суд враховуючи матеріали справи, зокрема те, що діти тимчасово влаштовані до обласного благодійно фонду "Дім милосердя", тобто не влаштовані до сімейних форма виховання та те, що позивачем не наведено в користь кого стягувати аліменти на утримання дітей, вважає за доцільним відмовити у задоволенні цієї вимоги. При цьому, після остаточного влаштування дітей , особи, які будуть призначені опікунами дітей не позбавлені права звернутися до суду з питанням про стягнення аліментів на утримання дітей. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позову, з відповідачки в спеціальний фонд Державного бюджету України в особі Рахівського районного суду Закарпатської області слід стягнути судовий збір в сумі 704,80 гривні.

Outcome: partial