Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування завданої шкоди. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 04.12.2019 року о 12.45 год. по вул.М.Бойчука, 6 в м.Києві відповідач, керуючи автомобілем «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] , не витримав безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Lexus ES 300Н», д.н.з. [NUMBER] , який належить їй, під керуванням водія [PERSON] . Постановою Печерського районного суду м.Києва від 21.04.2020 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, внаслідок якого було пошкоджено належний їй автомобіль. Як зазначає позивач, відповідно до звіту № 1237 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, розмір матеріальних збитків становить 110 203,55 грн. ПрАТ «СК «УНІКА» сплатила їй страхове відшкодування в розмірі 57 202,23 грн. 23.01.2020 року. Проте, оскільки втрата товарної вартості автомобіля не відноситься до страхової виплати, а деліктне зобов`язання відповідача не припинилось, позивач вважає, що відповідач має сплатити різницю між реальними збитками та сплаченим відшкодуванням в розмірі 53 001,32 грн. Крім того, позивач посилається на те, що внаслідок дій відповідача вона зазнала душевних хвилювань, внаслідок чого погіршився стан її здоров`я, а також зазнала душевних хвилювань про стан здоров`я її сина [PERSON] , який керував автомобілем в момент ДТП. Хвилювання та тривоги в родині, необхідність лагодити автомобіль, відсутність можливості вільного пересування негативно вплинули на атмосферу в родині, значно вплинули на її життя, змінили побут родини. Заважаючи на те, що через наслідки протиправних дій відповідача вона тривалий час зазнавала та продовжує зазнавати душевних страждань, позивач просить стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду, яку вона оцінює у 5000,00 грн. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить задовольнити її вимоги, стягнувши з відповідача вищевказані суми, а також судові витрати. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 17.06.2020 року позовну заяву повернуто позивачу. Постановою Київського апеляційного суду від 19.10.2020 року вищевказану ухвалу скасовано та справу направлено для продовження розгляду. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 21.10.2020 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків. Ухвалою судді Деснянського районного суду м.Києва від 04.11.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Деснянського районного суду м.Києва від 05.04.2021 року витребувано у Державної податкової служби України інформацію, чи перебуває [PERSON] на обліку у державних податкових органах; відомості про суми отриманих доходів у 2018 - 2020 роках; відомості про джерела, з яких [PERSON] отримував доходи у 2018 - 2020 роках. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив про їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзив на позов до суду не надав. На підставі ст.280 ЦПК України та враховуючи думку представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивач є власником автомобіля «Lexus ES 300Н», д.н.з. [NUMBER] (а.с.79). 04.12.2019 року о 12.24 год. по вул.М.Бойчука, 6 в м.Києві відповідач, керуючи автомобілем «Skoda Octavia», д.н.з. [NUMBER] , не витримав безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Lexus ES 300Н», д.н.з. [NUMBER] , який належить їй, під керуванням водія [PERSON] , чим порушив п.п.2.3 (б), 12.1, 13.1 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 21.04.2020 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та звільнено від адміністративної відповідальності в зв`язку з закінченням строку притягнення до адміністративної відповідальності (а.с.83). Як вбачається зі звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № 1237 від 21.01.2020 року, складеного ТОВ «СЗУ Україна», вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача становить 110 203,55 грн. (а.с.84-119). ПрАТ «СК УНІКА» на підставі страхового акту/наказу № 00330412 від 22.01.2020 року, як страхувальником відповідальності відповідача згідно полісу № АМ/8833483 від 06.03.2019 року, сплачено страхове відшкодування в розмірі 57 202,23 грн. з врахуванням зносу та франшизи (а.с.120, 121). 02.06.2020 року представником позивача на адресу відповідача було направлено вимогу про відшкодування збитків, яка залишена відповідачем без реагування (а.с.122-123). Позивач просить задовольнити її вимоги та стягнути з відповідача, як винуватця ДТП, різницю між реально завданими збитками та сплаченим страховим відшкодуванням, що становить 53 001, 32 грн. Суд вважає, що доводи представника позивача знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, виходячи з наступного. У відповідності до вимог ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в ч. 2 ст. 16 ЦК України. Пунктом 1 частини 2 статті 22 ЦК України встановлено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з абзацом другим ч. 1 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з частиною другою статті 999 ЦК України, до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Водночас, як передбачено приписами частини третьої статті 985 ЦК України, особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. За змістом пункту 2.1 статті 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. За загальним правилом, згідно з положеннями статті 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Однак, спеціальні норми Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Положеннями статті 29 цього Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", покладено на страховика (винної особи) у межах, встановлених цим Законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Разом з тим порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність встановлено статтею 1194 ЦК України, за змістом якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, ПрАТ «СК «УНІКА» як страховик відповідальності винної у ДТП особи на підставі спеціальної норми статті 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснило відшкодування витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, а різницю між реальними збитками і відновлювальним ремонтом пошкодженого транспортного засобу з урахуванням зносу на підставі статті 1194 ЦК України має відшкодувати відповідач як особа, яка завдала збитків (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 22.03.2017 зі справи № 910/3650/16 та зі справи № 910/32969/15). У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Враховуючи наведенні вище факти в їх сукупності та співставленні, суд приходить до висновку, що відповідач є винним у заподіянні шкоди в результаті ДТП 04.12.2019 року, внаслідок чого було пошкоджено автомобіль позивача, а тому з нього підлягає стягненню відшкодування шкоди у вигляді різниці між фактичним розміром збитків та сплаченим страховим відшкодуванням в сумі 53 001,32 грн., розмір якого є обґрунтованим та доведеним в судовому засіданні, не спростований належними та допустимими доказами в порядку ст. 76-77 ЦПК України, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають повному задоволенню. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000,00 грн. суд приходить до наступного. Стаття 23 ЦК України встановлює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Отже, для відшкодування моральної шкоди в даній справі необхідні наступні підстави: наявність душевних страждань, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, членів його сім`ї чи близьких родичів або у зв`язку з пошкодженням його майна. Необхідними умовами також є неправомірність рішень, дій чи бездіяльності та наявність вини відповідача. В підтвердження завдання моральної шкоди позивач посилається на заподіяння душевних страждань, пов`язаних з пошкодженням майна, що негативно вплинуло на її моральний стан, відносини сім`ї, викликало незручності та порушення звичайного ритму життя. Суд, виходячи із засад розумності та справедливості, обґрунтування спричинення позивачу моральних страждань та їх тривалості, вважає суму в розмірі 3000 грн. обґрунтованою та співмірною обсягу завданих моральних страждань, а тому вимоги в цій частині є такими, що підлягають частковому задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн. Крім того, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial