Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-20 00:00:00

Позивачка 7 липня 2020 року звернулася до суду з позовною заявою до Микільської сільської ради Білозерського району Херсонської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, мотивуючи позов тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] та після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме житловий будинок [ADDRESS] та розташований на земельній ділянці присадибного фонду Микільської сільської ради Білозерського району Херсонської області. Вона є єдиною спадкоємицею після смерті батька, оскільки мати [PERSON] (дружина [PERSON] ) померла [INFO] . На теперішній час вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, так як пропустила строк, передбачений частиною 1 статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини. Причини пропуску нею строку для прийняття спадщини є поважними, так як у строк, визначений частиною 1 статті 1270 ЦК України. її мати - [PERSON] тяжко хворіла, перебувала на постійному лікуванні, потребувала сторонньої допомоги та догляду, усі шість місяців після смерті батька вона піклувалася про здоров`я матері, а відтак на оформлення спадщини не мала часу. Просила визначити додатковий строк три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . 13 липня 2020 року у справі відкрито провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Сторони в судове засідання не прибули. Позивачка подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача Микільської сільської ради Білозерського району Херсонської області - сільський голова Топтуненко Е.В. подав заяву, в якій просив розглянути справу без участі представника сільської ради, щодо задоволення вимог позивача не заперечував. Відповідно до статті 247 частини 2 Цивільно-процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, позицію відповідача щодо визнання позову, вважає, що рішення у справі підлягає ухваленню у підготовчому судовому засіданні та позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд установив, що [PERSON] згідно свідоцтва про смерть (серія [NUMBER] ) помер [INFO] в місті Херсон Херсонської області Україна. Відповідно до свідоцтва про народження (серії [NUMBER] ) [PERSON] народилася [INFO] та її батьками зазначені: батько [PERSON] та мати [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про одруження (серії [NUMBER] ) позивачка 1 серпня 1997 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Таким чином, суд встановив, що позивачка є дочкою [PERSON] , який помер [INFO] . Із листа-роз`яснення про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропущенням терміну для прийняття спадщини завідувача Білозерської державної нотаріальної контори Херсонської області Алпеєвої Т.В. від 30 червня 2020 року вбачається, що державна нотаріальна контора немає можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом, після померлого [INFO] [PERSON] на ім`я [PERSON] у зв`язку з відсутністю заяви про приняття спадщини у встановлений законом строк у шість місяців. Згідно інформації завідувача Білозерської державної нотаріальної контори Херсонської області Алпеєвої Т.В. від 7 серпня 2020 року (вихідний номер 441/01-16) вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась, із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався. Згідно даних спадкового реєстру від імені померлого заповіт не посвідчувався. Із наданих вище документів вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками позивачки. Відповідно до пенсійного посвідчення (серія [NUMBER] ), виданого 16 червня 2010 року [PERSON] станом на день смерті [PERSON] була пенсіонеркою за віком. Із довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією (серія 12 ААА №290326), виданої 11 січня 2017 року Херсонською міською медико-соціальною експертною комісією (офтальмологічна) № 3 Комсомольського району Комунального закладу "Херсонський обласний центр медико-соціальної експертизи" вбачається, що [PERSON] встановлена група інвалідності перша підгрупа "А" безтерміново та вона потребує постійної сторонньої допомоги та догляду. Таким чином, позивачка протягом шести місяців після смерті батька здійснювала догляд матері [PERSON] , яка згідно свідоцтва про смерть (серія [NUMBER] ) померла [INFO] в місті Херсон Херсонської області Україна. Відповідно до статтей 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 1 статті 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із частиною 1 статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину у встановлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини 3 статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно положень постанови Верховного Суду від 26 червня 2019 року, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Положеннями статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року зазначено, що при вирішенняіпитання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Враховуючи, що позивачка в строк, передбачений частиною 1 статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини здійсювала постійний догляд за своєю матір`ю пенсіонеркою, особою з інвалідність першої групи підгрупи "А", яка померла в цей період, тривалість пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини становить лише одинадцять місяців, родинні відпосини позивачки із спадкодавцем, а також позицію представника відповідача щодо визнання ним позову, суд приходить до висновку. що строк для прийняття спадщини пропущений з поважним причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для подання позивачкою заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори, а тому є всі підстави для визначення позивачці додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері. На підставі викладеного,

Outcome: approved