Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

28.10.2019 Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь МТСБУ в порядку регресу витрати, пов`язані із здійсненням регламентної виплати потерпілому в розмірі 100000,00 гривень та судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору в розмірі 1921,00 гривень. Позовна заява обґрунтована тим, що постановою суду від 27.02.2017 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, внаслідок порушення ним правил дорожнього руху під час керування автомобілем «Daewoo Lanos», номерний знак [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортного засобу «Volkswagen Passat», номерний знак [NUMBER] . Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Daewoo Lanos» не була застрахована, водію [PERSON] , як потерпілому та власнику пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen Passat» за його заявою МТСБУ у відповідності до положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» виплатило 100 000 грн на відшкодування оціненої майнової шкоди в межах регламентної виплати, а тому вказану суму позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу. 25.11.2019 ухвалою суду відкрито провадження у справі та постановлено розглядати її в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, як того просив позивач. 12.12.2019 у строк встановлений судом відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, де виклав свої заперечення, обґрунтувавши їх тим, що його вина у скоєнні ДТП, що сталась 03.03.2016, в результаті якого було пошкоджено транспортний засіб [PERSON] не встановлена, оскільки провадження у справі постановою суду було закрито у зв`язку з закінченням строків накладання адміністративного стягнення. Крім цього, відповідач у відзиві вказав на свої сумніви щодо визначеної суми відшкодування (регламентної виплати) потерпілому, про що він писав у листі до МТСБУ на вимогу останнього оплатити витрати на суму 100670,00 грн. Ухвалою суду від 26.12.2019 призначено розгляд даної справи в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Ухвалою суду від 16.01.2020 до участі у справі як третю особу залучено іншого учасника ДТП [PERSON] , роз`яснено його права надати письмові пояснення. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов, аргументувавши його тим, що МТСБУ виплатило власнику пошкодженого транспортного засобу [PERSON] 100000 гривень регламентної виплати на відшкодування майнової шкоди у відповідності до положень Закону та на підставі Звіту про оцінку пошкодженого автомобіля, де суб`єктами оцінювальної діяльності визначено вартість відновлювального ремонту 152\~368,98 грн. При виплаті [PERSON] зазначеної суми МТСБУ, керувалось також постановою суду, який хоч і закрив справу за строками притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, однак встановив винуватість останнього у дорожньо-транспортній пригоді. Кошти були перераховані засобами електронного зв`язку через банківську установу на реквізити, які вказав потерпілий, про що свідчить платіжне доручення про одержання коштів банком 09.08.2017. Представник відповідача Капля А.С. в судовому засіданні підтримала відзив відповідача на позовну заяву та заперечила проти задоволення позову, аргументувавши не доведенням позивачем належними та допустимими доказами тих обставин, які підлягають доведенню у такій справі, а саме: дійсної вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «Volkswagen Passat» та факту отримання потерпілим коштів від МТСБУ в сумі 100000 грн. При цьому представник зазначила, що позивач додав до позовної заяви лише першу та останню сторінку Звіту про оцінку автомобіля, без додатків, які передбачені Методикою, що позбавило сторону відповідача отримати резолюцію експертів на такий звіт або замовити автотоварознавчу експертизу для визначення дійсної вартості відновлювального ремонту, щоб спростувати вказану у Звіті суму майнової шкоди. Також представник вказала на те, що позивач не надав належних та допустимих доказів того, що 100000 грн регламентної виплати страхового відшкодування поступили на рахунок потерпілого в банку, оскільки подане позивачем платіжне доручення не містить відмітки та печатки банку про зарахування коштів на відповідний рахунок, а є лише формуляром невідомого походження. Третя особа [PERSON] своє ставлення до позовних вимог не висловив, та в судовому засіданні підтвердив надходження на його рахунок 100 000 грн. Пояснив що він не висував вимог безпосередньо до відповідача про стягнення решти майнової шкоди, визначеної у Звіті в розмірі 152\~368,98 грн., як вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Passat». Вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши подані сторонами докази разом з заявами по суті спору, перевіривши оригінали документів в межах поданих позивачем копій, судом встановлено наступні обставини. 27.02.2017 постановою Дарницького районного суду м. Києва провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] закрито у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Водночас, судом встановлено у діях [PERSON] склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП внаслідок порушення ним п. 12.1, 12.3 ПДР, що призвело до зіткнення та пошкодження транспортних засобів «Daewoo Lanos», номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Volkswagen Passat», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] А Подія мала міс це 03.03.2016 в м. Києві по пр [ADDRESS] Бажана, 14-А. (а.с.7,8). 30.03.2017 постановою Апеляційного суду міста Києва апеляційну скаргу [PERSON] на постанову Дарницького районного суду м. Києва від 27.02.2017 повернуто особі, яка її подала, у зв`язку з пропуском строку на апеляційне оскарження (а.с.9). Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Daewoo Lanos», номерний знак [NUMBER] [PERSON] на момент ДТП не була застрахована у встановленому законом порядку. 10.03.2016 інший учасник ДТП [PERSON] повідомив Моторне (транспортне) страхове бюро України про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 03.03.2016 о 20:45 год. по проспекту Бажана, 14-А в м. Києві за участю автомобіля «Daewoo Lanos», номерний знак [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , та автомобіля «Volkswagen Passat», номерний знак [NUMBER] , власником якого є [PERSON] (а.с.10). 14.03.2016 Моторне (транспортне) страхове бюро України відповідно до умов договору №2015/0026 від 10.12.2015 доручило ФОП [PERSON] в строк до 14.04.2016 виконати роботи, а саме: провести огляд транспортного засобу із фотографічною фіксацією; скласти протокол огляду; надати фотографії на електронному носії; визначити ринкову вартість транспортного засобу на момент дорожньо-транспортної пригоди; вартість відновлювального ремонту транспортного засобу із зазначенням включення або не включення в розрахункову суму податку на додану вартість; коефіцієнт фізичного зносу складників; вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників (а.с.11). Згідно звіту № 141 від 17.03.2016 про оцінку автомобіля «Volkswagen Passat», н/зн. [NUMBER] (а.с.12), який досліджений судом в оригіналі в об`ємі, що доданий до позову, ринкова вартість автомобіля на момент дорожньо-транспортної пригоди визначена 340654,41 грн. Вартість відновлювального ремонту - 152 368,98 грн, що є матеріальним збитком завданим власникові автомобіля «Volkswagen Passat», з яких 136 650,63 грн вартість складових, що підлягають заміні; 8022,00 грн. вартість ремонтно-відновлювальних робіт; 7696,35 вартість матеріалів, необхідних для ремонту. 25.05.2017 [PERSON] звернувся з заявою до Моторного (транспортного) страхового бюро України про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 03.03.2016 (а.с.13). Згідно наказу Моторного (транспортного) страхового бюро України № 7289 від 07.08.2017 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] » прийнято рішення про виплату [PERSON] 100 000,00 грн. (а.с.14). 08.08.2017 Моторно (транспортне) страхове бюро України направило Палатаю В.О. лист з вимогою добровільно компенсувати МТСБУ витрати у справі № 31882 по здійсненню регламентної виплати з урахуванням витрат на збір документів та оцінки збитку в розмірі 100 670,00 грн. (а.с.34) 18.08.2017 [PERSON] відповів на вимогу МТСБУ тим, щоб останнє надало документи щодо інших, супутніх витрат поза межами регламентної виплати, а також копії документів на підтвердження перерахування коштів [PERSON] (а.с.35). Відповідно до положень статті 1166 ЦК України майнова шкода,\~завдана неправомірними\~рішеннями,\~діями чи\~бездіяльністю особистим\~немайновим правам\~фізичної або\~юридичної особи,\~а також\~шкода,\~завдана майну\~фізичної або\~юридичної особи,\~відшкодовується в\~повному обсязі\~особою,\~яка її\~завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з частинами першою, другою\~статті 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої\~статті 1188 ЦК України). Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоди (статті\~11,\~599,\~1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов`язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. Спеціальний\~Закон «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~№ 1961-IV від 01.07.2004 регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до пункту 22.1 статті 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної\~\~пригоди\~\~життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.2 цієї статті). Згідно з підпунктом а) пункту 41.1 статті 41 цього Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Згідно п.40.3. ст. 40 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01.07.2004, МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону. МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює оплату послуг аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, залучених відповідно до пункту 40.3 статті 40 цього Закону ( п. 41.4. статті 41 Закону ). Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1\~статті 13 цього Закону. Статтею 1191 ЦК України\~ передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до абзацу другого статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого мана на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В оцінці того чи мало місце в діях [PERSON] вчинення правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП внаслідок порушення ним правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортних засобів, суд приймає до уваги постанову Дарницького районного суду м. Києва, де такі висновки зроблені та вказано, що [PERSON] порушив вимоги п.п. 12.1, 12.3 ПДР та у його діях наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП Згідно із частиною шостою\~статті 82 ЦПК України\~ постанова у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язкова для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У постанові Об`єднаної палати КЦС у складі Верховного Суду, від 05.09.2019 у справі №234/16272/15-ц, ухваленій в подібних правовідносинах, зазначається, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова є обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Зважаючи на наведену правову позицію Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, суд зробив висновок про доведеність вини [PERSON] у спричиненні шкоди володільцю транспортного засобу «Volkswagen Passat», н/зн. [NUMBER] . А тому аргументи відповідача щодо не встановлення його вини, суд відхиляє. Щодо не згоди відповідача з розміром збитків 152 368,98 грн., завданих пошкодженням транспортного засобу, які за законом підлягають відшкодуванню МТСБУ потерпілому [PERSON] в межах регламентної виплати (100000 грн) у зв`язку з тим, що [PERSON] на момент ДТП в супереч вимогам Закону здійснював експлуатацію автомобіля марки «Daewoo Lanos», н/зн. [NUMBER] без чинного договору (полісу) обов`язкового страхування, суд виходить з наступного. Оцінка збитків на відновлення стану автомобіля може визначатись на підставі Звіту або Акту про оцінку КТЗ, що береться за основу при виплаті страхового відшкодування, якщо між страховиком та оцінювачем існують договірні відносини. В досліджуваній ситуації позивач, маючи заперечення з боку відповідача щодо розміру відшкодування та несплати його в добровільному порядку, звернувся з позовною заявою до суду. На підтвердження суми збитків, завданих власнику автомобіля «Volkswagen Passat», н/зн. [NUMBER] позивач надав Звіт №141 про оцінку автомобіля, складений 17.03.2016 оцінювачем - ФОП [PERSON] з залученням аварійного комісара [PERSON] . До позовної заяви долучено лише перша сторінка цього Звіту та сторінка з висновками, а тому суд дослідив його повний зміст в оригіналі, наданому позивачем безпосередньо в судовому засіданні. Подання Звіту про оцінку автомобіля в неповному об`ємі представник МТСБУ пояснив тим, що на його думку, вартість відновлювального ремонту у даній справі не підлягає доказуванню. З такою позицією представника позивача суд не погоджується оскільки даний спір є майновим та виник з деліктних зобов`язань. Відповідно до ч.ч.1, 5 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. У висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Суд находить переконливими аргументи представника відповідача відносно того, що замовити та підготувати висновок експерта в обґрунтування своїх заперечень, відповідач не зміг, оскільки зі спливом часу пошкоджений автомобіль вже відремонтовано, а тому провести відповідну автотоварознавчу експертизу для визначення вартості відновлювального ремонту можливо з врахуванням тих документів та фото, які взяв за основу оцінювач, готуючи Звіт про оцінку автомобіля «Volkswagen Passat», н/зн. [NUMBER] ., чого в розпорядженні позивача не було. Клопотання про поновлення строку для подання належних доказів на підтвердження визначення вартості відновлювального ремонту та вручення їх відповідачу представник МТСБУ не заявляв. А тому суд вирішив справу на підставі доказів поданих позивачем та відповідачем в порядку та строки, встановлені ст. 83 ЦПК України. За вищевикладених обставин, позивач несе тягар доказування щодо розміру матеріальних збитків внаслідок пошкодження автомобіля, які в межах регламентної виплати МТСБУ має передбачений законом обов`язок відшкодувати потерпілому. \~Відповідно до\~положень статті\~76\~ЦПК України\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами висновками\~експертів; показаннями свідків. \~За правилами\~статті 77ЦПК\~України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 78 ЦПК України). Відповідно до\~статті 79\~ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно з статтею 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Наданий позивачем та досліджений в судовому засіданні Звіт № 141 від 17.03.2016 про оцінку автомобіля Volkswagen Passat, державний номер [NUMBER] , не є належним та допустимим доказом, оскільки у ньому не зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок і що він підготовлений для подання до суду. Відповідне застереження міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 522/1029/18. Також, Звіт № 141 від 17.03.2016 про оцінку автомобіля Volkswagen Passat, державний номер [NUMBER] , не в повній мірі відповідає вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України 24.11.2003\~ № 142/5/2092. Ці вимоги є однаковими як до звіту (акта) про оцінку КТЗ так і до висновку експерта. Відповідно до п.п. с) п.4.4. Розділу IV Методики, у звіті (акті) або висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку КТЗ (колісних транспортних засобів) зазначаються додатки, які становлять невід`ємну частину звіту (акта), висновку експерта (експертного дослідження) про оцінку і містять дані стосовно технічного стану КТЗ (його складників), їх фотографічні зображення і дані, що підтверджують припущення та розрахунки. У додатках також може бути графічна розгортка побудови пошкодженого або розукомплектованого КТЗ з відображенням характеру пошкоджень або протокол технічного огляду з посиланням на характер і обсяг його пошкодження. Як зазначалось вище, такі додатки у наданому позивачем Звіті відсутні, а тому він не сприймається судом як достовірний доказ вартості відновлювального ремонту. Крім того, вартість відновлювального ремонту згідно звіту № 141 від 17.03.2016, яка була взята МТСБУ за основу при визначенні розміру регламентної виплати, включає в себе ПДВ, що не відповідає положенням абзацу 2 ст. 36.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким передбачено: якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Отже, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами вартість відновлювального ремонту, а у зв`язку з цим і належну суму регламентної виплати. З`ясовуючи факт виплати позивачем страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу, суд виходить з наступного. У даному спорі право позивача на вимогу про стягнення з відповідача в порядку регресу регламентної виплати, виникає лише після здійснення такої виплати, а тому така обставина підлягає обов`язковому доказуванню, якщо немає підстав для звільнення від доказування, передбачених статтею 82 ЦПК України. Залучена до\~участі у\~справі третя\~особа [PERSON] \~не заперечував,\~що він\~отримав від\~МТСБУ \~кошти в\~сумі 100000\~грн.\~Водночас,\~з огляду\~на те,\~що ним\~не подано\~письмового визнання\~цих обставин\~в заяві\~по суті\~спору,\~як то\~передбачено в\~ч.\~1\~ст.\~82\~ЦПК України,\~та з\~врахуванням позиції\~відповідача щодо\~явної недопустимості\~такого доказу,\~як Платіжне доручення № 1236114 від 08 серпня 2017 року, подане позивачем, у суду виникли сумніви щодо достовірності таких обставин. Копія платіжного доручення № 1236114 від 08 серпня 2017 року, подана представником позивача не підтвердження оригіналом цього документу в судовому засіданні. Платником за цим дорученням є МТСБУ, банк платника АТ «Укрескімбанк»; отримувач : [PERSON] , банк отримувача АТ «УкрСиббанк»; сума платежу 100 000,00 грн. За формою та змістом подане позивачем Платіжне доручення є бланком розрахункового документу безготівкової операції. Воно не містить підпису відповідальної особи та відмітки банку платника про проведення розрахункової операції та відомостей про зарахування коштів, посвідчених банком одержувача. Відповідно до п. 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої Постановою Правління НБУ №22 від 21.01.2004 (далі Інструкція) платіжне доручення - розрахунковий документ, що містить письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача. Примірник розрахункового документа (незалежно від способу його виготовлення), реєстр платіжних вимог, які залишаються в банку, мають містити відбиток печатки (якщо картка із зразками підписів та відбитка печатки містить відбиток печатки) і підписи/підпис відповідальних/ої осіб/особи (п.2.7 Інструкціїї). Банк платника на всіх примірниках прийнятих розрахункових документів і на реєстрах обов`язково заповнює реквізити "Дата надходження" і "Дата виконання", а банк стягувача - "Дата надходження в банк стягувача" (якщо ці реквізити передбачені формою документа), засвідчуючи їх підписом відповідального виконавця та відбитком штампа банку (п.2.14 Інструкції). За правилами п. 2.24 цієї Інструкції списання коштів (і в повній, і в частковій сумі) з рахунку платника здійснюється на підставі примірника розрахункового документа, який залишається на зберіганні в банку платника. Інші примірники розрахункового документа, але не менше ніж один (за винятком розрахункових чеків), банк передає платнику. На вимогу клієнта банк надає довідку про виконання (часткове виконання) платіжної вимоги, що підписується уповноваженою(ими) особою(ами), або примірник підписаної нею(ними) платіжної вимоги, на підставі якої здійснено оплату. Банк має забезпечити зберігання належним чином оформленої/го (засвідченої/го підписом відповідального виконавця чи електронним цифровим підписом) паперової копії електронного розрахункового документа чи електронного розрахункового документа (п.2.31 Інструкції). \~ \~Відповідно до\~п.\~6.6\~ Інструкції банк, що обслуговує платника, здійснюючи на підставі договору про розрахунково-касове обслуговування або іншого договору про надання банківських послуг договірне списання коштів з рахунку платника, оформляє меморіальний ордер, у реквізиті "Призначення платежу" якого зазначає інформацію про платіж і номер, дату договору, за яким передбачено можливість застосування договірного списання. Отже позивач, не подав розрахунковий документ на підтвердження переказу коштів на рахунок платника, оформлений відповідно до Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, не підтвердив таку операцію і будь-якими іншими доказами. За правилами ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування За відсутності належних та допустимих доказів про проведення касової операції по виплаті [PERSON] страхового відшкодування, суд дійшов висновку про не доведення позивачем цієї обставини. Враховуючи все\~вищевикладене,\~позовні вимоги\~МТСБУ до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних із здійсненням регламентної виплати потерпілому, задоволенню не підлягають у зв`язку з їх не доведенням. Відмовляючи в задоволені позову, судовий збір у розмірі 1921 грн.\~00\~коп.,\~сплачений позивачем\~при подачі\~позову, суд залишає за позивачем в силу положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed