Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області перебувала справа № 569/18702/20 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Роман Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 23 грудня 2020 року позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович, Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Роман Васильович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича від 16.07.2020 року, який зареєстровано в реєстрі за №10934. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] , понесені ним витрати по оплаті судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп. 28 грудня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із заявою, в якій просить вирішити питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з оплатою наданої правової допомоги в загальному розміру 5000,00 грн. Представник відповідача подав до суду клопотання вх. № 3030/21 від 18.01.2021 року про зменшення витрат на правову допомогу, в якому просить відмовити позивачу у будь якого розміру витрат на професійну допомогу, вказавши на те, що подана позовна заява є шаблонною та складення її не потребувало поглибленого вивчення чинного законодавства. Крім того, вважає, що позивач безпідставно завищив суми витрат на правову допомогу. Представник позивача адвокат Голуб В.А. подав до суду клопотання про розгляд заяви за його відсутності на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Згідно приписів ч. 4 ст. 270 ЦПК України справа розглянута без виклику сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов"язані із розглядом справи, покладаються у разі відмови у задоволенні позову - на позивача. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв"язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п"яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Представник позивача 23 грудня 2020 року, тобто до закінчення судових дебатів надав суду заяву про надання доказів, що підтверджують розмір понесених його довірителем судових витрат, які будуть подані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Суд зауважує, що відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України представник позивача подав до суду докази протягом п"яти днів після ухвалення рішення суду, попередньо зробивши до закінчення судових дебатів у справі про це відповідну заяву. В контексі наведених норм та викладених обставин суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення у цивільній справі щодо розподілу судових витрат. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов"язаних з розглядом справи. До витрат, пов"язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов"язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов"язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов"язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Такий висновок зазначений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року, справа № 826/1216/16, провадження № 11-562ас18, у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року справа №301/1894/17. Доводи представника відповідача, викладені у його клопотанні про зменшення витрат на правову допомогу щодо витрат позивача на правову допомогу адвоката, суд не приймає до уваги, оскільки вважає, що позивач надав суду достатньо доказів на підтвердження витрат на правову допомогу та доказів щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт. Так, на підтвердження здійснених позивачем [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу надано: договір № 36 про надання правничої допомоги адвокатом Голубом В.А.; акт приймання-передачі від 24.12.2020 року на загальну суму 5000,00 грн.; меморіальний ордер № МВ84986393 від 28 грудня 2020 року на суму 5000,00 грн. Таким чином, судом встановлено, що позивач поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. Враховуючи зазначене, суд вважає, що заявником документально підтверджено понесені витрати на правничу допомогу. Згідно із ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов"язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами Таким чином, зважаючи на те, що стороною відповідача у клопотанні щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу адвоката, понесених позивачем не доведено належними та допустимими доказами неспівмірність витрат на оплату правничої допомоги, понесених позивачем, а відтак суд не ставить під сумнів співмірність даних витрат критеріям, наведеним у ч. 4 ст. 137 ЦПК України, тому вважає за можливе стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" на користь [PERSON] понесені судові витрати, пов"язані з правничою допомогою адвоката у розмірі 5000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved