Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-13 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про стягнення 9578 грн. 55 коп заборгованості по заробітній платі, 12299 грн. 30 коп середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, 10000 грн. моральної шкоди, з посиланням на те, що позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем, після звільнення 16 квітня 2015 року позивачу належні суми заробітної плати не виплачені, що порушує право останнього у сфері трудових відносин і спричиняє моральну шкоду внаслідок переживань, порушення нормальних життєвих зв"язків, необхідності докладення додаткових зусиль для нормалізації свого життя. В запереченнях на позов в.о. генерального директора ДП "Ніжинський комбінат хлібопродуктів" Скородинський М.М. просить відмовити у задоволенні позову з посиланням на те, що відповідач має заборгованість перед позивачем по заробітній платі станом на 22 липня 2015 року у розмірі 9578 грн. 55 коп, заборгованість виникла через скрутне матеріальне становище відповідача, позивачу пропонувалось вирішення спірного питання шляхом звернення до комісії по трудових спорах, підстави для відшкодування моральної шкоди відсутні. Відповідно до заяви від 14 серпня 2015 року представник позивача адвокат Приходько С.О. просить стягнути також 18932 грн. 94 коп середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні. В судовому засіданні представник позивача адвокат Приходько С.О. підтримав позов за вищевикладених обставин, просив стягнути 9578 грн. 55 коп заборгованості по заробітній платі, 18932 грн. 94 коп середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, 10000 грн. моральної шкоди. Представник відповідача в судове засідання повторно не з"явився, про час і місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення від 04 серпня 2015 року про вручення судової повістки рекомендованим поштовим відправленням, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, причини неявки не повідомлені, заяви про розгляд справи за відсутності не подані, заперечення відповідача від 27 липня 2015 року не містить клопотання про відкладення розгляду справи та заяви про розгляд справи за відсутності. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, що узгоджується з положеннями ст.224 ЦПК України, представник позивача в судовому засіданні не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Позов підлягає задоволенню частково зі слідуючих підстав. За змістом ст.47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст.116 даного Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 даного Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Відповідно до наказу відповідача від 15 квітня 2015 року №66-п позивача звільнено з посади головного інженера з 16 квітня 2015 року за угодою сторін, довідкою відповідача від 02 липня 2015 року підтверджується заборгованість відповідача по заробітній платі позивача у розмірі 9578 грн. 55 коп (утримано із заробітної плати ЄСВ, ПДФО), згідно даної довідки заборгованість по заробітній платі виникла за період січня, лютого, березня, квітня місяців 2015 року, позивач в день звільнення 16 квітня 2015 року працював. Докази на підтвердження виплати 9578 грн. 55 коп заробітної плати позивачу відсутні, тобто відповідачем порушені вимоги ст.47 КЗпП України, що є підставою для задоволення позову в частині стягнення 9578 грн. 55 коп заборгованості по заробітній платі. Остаточний розрахунок відповідачем при звільненні позивача не проведений, що є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України, щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за весь період невиплати належних працівникові при звільненні сум, що також зазначено у правовій позиції Верховного суду України у справі 6-144ц13 від 29 січня 2014 року, яка враховується судом відповідно до ч.2 ст.214 ЦПК України. Докази на підтвердження відсутності вини відповідача у несвоєчасному проведенні розрахунку при звільненні позивача відсутні, відповідач станом на час розгляду справи здійснює господарську діяльність, відсутність коштів у роботодавця, про що зазначено у запереченнях на позов, не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності згідно ст.117 КЗпП України. Відповідно до довідки відповідача від 05 серпня 2015 року середньоденний заробіток позивача на день звільнення 16 квітня 2015 року становить 233 грн. 74 коп. Кількість днів затримки (без врахування вихідних та св"яткових днів) розрахунку при звільненні з 17 квітня 2015 року по 14 серпня 2015 року (день постановлення рішення) складає 81 день. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 18932 грн. 94 коп (81 день*233,74 грн.=18932,94 грн.), які підлягають стягненню на користь позивача. Докази на підтвердження спору сторін про розмір належних до виплати сум позивача при звільненні відсутні, у зв"язку з чим правові підстави для зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку в судовому засіданні не встановлені. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. За змістом даної статті підставою для відшкодування моральної шкоди є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні встановлене порушення прав позивача, як працівника, у сфері трудових відносин внаслідок невиплати належних йому грошових сум, що є підставою для відшкодування моральної шкоди в порядку ст.237-1 КЗпП України. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує рівень втрати нормальних життєвих зв'язків позивача та необхідність додаткових зусиль для організації свого життя, обсяг душевних страждань, характер немайнових втрат, тривалості порушення трудових прав, і приходить до висновку, із врахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, для визначення моральної шкоди у розмірі 700 грн.. Докази на підтвердження визначення розміру моральної шкоди у розмірі 10000 грн. відсутні. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Відповідно до положень ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Статтею 1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Представником позивача адвокатом Приходьком С.О. до матеріалів справи доданий розрахунок витрат на правову допомогу у розмірі 3410 грн. 40 коп, при цьому фіскальні документи на підтвердження сплати позивачем даних коштів відсутні, тобто витрати позивача на правову допомогу документально не підтвердженні, що унеможливлює їх присудження відповідно до ст.88 ЦПК України. Згідно ст.88 ЦПК України судовий збір у розмірі 730 грн. 80 коп судового збору (із врахуванням трьох вимог майнового характеру: 243,60 грн.*3=730,80 грн.) підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: partial