Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до [PERSON] з подальшим його уточненням, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договорами позики в сумі 3 620 616,99 грн. та 70 321,40 дол. США, а також 528 488,27 грн. за борговою розпискою. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що 06 серпня 2009 року [PERSON] отримав від нього в позику 45000 грн.. Згідно розписки відповідач зобов"язувався повернути вказані кошти до 06 вересня 2009 року, а у разі неповернення у вказаний строк сплатити неустойку в розмірі 100 грн. за кожен день прострочення. До даного часу вказана заборгованість не повернута. Крім того, між ним та відповідачем 11 січня 2010 року укладено Договір позики, згідно якого, він зобов"язувався надати відповідачу грошові кошти в сумі 600000 грн., а відповідач зобов"язувався повернути отримані кошти в строк до 11 січня 2011 року. За користування позикою відповідач зобов"язувався сплачувати йому плату в розмірі 30% річних в місяць до 01 числа кожного місяця за звітним. Повернути отримані кошти відповідач зобов"язувався до 11 січня 2011 року. Крім того, згідно п.3.5 Договору за несвоєчасне повернення коштів відповідач зобов"язувався сплатити неустойку в розмірі 1% річних за кожен день прострочення. Свої зобов"язання за договором він виконав та передав відповідачу грошові кошти в сумі 600000 грн., а відповідач своїх зобов"язань за договором не виконав до даного часу та не повернув отриманих коштів та плати за користування ними. Також вказує, що між ним та відповідачем 11 січня 2010 року укладено Договір позики, згідно якого, він зобов"язувався надати відповідачу грошові кошти в сумі 23000 дол. США, а відповідач зобов"язувався повернути отримані кошти в строк до 11 січня 2011 року. За користування позикою відповідач зобов"язувався сплачувати йому плату в розмірі 20% річних в місяць до 01 числа кожного місяця за звітним. Повернути отримані кошти відповідач зобов"язувався до 11 січня 2011 року. Крім того, згідно п.3.5 Договору за несвоєчасне повернення коштів відповідач зобов"язувався сплатити неустойку в розмірі 1% річних за кожен день прострочення. Свої зобов"язання за договором він виконав повністю та передав відповідачу грошові кошти в сумі 23000 дол.США, а відповідач своїх зобов"язань за договором не виконав до даного часу та не повернув отриманих коштів та плати за користування ними. Всього, відповідач від нього отримав кошти в сумі 645000 грн. та 23000 дол. США. Крім того, відповідач зобов"язувався сплачувати відсотки за користування цими коштами, а тому станом на 11 грудня 2019 року заборгованість відповідача, з врахуванням відсотків, пені та інфляційних втрат становить: 3 620 616,99 грн. та 70 321,40 дол. США за договорами позики від 11 січня 2010 року та 528 488,27 грн. за борговою розпискою від 06 серпня 2009 року. Ухвалою суду від 16 серпня 2019 року по вказаній справі було відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 24 вересня 2019 року з повідомленням (викликом) сторін. Визначено сторонам строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді та заперечень. Ухвалою суду від 24 жовтня 2019 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 12 грудня 2019 року. Судове засідання 12 грудня 2019 року було відкладено на 10 січня 2020 року за клопотанням представника позивача для подання уточнення позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з"явився. В судовому засідання позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили позов задоволити. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що представник позивача не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідач відзив не подав, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд ухвалив провести розглядати справу у відсутність відповідача за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Заслухавши виступ позивача та його представника, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України, ст.ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст.ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що 06 серпня 2009 року згідно розписки, відповідач від позивача отримав позику в розмірі 45000 грн., які зобов"язався повернути до 06 вересня 2009 року. В разі неповернення зазначених коштів у вказаний строк, зобов"язався сплачувати неустойку в розмірі 100 грн. за кожен день прострочення. Згідно Договору позики від 11 січня 2010 року відповідач отримав від позивача позику у розмірі 600000 грн., яку зобов"язався повернути до 11 січня 2011 року. Отримання відповідачем грошових коштів підтверджується Актом приймання-передачі готівкових коштів до Договору позики від 11 січня 2010 року. Згідно Договору позики від 11 січня 2010 року відповідач отримав від позивача позику у розмірі 23000 дол.США, що на момент укладення позики становить 184000 грн., яку зобов"язався повернути до 11 січня 2011 року. Отримання відповідачем грошових коштів підтверджується Актом приймання-передачі готівкових коштів до Договору позики від 11 січня 2010 року. У визначені строки борг [PERSON] не повернув. Частиною першою статті 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов"язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 527 ЦК України боржник зобов"язаний виконати свій обов"язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов"язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов"язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов"язку не встановлений або визначений моментом пред"явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь який час. Згідно розрахунку наведеного позивачем підлягає стягненню з відповідача за договором позики від 11 січня 2010 року сума в розмірі 3 620 616,99 грн., за договором позики від 11 січня 2010 року сума в розмірі 70 321,40 доларів США та за борговою розпискою від 06 серпня 2009 року сума в розмірі 528 488,27 грн.. Крім того, слід зазначити, що як укладення, так і виконання договірних зобов"язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству, а тому обгрунтованими є вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором позики від 11 січня 2010 року в доларах США, так як саме в цій іноземній валюті була надана позика за вказаними договором, що відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, постанова від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц (провадження № 14-360цс19). Висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті містяться й у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справах № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) та № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18). За таких обставин у відповідності до вимог діючого законодавства, вимоги позивача обгрунтовані та підлягають до задоволення. У відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 9605 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved