Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 14243,11 грн., зазначивши, що 09.10.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір б/н, відповідно до якого Банк надав останній кредитні кошти в розмірі 6200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Також відповідачка надала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Банк виконав умови договору, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак, відповідач порушив умови договору та станом на 18.04.2017 року має заборгованість за кредитним договором (з урахуванням внесених коштів) в розмірі 14243,11 грн.. Просить стягнути з відповідача 14243,11 грн. заборгованості та понесені судові витрати в розмірі 1600,00 грн.. Представник позивача до суду не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві, не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів (а.с.31). Відповідач до суду не з"явилась, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, заяви про розгляд справи в його відсутності не надав, причин неявки не повідомив та не скористався своїм правом надати пояснення або спростувати обставини викладені в позовній заяві. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що 09.10.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір б/н, відповідно до якого Банк надав останній кредитні кошти в розмірі 6200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Також відповідач надала свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Банк виконав умови договору, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Оскільки, відповідач неналежним чином виконував взяті на себе зобов`язання, станом на 18.04.2017 року має заборгованість за кредитним договором (з урахуванням внесених коштів) в розмірі 14243,11 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом - 2595,69 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 3750,52 грн.; заборгованості за пенею - 6980,56 грн.; штраф (фіксована частина) - 250,00 грн.; штраф (процентна складова) - 666,34 грн., що стверджується розрахунком заборгованості (а.с.5-8). Вказана сума заборгованості ніким та нічим не була спростована при розгляді справи, оскільки належних доказів, які б спростовували розмір нарахувань по кредитному договору відповідачем суду подано не було. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладення суперечать положенням ЦК України чи іншим актам цивільного законодавства, а також, що волевиявлення позичальника було обмеженим і не відповідало його внутрішній волі. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч.1ст.626 ЦК України). Згідно ст.629 ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до змісту ст.ст.610,612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач після отримання кредитних коштів взяті на себе зобов'язання відповідно до укладеного договору не виконує, істотно їх порушує, до погашення заборгованості заходів не вживав, що є підставою для стягнення з нього заборгованості за кредитним договором. Таким чином, позов є обгрунтованим і підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved