Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

Позивач по справі [PERSON] звернувся до суду з позовом до комунального підприємства Первомайської міської ради «Первомайський міський водоканал» про захист прав споживачів. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 12.04.2011р. між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води. Відповідно до вищевказаного договору позивач сплачував відповідно до п.4 вказаного Договору місячну норму - 5,55 м3 за ціною 10грн. 64коп. Однак в листопаді місяці 2013р. відповідачем самовільно, без погодження, без належних законних підстав, відповідно до розрахункової книжки по оплаті за воду та каналізацію на 2013 рік була змінена визначена місячна норма водопостачання на 7,5 м3, і відповідно до цього зросла тарифна ставка для сплати: вода - з 4, 92 на 9, 63 грн./м3 та каналізація - з 5, 72 на 21, 83 грн./м3, посилаючись на те, що позивач є споживачем як суб'єкт підприємницької діяльності, який займається комерційною діяльністю. Дана обставина не відповідає дійсності, поскільки будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є об'єктом житлової нерухомості та НЕ використовується позивачем в комерційній діяльності, а тому відповідно до п. 6, ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав, на підставі чого позивач і звернувся до суду з даним позовом. Також позивач вказав в позовній заяві, що в результаті дій відповідача він поніс матеріальні збитки, адже 25.11.2013р. йому було нараховано заборгованість у сумі 848грн.30 коп. Поскільки всі події відбувалися в опалювальний сезон, а в будинку облаштоване водяне опалення, для запобігання відключення його будинку від централізованого водопостачання холодної води і водовідведення він був змушений сплатити послуги відповідача у сумі 848грн.30коп. Цей факт підтверджується квитанцією за листопад 2013 р. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, викладені в позовній заяві, доповнивши поясненням, що поскільки відповідач є монополістом в водопостачанні та водовідведенні, враховуючи те, що в будинку облаштоване водяне опалення та санітарно-побутові послуги, розуміючи реальну загрозу відключення від водопровідної мережі, змушений був оплатити вказану відповідачем суму як заборгованість. До того ж позивач на дату нарахування заборгованості та перерахунку в сторону збільшення вартості послуг не був юридично обізнаний стосовно даних правовідносин, а тому деякий час і сплачував завищений розмір послуг до тих пір, поки не з'ясував суть правовідносин. Причину того, чому в запереченнях, наданими представником відповідача та договорі №271 на постачання питної води та приймання стічних вод від 29.08.2012р. з ФОП [PERSON] на останній сторінці спочатку під номером 2 вказано адресу [ADDRESS] а після під номером 1 інша адреса - представник позивача пояснив, що дійсно позивач являється фізичною особою підприємцем і дійсно він використовує приміщення за адресою [ADDRESS] для зайняття підприємницькою діяльністю і дійсно такий договір укладався, однак тільки на одну адресу, а саме [ADDRESS], а адреса по [ADDRESS] була дописана відповідачем після укладення договору вище адреси по [ADDRESS], а відповідно і була проставлена під номером 2, хоча і записана вище адреси №1. Договір від 12.04.2011р. укладений на три роки, станом на листопад місяць 2013 року діяв, не був розірваний і підстав для розірвання не було, хоча в даному Договорі і вказана адреса [ADDRESS]. однак на протязі всього формування документів на встановлення права власності № будинку вказаний без дробів. Відповідач по справі заперечував стосовно позовних вимог, позов не визнав та просив відмовити, надав до суду письмові заперечення, в котрих вказав, що проти позову заперечує, оскільки як вбачається з тексту позовної заяви та доданих до неї документів, надісланих судом на адресу відповідача - її подано із порушенням правил підсудності, відтак заяву треба повернути позивачеві відповідно до пп.4 п.3 ст.121 ЦПК України, а саме позовну заяву подано юридичною особою до юридичної особи, що виключає підсудність цієї заяви Первомайському міськрайсуду, як суду загальної юрисдикції. Вказану позовну заяву належить розглядати в господарському суді відповідно до приписів п.1 ст.12 ГПК України, оскільки господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів. Будівля за адресою [ADDRESS] це готельний комплекс. Фізична особа-підприємець (далі-ФОП) [PERSON] будував Готель з 2011 року, не надавши Відповідачу ніякої інформації про характер будівництва, що велося, та самовільно демонтувавши лічильник води. З моменту початку ФОП [PERSON] будівництва Готелю, позивач перестав відповідати визначенню „споживача", викладеному у ч. 22 ст.1 Закону України „Про захист прав споживачів", оскільки отримував послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою [ADDRESS] для проведення своєї підприємницької діяльності, тобто будівництва та комерційної експлуатації Готелю. Тому подання позову за правилами, передбаченими Законом України „Про захист прав споживачів" є незаконним. Також відповідач вказав, що водопостачання Готелю на цей час відбувається на підставі| укладеного між ФОП [PERSON] та КП „Первомайський міськводоканал" договору №271 на постачання питної води та приймання стічних вод від 29.08.2012р. У діях [PERSON] є ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст. 148-1 України „Порушення порядку заняття підприємницькою діяльністю", оскільки готельний комплекс, що фактично функціонує за адресою [ADDRESS] не має відповідних дозвільних документів та не введений в експлуатацію відповідно до чинного законодавства України, що загрожує життю і здоров'ю багатьох людей, а саме клієнтів та персоналу готельного комплексу. В запереченях відповідач посилається на лист за підписом першого заступника начальника Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Миколаївській області Жердєва МІ, №7/14-5928-13 від 04.11.2013р., в котрому зазначено, що об'єкт за адресою [ADDRESS] не був прийнятий у експлуатацію. В доповненнях до заперечення відповідач вказує, що наданий Позивачем договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води за адресою [ADDRESS] від 12.04.2011р. не може регулювати відносини сторін щодо централізованого водопостачання та водовідведення, а тому вважає, що вказаний доказ не стосується предмета позову, поскільки будівля за адресою [ADDRESS] це готельний комплекс „Гостиный двор", який містить кафе, номери, паркінг, бенкетну залу, весільний номер для молодят. На підтвердження даної обставини відповідач посилається на рекламні повідомленням Позивача, котрі були розміщені Позивачем в місцевій газеті „ТВ Всесвіт" стор. 2 випуски №№ 21,22,23,24,25 за 2013р. Копії даних повідомлень відповідачем наданються суду. Також Позивач отримав в КП „Первомайський міськводоканал" технічні умови на підключення готелю по [ADDRESS] до існуючої мережі каналізації та під'єднався до системи централізованого комунального водовідведення. Позивач добровільно протягом 2013 року сплачував послуги з централізованого водопостачання та водовідведення за тарифами, встановленими для підприємств та організацій. Твердження про те, що Позивач був змушений сплатити заборгованість 848 грн. 30 коп. для запобігання відключення квартири від централізованого водопостачання холодної води і водовідведення є безпідставними та бездоказовими, оскільки Правила користування системами централізованого коммунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України, затверджені наказом Міністерства з питань ЖКГ України від 27.06.2008р. №190 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07.10.2008р. за №936/15627 не містять положень про відключення абонентів, крім випадків аварійної ситуації. Відповідно, факт сплати вказаної заборгованості свідчить про те, що Позивач був згоден з умовами водопостачання та встановленими тарифами. Враховуючи вищенаведене відповідач просив у позові [PERSON] до КП „Первомайський міськводоканал" відмовити повністю. В судовому засіданні представник відповідача повністю підтримав вказану позицію і також просив відмовити в позові. Причину того, чому в наданому представником відповідача договорі №271 на постачання питної води та приймання стічних вод від 29.08.2012р. з ФОП [PERSON] на останній сторінці спочатку під номером 2 вказано адресу [ADDRESS] а після під номером 1 інша адреса - пояснити не може. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що на час 2011р.-2013р. знаходився на посаді начальника абонементського відділу КП „Первомайський міськводоканал", йому знайома ситуація, що склалася у відносинах позивача з КП „Первомайський міськводоканал" стосовно відносин по водопостачанню, дійсно спочатку для [PERSON] було встановлено такий тариф і оплата як для населення приватного сектора, а в 2013р. було запропоновано позивачу проводити оплату по тарифу для фізичних осіб-підприємців, на що позивач чи його довірена особа добровільно погодились оплатити так званий борг та тариф вдвічі більший, ніж для населення. Станом на дату зміни тарифу, а саме листопад 2013 р., будь яких законних підстав, які б підтверджували обґрунтованість двійного тарифу - не було. Дійсно всі знали, що позивач використовує будівлю для готелю, однак будь яких письмових підтверджень цьому не було, позивач добровільно погодився оплачувати послуги як для ФОП. Причину того, чому в наданому представником відповідача договору на постачання води та водовідведення з позивачем як ФОП на останній сторінці спочатку під номером 2 вказано адресу [ADDRESS] а після під номером 1 інша адреса - пояснити не може, у нього самого виникає запитання, про цю обставину потрібно з'ясовувати у юристів водоканалу. Суд, вислухавши сторони, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи та представлені докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 19.10.2007р., 39/100 будинку [ADDRESS] перейшло у власність позивача [PERSON] та відповідно до договору дарування від 04.08.2004р., 61/100 вказаного будинку також перейшло у власність позивача. 12.04.2011 р. між позивачем [PERSON] та відповідачем КП «Первомайський міськводоканал» укладено Договір про надання послуг з централізованого водопостачання холодної води та водовідведення. Відповідно до умов даного Договору термін дії складає 3(три) роки, дія Договору продовжується, якщо за місяць до закінчення його строку однією із сторін не заявлено про розірвання або необхідності перегляду. В ході судового засідання не встановлено факту розірвання чи перегляду даного Договору, отже його дію не скасовано. Відповідно до запису в розрахунковій книжці по оплаті за воду та каналізацію на 2011р., виданій на ім'я [PERSON], адреса [ADDRESS], особовий рахунок [NUMBER], - вказано кількість проживаючих -один та норма 5,5 куб.м. при оплаті 4,47 грн/м. В аналогічній розрахунковій книжці на 2013р., виданій також на ім'я позивача, на ту ж адресу, той же самий особовий рахунок [NUMBER] на ту ж кількість проживаючих 1 чоловік - вказано норма 7,5 куб.м., вартість послуг для сплати за воду спочатку вказано 4,92 грн. а далі закреслено і вказано 9.63 грн. за 1 куб.м. , аналогічно в графі по оплаті за каналізацію - спочатку - 5,72грн., а потім - 21,83 грн. за куб.м. Відповідно до квитанцій по оплаті вказаних послуг - оплата за серпень - листопад 2013р. проводилась в розмірі 10грн.40 коп. за 1 куб.м., а в листопаді відповідачем було нараховано борг в розмірі 848грн.30коп. за воду (так вказано в розрахунковій книжці), однак з яких розрахунків і за котрий період - відповідачем не вказано. В судовому засіданні представником відповідача на підтвердження заперечень стосовно позову було надано Договір на постачання питної води та приймання стічних вод № 278/12-А від 29.08.2012р., укладеного між відповідачем КП «Первомайський міський водоканал» та ФОП [PERSON] Представник відповідача доводив даним Договором, що з позивачем саме складалися правовідносини як з ФОП, тобто що дана справа повинна розглядатися господарським судом а також що вимоги позивача необґрунтовані, поскільки плата за послуги йому нараховувалася як ФОП, тобто по двійному тарифу, а ніж як для споживачів - власників приватних будинків. З даного Договору вбачається, що він укладений 29.08.2012р., однак чому в такому разі не проводився перерахунок вартості послуг за тарифами для відповідної категорії споживачів саме з дати укладення даного Договору, а майже через рік - представник відповідача не пояснив. Представник позивача ж пояснив, що дійсно позивач укладав Даний Договір від 29.08.2012р., поскільки займається підприємницькою діяльністю за адресою по [ADDRESS], і саме на вказану адресу укладався договір, а відповідач після оформлення даного Договору просто дописав ще одну адресу, а саме [ADDRESS], чим і пояснюється, що адреса [ADDRESS] вказана під номером 1, а адреса [ADDRESS] під номером 2 і вказана адреса записана вище першої. Ст. 18 ч.8 Закону України «Про Захист прав споживачів» передбачено, що нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. В ч. 9 даного Закону вказано, - якщо в результаті застосування умов договору, що обмежують права споживача, споживачеві завдано збитків, вони повинні відшкодовуватися винною особою у повному обсязі. Споживач має право на відшкодування збитків, завданих йому виробником (виконавцем, продавцем), у зв'язку з використанням останнім переваг свого становища у виробничій чи торговельній діяльності. Відповідно до ч.3.ст.10 , ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, і такі докази подаються сторонами, однак доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази повинні бути належними та допустимими, як того вимагають ст.ст. 58,59 ЦПК України. Суд вважає, що на час розгляду справи в судовому засіданні між сторонами склалися відносини відповідно до Договору від 17.04.2011р., котрий не розірваний, положення котрого не змінені. Відповідачем по справі та його представником не доведено в суді що саме правовідносини по наданню послуг по водопостачанню та водовідведенню за адресою [ADDRESS] склалися між відповідачем та позивачем як ФОП, надані представником позивача копії об'яв в газеті про надання готельних послуг за вказаною адресою [ADDRESS], лист інспекції державного архітектурно-будівельного контролю, звернення відповідача до Первомайської міжрайонного прокуратури, копія технічних умов на підключення готелю по [ADDRESS] до існуючої мережі каналізації №96 від 30.05.2011р. без надання підтвердження виконання даних робіт не є в розумінні ст.ст. 58,59 ЦПК України належними та допустимими доказами для відмови в задоволенні позову, а відповідно до ч.3.ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України, сторона відповідача не довела ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, підстави для задоволення даного позову є доведеними, а тому позов підлягає задоволенню. Статтею 22, ч.3 Закону України « Про захист прав споживачів» встановлено, що споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved