Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно та визнання права на завершення приватизації земельної ділянки, зазначаючи у позовній заяві про те, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , та земельна ділянка загальною площею 1,13 га, яка розташована на території Горішненської сільської ради, призначена для ведення особистого селянського господарства відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВЛ №008531, а також земельна ділянка, що передана безоплатно у приватну власність згідно витягу з рішення сесії Горішненської сільської ради Горохівського району Волинської області від 09 грудня 1993 року №13/2, площею 0,67 га (0,42 га - земельна ділянка призначена для ведення особистого підсобного господарства та 0,25 га- для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель та споруд). Оскільки правовстановлюючих документів на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами та на зазначені земельні ділянки немає, а нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі йому свідоцтва про право на спадщину на вищевказане спадкове майно, то позивач просить визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, земельну ділянку, а також право на завершення приватизації та реєстрацію права власності на своє ім`я вищевказаної земельної ділянки після смерті [PERSON] . Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилася, однак звернулася до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, однак скерувала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Із витягу з погосподарської книги № 1 за 2019 рік Горішненської сільської ради Горохівського району Волинської області вбачається, що по особовому рахунку 00015/1 житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , належить [PERSON] . Із державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВЛ №008531 вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,13 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства та розташована на території Горішненської сільської ради. Відповідно до ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Із виписки з рішення сесії Горішненської сільської ради народних депутатів Горохівського району від 09 грудня 1993 року № 13/2 "Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадян" вбачається, що [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельні ділянки, надані для ведення особистого підсобного господарства площею 0,42 га та для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд площею 0,25 га (а.с.5). Як вбачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10 січня 2017 року виконавчим комітетом Горішненської сільської ради Горохівського району Волинської області (а.с.7), [PERSON] померла [INFO] в с.Новостав Горохівського району Волинської області і після його смерті відкрилася спадщина. Із довідки Горішненської сільської ради Горохівського району Волинської області №49 від 07 листопада 2019 року (а.с.8), вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] , проживала в с.Новостав зі своїм внуком [PERSON] . В шлюбі не перебувала. Єдиною спадкоємницею є її дочка [PERSON] , яка від прийняття спадщини відмовилась. Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 58954239 від 09 січня 2020 року, виданої Горохівською державною нотаріальною конторою, заповіт від імені померлої [PERSON] не посвідчувався. Згідно ст..1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 58954322 від 09 січня 2020 року, виданої Горохівською державною нотаріальною конторою, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Із заяви [PERSON] , посвідченої секретарем Горішненської сільської ради вбачається, що [PERSON] пропустила шестимісячний строк, встановлений законом для прийняття спадщини і з приводу визначення їй додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини звертатися не буде. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , його батьком є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Із свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , 22 лютого 1975 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після чого прізвище дружини стало « [PERSON] ». Із повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , її матір`ю є [PERSON] . Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] є внуком спадкодавця та єдиним спадкоємцем майна померлої [PERSON] за законом, який прийняв спадщину шляхом постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Як вбачається із технічної документації на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] , дане будинковолодіння побудовано з дотриманням встановлених будівельних та технічних норм. Разом з тим, відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Згідно п.7 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Відповідно до п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 4-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абз.2 п.1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Горохівської державної нотаріальної контори від 06 грудня 2019 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.22). За таких обставин, суд вважає, що позивач, прийнявши спадщину після смерті спадкодавця, набув право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останній, включно із правом на завершення приватизації земельних ділянок, у зв`язку з чим, суд вважає, позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Крім того, згідно ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України у випадку визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення в порядку встановленому статтею 206 цього кодексу. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність його задоволення. Отже, судом встановлено, що [PERSON] як спадкоємець майна померлої [PERSON] за законом п`ятої черги, має право на спадкування її майна, прийняв спадщину в установленому порядку, але у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів не має можливості належним чином оформити на себе спадщину та користуватися нею, а тому суд визнає за позивачем право власності на житловий будинок з відповідними господарськими та побутовими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] , право на завершення приватизації і реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельної ділянки площею 0,67 га (0,42 га - земельна ділянка призначена для ведення особистого підсобного господарства та 0,25 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд), наданої спадкодавцю безоплатно у приватну власність згідно виписки з рішення сесії Горішненської сільської ради народних депутатів Горохівського району від 09 грудня 1993 року №13/2 та на земельну ділянку загальною площею 1,13 га, яка розташована на території Горішненської сільської ради, призначена для ведення особистого селянського господарства відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВЛ №008531, як на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] .

Outcome: approved