Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № DNABRX07930031 у розмірі 29 892 грн. 73 коп., обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 22.05.2007 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладений кредитний договір № DNABRX07930031, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 2 356, 80 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач скористався кредитними ресурсами, але свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого станом на 26.09.2013 рік утворився борг на суму 29 892 грн. 73 коп., який складається з: 1 031 грн. 40 коп. - заборгованість за кредитом; 10 439 грн. 23 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 1 399 грн. 65 коп. - штраф (процентна складова), 16 291 грн. 49 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором. Позивач повідомляв відповідача про виникнення заборгованості за договором, проте відповідач не вжив необхідних заходів для її погашення. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги уточнила, зокрема просила стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 13 370 грн. 28 коп. за кредитним договором за виключенням нарахованої пені, просила вказані вимоги з уточненнями задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, зазначаючи, що Банк надав йому кредит стороком на 12 місяців, тобто до 22.05.2008 року. Згідно з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки (пені, штрафів) за договором встановлений сторонами у 5 (п'ять) років. Таким чином, строк позовної давності за вказаним у позові Договором кредитування сплив 22.05.2013 року, коли позов до суду подано 22.10.2013 року, у зв"зку з чим просив у задоволенні позовних вимог відмовити, застосувавши наслідки пропуску строку позовної давності. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, згідно з їх уточненнями, виходячи з наступного. Судом встановлено та сторонами не заперечується, що між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNABRX07930031 від 22.05.2007 року, за умовами якого позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 2 356, 80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У позові ПАТ «Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» посилається на те, що під час укладення зазначеного договору відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між банком та відповідачем Договір приєднання. Згідно вказаних Умов під час укладення договору відповідач своїм підписом надав згоду на застосування Умов надання банківських послуг. Отже, за своєю правовою природою укладений між сторонами правочин є договором приєднання у розумінні ст. 634 ЦК України, умови якого в односторонньою порядку встановлювались у формулярах або інших стандартних формах однією із сторін. В даному випадку умови визначались Умовами та Правилами надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк», які є обов'язковими для виконання відповідачем. Отже, підписання та заповнення власноруч заяви від 22.05.2007 року є приєднання відповідача до договору та ознайомлення з його умовами та правилами. Судом встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит в розмірі, встановленому договором, проти чого сам відповідач і не заперечує. Проте, [PERSON], у свою чергу, зобов'язання за кредитним договором виконує неналежним чином, своєчасно не надав позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що призвело до виникнення кредитної заборгованості. Відповідач у своїх запереченнях вказує на захист свого цивільного права в межах погодженої сторонами позовної давності, яка визначена у п"ять років п 5.5 Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка». За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов?язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Згідно ч.1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом може бути збільшена за домовленісттю сторін. Як встановлено вище, згідно п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки (пені, штрафів) за договором встановлений сторонами у 5 (п'ять) років. Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною договору, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. Пунктом 6.4 Умов передбачено, що у випадку незгоди зі змінами правил та/або тарифів банку, позичальник зобов'язаний надати банку письмову заяву про розірвання цього договору і здійснити погашення заборгованості перед банком (у випадку, якщо вона є), в тому числі заборгованість, яка виникла протягом 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам. При незгоді зі списанням коштів по картрахунку письмово проінформувати банк про це протягом 35 днів з моменту списання. Відповідно до п. 6.5 Умов надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно зі п.6.6 вказаних Умов у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. У п. 8.6 Умов надання банківських послуг зазначено, що при порушенні позичальником строків строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором більш, ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплати банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Так, сторони, укладаючи зазначений договір, досягли згоди, що по закінченню строку його дії відповідна картка продовжується банком на новий строк, якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступило письмової заяви держателя про закриття картрахунку, а відтак продовжується строк дії кредитного договору, тобто, момент досягнення домовленості вважається таким, що настав. Таким чином, на підставі умов кредитного договору, строк дії картки та строк дії кредитного договору поновлюється кожного разу зі спливом терміну дії карти. Із матеріалів справи вбачається, що з моменту укладання кредитного договору, 22.05.2007року, ніхто зі сторін до цього часу не заявив про намір його припинити. У свою чергу, відповідач не надав банку письмової заяви про закриття картрахунку. За таких обставин строк дії картки, у тому числі і строк дії кредитного договору, пролонгувався з кожним роком. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що станом на 26.09.2013 рік утворився борг на суму 13 370 грн. 28 коп., який складається з: 1 031 грн. 40 коп. - заборгованість за кредитом; 10 439 грн. 23 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 1 399 грн. 65 коп. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Згідно зі статтею 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор -прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до статей 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.116 ЦК України). Відповідно до ч. 1ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Згідно зі ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Стаття 1049 ЦК України зобов'язує позичальника повернути позику у строк та в порядку, що встановлені законом. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частки позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 вказаної статті, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу щодо позики. Таким чином, вимоги позивача є обґрунтованими та підтверджуються зібраними по справі доказами, а тому підлягають задоволенню. Отже, з відповідача підлягає стягненню заборгованість на користь позивача в розмірі 13 370 грн. 28 коп., який складається з: 1 031 грн. 40 коп. - заборгованість за кредитом; 10 439 грн. 23 коп. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 500 грн. 00 коп. - штраф (фіксована частина); 1 399 грн. 65 коп. - штраф (процентна складова). Посилання відповідача на заборону згідно п.7 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" вимагати повернення споживчого кредиту, строк позовної давності якого минув, оцінюються судом кретично з огляду на те, що в даному випадку за згодою сторін існує домовленість про пролонгацію вказаного кредитного договору, у зв"язку з чим такий є чинним і тепер. Крім того, згідно рішення Верховного Суду України від 20.11.2013 року вказані норми Закону стосуються позасудового порядку повернення споживчого кредиту, а не судового. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені наступні судові витрати по даній справі - судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп. Зазначені витрати також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved