Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2000 року по 2004 рік, від шлюбу мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO]. На даний час дочка навчається у Київському університеті ім. Б.Грінченка на денній формі навчання. Їй самій важко утримувати дитину, оскільки вона отримує заробітну плату у незначному розмірі, дочка потребує додаткових затрат на навчання, придбання додаткової літератури. На підставі викладеного позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітньої дочки аліменти щомісячно до закінчення навчання, або до досягнення нею 23 років, а також стягнути грошові кошти у розмірі Ѕ частини витрат на навчання, згідно договору про надання освітніх послуг. У підготовчому засіданні позивачка уточнила свої позовні вимоги, просила їх задовольнити, стягнути з відповідача на її користь на утримання повнолітньої дочки аліменти у розмірі 2000, 00 грн. щомісячно до закінчення дитиною навчання, або до досягнення нею 23 років, а також стягнути грошові кошти у розмірі Ѕ частини витрат на навчання, згідно договору про надання освітніх послуг. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 2000 року по 2004 рік включно. У період шлюбу у сторін по справі народилася дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. На даний час повнолітня [PERSON] навчається на ІІ курсі денної форми навчання у Київському університеті ім.. Б.Грінченка на контрактній основі, згідно із Договором від 18.08.2017 року, що підтверджується відповідною довідкою від 08.10.2018 року. Повнолітня [PERSON] на даний час не працює, потребує додаткових витрат на навчання, додаткову літературу, харчування, одяг, проїзд та інші потреби. Позивачка [PERSON] на даний час працює, отримує заробітну плату, середній розмір якої становить 7733, 00 грн., що підтверджується відповідною довідкою від 23.10.2018 року. Відповідач по справі [PERSON] є працездатною особою, відомостей про доходи суду не надав. Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв?язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов?язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно із п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року обов"язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов"язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв"язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як встановлено при розгляді справи, повнолітня [PERSON] навчається на денній формі, потребує у зв"язку з цим матеріальної допомоги, відповідач допомогу на утримання дочки не надає, а тому, враховуючи матеріальний стан батька, який, хоча і не працює на даний час, але є працездатною особою, має можливість надавати матеріальну допомогу, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дочки, починаючи з 23.10.2018 року і до закінчення навчання - до [INFO] року. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів у частковому відношенні до його доходу, а саме у розмірі 1921, 00 грн. (розмір прожиткового мінімуму для особи) щомісячно. Такий розмір суд вважає обґрунтованим і достатнім, який зможе забезпечити потреби позивачки у додаткових коштах на утримання дитини, а також суттєво не вплине на майновий стан відповідача. Що стосується позовних вимог про стягнення додаткових витрат, то слід зазначити наступне. Відповідно до вимог ст. 185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до якого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов?язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотні значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Але слід зазначити, що норми даної статті можуть бути застосовані лише при вирішенні питання про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітніх дітей. Стягнення додаткових витрат, що понесені одним з батьків на утримання повнолітньої дитини, діючим законодавством не передбачено. Зважаючи на викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення додаткових витрат задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704, 80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial