Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 44 178грн.59коп. Свої вимоги представник позивача обгрунтував тим, що на день пред'явлення позову відповідачка не виконала взяті на себе зобов'язання із повного погашення всієї суми заборгованості за кредитним договором, чим порушила умови договору щодо повернення кредиту та нарахованих відсотків, що призвело до утворення заборгованості у названому розмірі. Просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № К2ХRRХ05330044 від 23.05.2008року в розмірі 44 178грн.59коп., яка утворилась станом на 07.06.2013року, а також судові витрати. У судове засідання представник позивача не з"явився, до суду надійшла заява з клопотанням про розгляд справи за відсутності представника. Відповідачка також у судове засідання не з"явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином за останнім відомим суду зареєстрованим місцем її проживання. Подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає частково та просить зменшити розмір нарахованої пені. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно з нормою ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За ч.1, ч.2 ст.639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. З матеріалів справи вбачається, що 23.05.2008року між ЗАТ КБ "Приватбанк"", правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та [PERSON] укладено кредитний договір, за яким відповідачка отримала кредит в сумі 6300грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості. Позичальниця зобов"язувалася повернути кредит, сплатити відсотки, винагороду, комісію в зазначені в Заяві та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам ("розстрочка")строки. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що кредитні кошти в обсязі, визначеному договором, були надані ЗАТ КБ "Приватбанк" відповідачці [PERSON] на придбання ноутбука. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, відповідачка систематично не виконувала взяті на себе за кредитним договором від 23.05.2008 року зобов'язання щодо своєчасної та у повному обсязі сплати усіх платежів за договором, допустила заборгованість, яка станом на 07.06.2013року становить 44 178,59грн., з яких: -6300,00грн.- заборгованість за кредитом; -622,30грн.-заборгованість за процентами за користування кредитом; -2721,60грн.-заборгованість по комісії за користування кредитом; -31954,76грн.-пеня; а також штрафи відповідно до п.2.4.5.5 Умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500грн. (фіксована частина) та 2079,93грн. процентна складова. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. У відповідності до ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно ч.3 ст.551 ЦК України може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Вказана стаття дозволяє зменшити розмір неустойки за рішенням суду за наявності кількох умов: 1) якщо розмір неустойки значно перевищує розмір заподіяних невиконанням зобов"язання збитків; 2) за наявності інших обставин ,що мають істотне значення. Відповідачка у судове засідання не з"явилась та обставин, що мають істотне значення, не вказала. Разом з тим, суд вважає за можливе зменшити розмір нарахованої пені, оскільки він значно перевищує розмір заподіяних невиконанням зобов"язання збитків до 7000грн. Таким чином, з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути : -6300,00грн.- заборгованість за кредитом; -622,30грн.-заборгованість за процентами за користування кредитом; -2721,60грн.-заборгованість по комісії за користування кредитом; -7000грн.-пені; - 500грн.штрафу - 2079,93грн. штрафу, а всього стягнути 19223грн.83коп. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача пропорційно задоволеним вимогам, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 243грн.60коп. На підставі ст.ст.15, 16, 252, 256, 261, 257, 267, 526, 530, 533, 536, 549-522, 610, 625, 1049, 1050, 1054-1055 ЦК України,

Outcome: partial