Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

АТ КБ "Приватбанк" (далі - Банк) просить ухвалити рішення про стягнення із [PERSON] 17 967,38 гривень заборгованості по кредиту та судові витрати по справі в сумі 2 102,00 гривні. Вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] звернувся в Банк з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав заяву без номера від 05 липня 2012 року, якою підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між ним і Банком Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Відповідно до виявленого відповідачем бажання Банк відкрив йому кредитний рахунок, видав кредитну картку та встановив початковий кредитний ліміт, який в подальшому був збільшений до 3 100,00 гривень. Надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на передбачених договором умовах і в межах встановленого кредитного ліміту, Банк свої зобов`язання виконав в повному обсязі. Відповідач взяті на себе зобов`язання за Договором належним чином не виконував, своєчасно грошові кошти на погашення кредиту не надавав, через що з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 12 травня 2020 року у нього перед Банком утворилась заборгованість в загальній сумі 17 967,38 гривень, з них: по простроченому тілу кредиту - 1 109,06 гривень, по нарахованих на прострочений кредит відсотках згідно ст.625 ЦК України - 399,15 гривень, по пені - 16 459,16 гривень. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 25 серпня 2020 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У зв`язку з поверненням адресованого відповідачу поштового відправлення з копією вказаної ухвали та матеріалами позову без вручення за закінченням терміну зберігання, ухвалою від 12 жовтня 2020 року судом постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача у позовній заяві вказав про розгляд справи за його відсутності та висловив згоду на винесення заочного рішення. Відповідач про розгляд справи по суті двічі належним чином був повідомлений шляхом публікації на офіційному сайті суду судового оголошення, однак в судові засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, про причини неможливості розгляду справи за його відсутності не сповістив. З огляду на викладене суд провів заочний розгляд позову відповідно до положень ст.ст.280, 281 ЦПК України. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. 05 липня 2012 року [PERSON] підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. За змістом цієї заяви відповідач згідний із тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним і Банком договір надання банківських послуг. Також вказано, що відповідач ознайомився і погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді; зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомитись з їх змінами на офіційному сайті Банку. Відповідач виявив бажання оформити платіжну картку кредитка "Універсальна". Відповідно до наданих Банком довідок відповідачу тричі видавалися кредитні картки: 05 липня 2012 року з терміном дії до 03/16; 28 липня 2015 року та 28 березня 2016 року з терміном дії до 07/19. Початковий кредитний ліміт з 05 липня 2012 року становив 500,00 гривень, який в подальшому неодноразово зменшувався та збільшувався до максимальної суми 3 100,00 гривень, а з 23 серпня 2018 року зменшений до 0,00 гривень. Наведені у довідці розміри кредитного ліміту відповідають даним банківської виписки по карткових рахунках відповідача. Із цієї банківської виписки вбачається, що відповідач регулярно користувався кредитними коштами до лютого 2014 року, а Банк за користування кредитом нараховував та проводив автоматичне списання процентів за різними ставками на місяць (2,5 % - до 01 вересня 2014 року, 2,9% - до 31 березня 2015 року, 3,6% - з 01 квітня 2015 року); проводив нарахування та списання: відсотків за прострочений кредит, штрафу та пені за прострочення зобов`язання, а також списував страховий платіж. За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ч.ч.1, 2 ст.10561 ЦК України (у чинній на час підписання анкети-заяви редакції) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: … 3) сплата неустойки; … У статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за змістом вищенаведених законодавчих норм позивач має довести надання позичальнику грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, зокрема, щодо розміру процентів за користування кредитом, відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді неустойки (пені та штрафу), а також порядку її нарахування. Предметом позову у справі є кредитна заборгованість за договором від 05 липня 2012 року в загальній сумі 17 967,38 гривень, яка згідно з позовними вимогами Банку складається із простроченого тіла кредиту в сумі 1 109,06 гривень, нарахованих на прострочений кредит відсотків згідно ст.625 ЦК України в сумі 399,15 гривень, пені - 16 459,16 гривень. На підтвердження таких вимог, окрім копії підписаної анкети-заяви, довідок про видані кредитні картки та встановлені кредитні ліміти, Банк надав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", Умови та Правили надання банківських послуг у Приватбанку, розрахунки заборгованості та виписку по карткових рахунках відповідача. Як вбачається з анкети-заяви від 05 липня 2012 року, у ній зазначені лише особисті дані відповідача як позичальника. Жодних істотних умов договору, які відображаються у виписці по карткових рахунках відповідача, анкета-заява не містить. Зокрема, у ній не визначено строк повернення кредиту, процентної ставки за користування кредитними коштами, не встановлено відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді пені та штрафу, їх розміру та порядку нарахування. Проте, як було встановлено вище із банківської виписки по карткових рахунках відповідача, Банк нараховував і проводив списання відсотків за використання кредитного ліміту, у тому числі простроченого, пені та штрафу, а також нарахував проценти відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України за іншою ставко, а ніж встановлена цією нормою (3% річних від простроченої суми). Відповідно до обґрунтування позову нарахування процентів згідно з ч.2 ст.625 ЦК України Банк здійснював від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4% - для картки "Універсальна", 84,0% - для картки "Універсальна голд". Проте, за яким видом кредитної картки здійснювалось кредитування відповідача, ні в позові, ні у доданих до нього доказах не зазначено. Як на підставу проведення нарахувань по пені і процентів згідно ч.2 ст.625 ЦК України у вищевказаному розмірі Банк у позовній заяві посилається на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Умови і Правила надання батьківських послуг в Приватбанку, які вважає невід`ємними частинами укладеного із відповідачем кредитного договору в силу положень ст.634 ЦК України. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (у цьому випадку АТ КБ "Приватбанк"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня .2019 року у справі № 342/180/17-ц, посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 11лпн 2013 року у справі № 1-12/2013, зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ "ПриватБанк" дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Додані до позову Умови та Правила надання банківських послуг в Приватбанку не містять підпису відповідача, а тому існує лише припущення, що відповідач погоджувався на їх застосування. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Інших достовірних підтверджень того, що саме додані до позову Умови та Правила надання банківських послуг в Приватбанку розумів відповідач, ознайомився і погодився із ними, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент підписання цієї анкети-заяви взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитом, матеріали справи не містять. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" взагалі містить чотири види кредитних карт "Універсальна" і всі вони мають різні умови кредитування. У зв`язку з цим, а яким видом карти, відповідно на яких умовах повинно було здійснюватися кредитування відповідача, по справі встановити неможливо. З огляду на викладене надані Банком витяг з Тарифів, а також Умови та Правила надання батьківських послуг в Приватбанку не можуть розцінюватись як невід`ємна частина кредитного договору. У зв`язку із цим відсутні й підстави для огляду веб-сайту Банку в порядку ст.85 ЦПК України, оскільки вчинення цієї процесуальної дії жодним чином не впливає на зроблені судом вище викладені висновки. За таких обставин суд не має підстав вважати, що між сторонами укладений передбачений ст.634 ЦК України договір приєднання, відповідно й погоджені в письмовому вигляді такі складові як пеня та проценти згідно ч.2 ст.625 ЦК України за ставкою 86,4% або 84,0%. Отже, з урахуванням викладеного у суду відсутні юридичні підстави для стягнення з відповідача заявлених у позові сум складових по пені і нарахованих на прострочений кредит відсотків згідно ст.625 ЦК України. Що стосується заборгованості по тілу кредиту, суд встановив таке. До стягнення позивач заявляє 1 109,06 гривень тіла кредиту, яке вважає простроченим. Із банківської виписки по кредитних рахунках суд встановив, що відповідач використав кредитних коштів всього на суму 3 630,36 гривень, погасив кредит на суму 7 967,92 гривень. Отже, встановлена різниця між використаними кредитними коштами і внесеними на їх погашення в сумі 4 337,56 гривень свідчить про відсутність заборгованості за тілом кредиту. Заявлена до стягнення сума по тілу кредиту утворилась внаслідок необґрунтованого і безпідставного списання Банком за рахунок кредитних коштів відповідача нарахованих сум по відсотках, штрафу, пені та страхового платежу, що не відповідає умовам кредитування, оскільки підписана відповідачем анкета-заява таких умов договору не містить, а відтак відповідач на них не погоджувався. Крім цього, оскільки сума використаних відповідачем кредитних коштів погашена ним у повному обсязі в межах строку дії в останнє виданих йому кредитних карток (до 07/19), тому обов`язок по сплаті передбачених ч.2 ст.625 ЦК України 3% річних у нього перед Банком не виникає. Згідно із статтями 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки позивач не довів і не підтвердив належними доказами наявності у відповідача за укладеним 05 липня 2012 року кредитним договором заборгованості і її складових, у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. У зв`язку з відмовою в позові понесені позивачем витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed