Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

У серпні 2018 року Орган опіки та піклування Броварської міської ради Київської області (далі - Орган опіки та піклування) звернувся до суду з позовом, у якому просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON] , [INFO] , та стягувати з відповідача аліменти на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначав, що [PERSON] є біологічною матір`ю чотирьох дітей: [PERSON] , [INFO] , якого вона покинула у пологовому будинку, у подальшому дитину усиновлено; [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , які на даний час проживають разом із батьком [PERSON] у селі Пединівка Звенигородського району Черкаської області, з яким відповідач перебувала у шлюбі та який розірваний рішенням суду від 19 квітня 2016 року, від виконання своїх батьківських обов`язків щодо цих дітей відповідач самоусунулася; та [PERSON] , [INFO] , який до 24 липня 2018 року проживав разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] , до відібрання дитини від відповідача відповідно до рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 24 липня 2018 року № 513 "Про негайне відібрання дитини від матері", у зв`язку із виникненням безпосередньої загрози для життя і здоров`я дитини. Згідно із витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження відомості про батька дитини [PERSON] записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Рішенням виконкому Броварської міської ради Київської області від 21 лютого 2017 року сім`ю [PERSON] було включено під соціальний супровід сім`ї. 28 жовтня 2017 року фахівцем із соціальної роботи здійснено вихід за адресою проживання відповідача [PERSON] та з`ясовано, що остання без поважних причин йде з дому на тривалий час, виховання та догляд за сином вона не здійснює, що також підтвердилося 18 листопада 2017 року під час здійснення перевірки інформації, яка поступила до Броварського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді з дитячої поліклініки про те, що [PERSON] залишає малолітню дитину без нагляду, періодично в нічний час вдома вона не ночує, що підтвердили і мешканці будинку [ADDRESS] та лікар-педіатр [PERSON] За інформацією Комунального закладу Броварської міської ради "Броварський міський центр первинної медико-санітарної допомоги" малолітній [PERSON] потребує консультації лікарів невролога, окуліста, ортопеда, у дитини затримка психомоторного розвитку, матері дитини [PERSON] неодноразово надавалися направлення на консультацію до спеціалістів, проте відповідач із дитиною їх не відвідувала. 30 листопада 2017 року відповідача [PERSON] попереджено про адміністративну та кримінальну відповідальність за ст. 184 КУпАП та ст. 166 КК України за невиконання батьками своїх обов`язків щодо виховання дитини. 17 травня 2018 року під час проведення профілактичного рейду Службою у справах дітей та сім`ї Броварської міської ради Київської області сімей, які опинилися у складних життєвих обставинах, було здійснено візит до [PERSON] за місцем її проживання, під час якого відповідача вдома не було, із малолітнім [PERSON] перебувала його бабуся [PERSON] , комісія встановила, що у квартирі затхле повітря, на стелі безліч павутиння, по підлозі та стелі повзали павуки, санвузол знаходився в занедбаному та брудному стані. 20 липня 2018 року до Броварського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді по телефону поступила інформація від громадянки, яка є членом релігійної організації, яку відвідує і бабуся дитини [PERSON] , про те, що під час волонтерського прибирання у квартирі [ADDRESS] у кімнаті виявлені павуки, комахи, павутиння; для малолітнього [PERSON] приготовлена непридатна для вживання молочна каша, інші продукти для харчування дитини відсутні. Матір дитини [PERSON] відсутня за місцем проживання протягом п`яти днів, місце її знаходження невідоме. Незадовільний санітарно-технічний стан однокімнатної квартири за вказаною адресою, у якій проживає відповідач зі своїм малолітнім сином [PERSON] , підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 24 липня 2018 року за № 225, складеним спеціалістами Служби у справах дітей та сім`ї Броварської міської ради Київської області, Броварського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді та працівником сектору ювенальної превенції Броварського відділу поліції ГУ НП в Київській області. 24 липня 2018 року під час проведення оцінки рівня безпеки дитини, спеціалісти Служби у справах дітей та сім`ї, Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Броварської міської ради, сектору ювенальної превенції Броварського відділу поліції ГУ НП в Київській області зафіксували, що існує загроза життю та здоров`ю малолітньої дитини [PERSON] . Враховуючи викладене, виконавчий комітет Броварської міської ради Київської області прийняв 24 липня 2018 року рішення № 513 "Про негайне відібрання дитини від матері", яким [PERSON] , [INFO] , було негайно відібрано від його матері [PERSON] , у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя і здоров`я дитини, а рішенням від 24 липня 2018 року за № 514 він же, як орган опіки та піклування, надав до суду висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Представник позивача Органу опіки та піклування Сундук Л.І. у судовому засіданні позов підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеному вище, просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, просила суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що вона належним чином здійснювала батьківські обов`язки щодо малолітнього сина [PERSON] , купляла дитині продукти, ходила з сином до лікарів. Вказувала, що викладені у позовній заяві обставини не відповідають дійсності. Також пояснила, що з часу відібрання від неї дитини, більше року вона сина [PERSON] не бачила. Заслухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Суд встановив, що [PERSON] народився [INFO] у місті Бровари Київської області, про що 14 лютого 2017 року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області зроблено актовий запис за № 182. Його матір`ю є [PERSON] , відповідач у справі. Реєстрація народження дитини проведена згідно із ч. 1 ст. 135 СК України, відомості про батька дитини записані зі слів матері, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] , виданим 14 лютого 2017 року, витягом із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України від 25 липня 2018 року за № 00020630901. Із довідки по склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 21 листопада 2017 року, виданої Відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб виконкому Броварської міської ради Київської області, вбачається, що відповідач [PERSON] разом із малолітнім сином [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . 21 лютого 2017 року рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області сім`ю [PERSON] включено під соціальний супровід. 27 липня 2017 року фахівцями Броварського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді спільно з працівниками Служби у справах дітей та сім`ї Броварської міської ради Київської області за телефонним повідомленням про те, що на дитячому майданчику поруч з бюветом, що знаходиться у місті Бровари по бульвару Незалежності біля буд. 8 , перебуває молода жінка з немовлям та розпиває алкогольні напої, здійснено екстрений виїзд до вказаного місця та виявлено [PERSON] разом із новонародженим сином [PERSON] , відповідач під час розмови вела себе зухвало, на зауваження щодо її неадекватної поведінки реагувала агресивно, після чого у центрі соціальних служб з [PERSON] було проведено профілактичну бесіду щодо вживання алкогольних напоїв. Дитина була оглянута черговим лікарем-педіатром, стан дитини був відносно задовільним, дитина недоглянута, шкіра брудна, у вушних раковинах сіра, відмічено тугу рухомість у тазостегнових суглобах, лікарем встановлено діагноз дитини - рахіт, про що свідчить службова записка від 27 липня 2017 року за № 455. 28 жовтня 2017 року фахівцем центру соціальних служб було здійснено плановий візит за місцем проживання відповідача [PERSON] та з`ясовано, що остання без поважних причин йде з дому на тривалий час, виховання і догляд за малолітнім сином [PERSON] вона не здійснює, з дитиною вдома перебувала бабуся [PERSON] , матері на той час вдома не було. Аналогічні обставини було встановлено також під час повторного візиту фахівця центру соціальних служб 18 листопада 2017 року. Того ж дня у розмові дільничний лікар-педіатр [PERSON] повідомила, що мешканці будинку, у якому проживає [PERSON] , повідомляли про факти залишення відповідачем малолітньої дитини без нагляду та відсутність матері в нічний час вдома. 30 листопада 2017 року [PERSON] попереджена про адміністративну та кримінальну відповідальність, передбачену ст. 184 КУпАП та ст. 166 КК України, за невиконання батьками своїх обов`язків щодо виховання дитини. Із листів від 06 грудня 2017 року за № 1049 та від 09 лютого 2018 року за № 117 головного лікаря Комунального закладу Броварської міської ради "Броварський міський центр первинної медико-санітарної допомоги" [PERSON] , направлених директору Броварського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді [PERSON] , вбачається, що дитина [PERSON] потребує консультацій невролога, окуліста, ортопеда, у дитини затримка психомоторного розвитку, матері дитини [PERSON] неодноразово надавались направлення на консультацію до спеціалістів, яких мати не відвідувала. Дитина недостатньо щеплена згідно із календарем щеплень, не обстежена повністю на ВІЛ, курс масажу, на який направляв лікар-педіатр, дитина не отримала. Дитина хворіє, від стаціонарного лікування матір відмовилася, так як вона не має грошей на лікування дитини. Вважають таку поведінку [PERSON] проявом жорстокого поводження з дитиною у вигляді медичної занедбаності. Також у цих листах вказувалось на те, що мешканці будинку, де проживає відповідач, неодноразово повідомляли медичних працівників про те, що [PERSON] залишає дитину в під`їзді без нагляду, часто вдома не ночує та покидає дитину на бабусю-інваліда. 17 травня 2018 року під час проведення профілактичного рейду Служби у справах дітей та сім`ї Броварської міської ради Київської області сімей, які опинилися у складних життєвих обставинах, здійснено візит до [PERSON] за місцем її проживання, під час візиту відповідача вдома не було, із малолітнім [PERSON] перебувала його бабуся [PERSON] . Комісія встановила, що у квартирі затхле повітря, на стелі безліч павутиння, по підлозі та стелі повзали павуки, санвузол знаходився в занедбаному та брудному стані, що підтверджується службовою запискою від 18 травня 2018 року за № 15. Із даної службової записки завідувача сектору у справах дітей Служби у справах дітей та сім`ї Броварської міської ради Київської області [PERSON] також вбачається, що громадянка [PERSON] самоусунулася від виконання батьківських обов`язків щодо утримання, виховання і догляду за своїм малолітнім сином [PERSON] , [INFO] . У квартирі затхле повітря, антисанітарія, продукти для харчування дитини відсутні, фізичний стан дитини викликає занепокоєння. Матір дитини [PERSON] по декілька днів вдома відсутня, веде асоціальний спосіб життя, рекомендацій соціальних служб вона не виконує. Малолітня дитина часто хворіє. Частковий догляд за дитиною здійснює бабуся, яка є інвалідом. Зазначені обставини підтверджуються також службовими записками завідувача сектору у справах дітей Служби у справах дітей та сім`ї Броварської міської ради Київської області [PERSON] від 09 та 23 липня 2018 року за № 23 і № 27 відповідно. 22 травня 2018 року Служба у справах дітей та сім`ї Броварської міської ради Київської області направила листа до Броварського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. 10 липня 2018 року Броварський відділ поліції повідомив, що працівниками ювенальної превенції відділу поліції були здійснені неодноразові виїзди до помешкань відповідача, проте притягнути [PERSON] до адміністративної відповідальності виявилося неможливим, через відсутність останньої вдома за місцем проживання. Згідно із актом обстеження умов проживання № 225 від 24 липня 2018 року, складеним за адресою: [ADDRESS] , вказана однокімнатна квартира приватизована, з усіма комунальними зручностями, потребує ремонту, квартира в занедбаному стані, антисанітарія. Малолітня дитина [PERSON] відпочивав на одномісному кріслі, яке з виду брудне із затхлим запахом. У даній квартирі проживають бабуся [PERSON] , мати дитини [PERSON] , відповідач у справі, та її малолітній син [PERSON] , речі у квартирі розкидані, продуктів харчування обмаль. У дитини відсутні належні умови для нормального проживання та розвитку. Матір дитини [PERSON] веде асоціальний спосіб життя, часто залишає дитину без догляду на 4-7 днів, у зв`язку з чим прийнято рішення про негайне відібрання дитини від матері. Відповідно до акту проведення оцінки рівня безпеки дитини встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] , має зовнішні ознаки недогляду та занедбаності, у дитини брудний одяг, дитина голодна, уквартирі антисанітарні умови, продуктів харчування обмаль. Матір дитини [PERSON] належний догляд за сином не здійснює, часто йде з дому, залишаючи дитину на хвору бабусю, яка за станом здоров`я належний догляд за дитиною здійснювати не може. Того ж дня, 24 липня 2018 року, виконавчим комітетом Броварської міської ради Київської області прийнято рішення про негайне відібрання малолітньої дитини [PERSON] від матері [PERSON] , у зв`язку з виникненням безпосередньої загрози для життя і здоров`я дитини та прийнято рішення про надання до суду висновку щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] (рішення від 24 липня 2018 року № 513 і № 514). 24 липня 2018 року Органом опіки та піклування Броварської міської ради Київської області надано до суду висновок № 1-18/733 про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки мати від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини ухиляється, неадекватна поведінка матері негативно впливає на стан дитини, загрожує життю і здоров`ю дитини. Із даного висновку також вбачається, що відповідач [PERSON] є біологічною матір`ю ще трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , якого вона покинула у пологовому будинку; [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які, у зв`язку із самоусуненням матері від виконання батьківських обов`язків щодо утримання та виховання дітей, проживають на даний час разом зі своїм батьком [PERSON] у селі Пединівка Звенигородського району Черкаської області, з яким відповідач перебувала у шлюбі та який розірваний рішенням суду. Відповідно до листа Комунального закладу Київської обласної ради "Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка" від 16 серпня 2019 року судом встановлено, що з 31 липня 2018 року малолітній [PERSON] знаходиться у даному закладі, за весь час його перебування у дитячому будинку його матір жодного разу сина не відвідала, життям і долею дитини вона не цікавилася, участі в утриманні дитини не приймає. Із акту обстеження умов проживання від 22 жовтня 2019 року, проведеного за адресою: [ADDRESS] , за місцем проживання відповідача, видно, що належні умови для проживання дитини відсутні, повернення малолітньої дитини [PERSON] до його матері [PERSON] є неможливим. Свідки [PERSON] і [PERSON] у суді показали, що відповідач [PERSON] належним чином своїх батьківських обов`язків не виконує, часто відсутня вдома за місцем проживання, залишає дитину на свою матір, яка є інвалідом ІІ групи. Належного догляду за своїм сином [PERSON] вона не здійснює, належні умови для проживання дитини вона теж не створила, здоров`ям дитини не піклувалася. Після відібрання дитини, життям і долею сина вона не цікавилася, участі в утриманні дитини не приймає. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У ч. 1 ст. 5 ЦПК України встановлено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, показаннями свідків. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки чи інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року № 2402-III встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч. ч. 2, 3 ст. 150, ч. ч. 1, 2 ст. 155 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в абз. 2 п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок про те, що ухилення матері, батька від виконання ними своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення їх батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків та свідомого нехтування ними своїми батьківськими обов`язками. Європейський суд з прав людини у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі "Хант проти України" наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти пред`явленого позову про позбавлення його батьківських прав може свідчити про його інтерес до дитини. Суд встановив, що відповідач [PERSON] своїх батьківських обов`язків належним чином не виконувала, належні умови для проживання дитини не створила, про здоров`я дитини вона не піклувалася. По декілька днів вдома вона не ночувала, покидала малолітню дитину на свою матір, бабусю дитини [PERSON] , яка є інвалідом ІІ групи, здійснювати догляд за дитиною за станом здоров`я можливості не має. Після відібрання дитини від матері [PERSON] життям і долею свого малолітнього сина відповідач не цікавилася, жодного разу дитину, яка більше року знаходиться у дитячому будинку, вона не відвідувала. Усі ці обставини свідчать про нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов`язками та її свідоме ухилення від їх виконання. Будь-яких доказів на спростування цих обставин справи [PERSON] суду не надала. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, заслухавши показання свідків, враховуючи, що [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків відносно сина [PERSON] , [INFO] , ухиляється, суд дійшов висновку, що позов Органу опіки та піклування в частині позбавлення відповідача батьківських прав є обґрунтованим та підлягає задоволенню. За змістом ч. 4 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", ч. 2 ст. 166 СК України позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Орган опіки та піклування заявив вимогу про стягнення з [PERSON] аліментів на сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, шляхом перерахування коштів на особистий рахунок дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII визначено, що у 2019 році прожитковий мінімум на місяць одну дитину віком до 6 років становить: з 1 січня - 1626 грн., з 1 липня - 1699 грн., з 1 грудня - 1779 грн. Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи наведене вище, вимоги ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК України, суд вважає, що позов Органу опіки та піклування підлягає задоволенню і в частині стягнення з [PERSON] аліментів на малолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, з дня подачі позову - 01 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України у справах про стягнення аліментів суд допускає негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Також відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, п. 14 ч. 2 ст. 3, ч. 3 ст. 6 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VI за дві вимоги немайнового характеру із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1409 грн. 60 коп. (704 грн. 80 коп. х 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved