Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

у липні 2016 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 14 вересня 2015 року вона на підставі договорів купівлі-продажу, посвідчених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., придбала у відповідачів земельну ділянку, кадастровий номер [NUMBER], та житловий будинок, розташовані за адресою: [ADDRESS] Відповідно до п. 9 договору купівлі-продажу житлового будинку відповідачі зобов"язувалися зняти з реєстрації всіх зареєстрованих осіб з займаної площі та житловий будинок буде повністю звільнений та переданий для безперешкодного володіння, користування та розпорядження ним з боку покупця до 11 листопада 2015 року. Проте, відповідачі взяті на себе зобов"язання не виконали. За таких підстав, позивач просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] зобов"язавши Голосіївський районний відділ Державної міграційної служби України в м. Києві зняти з реєстрації відповідачів. В судове засідання представник позивача надав заяву про судовий розгляд без його участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з"явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися судом. Третя особа - Голосіївський районний відділ Державної міграційної служби України в м. Києві надіслав клопотання про судовий розгляд без участі їх представника. Суд за згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що у житловому будинку за адресою: [ADDRESS], зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою № 2465 від 03.09.2016 р. (а.с. 27) Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Власником житлового будинку та земельної ділянки, розташованих за адресою: [ADDRESS], є позивач [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку, посвідчених 14 вересня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. (а.с. 6-9) На підтвердження своїх доводів щодо відсутності відповідачів у спірному житловому будинку одного року, позивач посилається на свої пояснення та письмові докази. Представник позивача пояснив суду, що відповідачі у цьому житловому будинку не проживають з 14 вересня 2015 року, тобто з дня укладення договорів купівлі-продажу земельної ділянки та житлового будинку. Будь-яких перешкод у користуванні житлом їмне чиниться. [PERSON] та [PERSON] не несуть витрат з утримання житлового будинку та не приймають участь у спільному побуті. Також відповідачі не вживають жодних заходів для зняття себе з реєстраційного обліку за місцезнаходженням житлового будинку, тому позивач змушена звернутися з даним позовом в суд. В матеріалах справи міститься договір купівлі-продажу житлового будинку, посвідчений 14 вересня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., укладений між [PERSON], з одного боку, та [PERSON] і [PERSON], з іншого боку, відповідно до п. 9 якого відповідачі зобов"язувалися зняти з реєстрації всіх зареєстрованих осіб з займаної площі, у зв"язку з чим житловий будинок повністю звільнити та передати для безперешкодного володіння, користування та розпорядження ним з боку покупця до 11 листопада 2015 року. Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідачі не проживають у спірному житловому будинку більше року без поважних причин, а тому вимога про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом підлягає задоволенню. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає 551 гривня 20 копійок судового збору в рівних частинах.

Outcome: approved