Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, в котрому після зміни позовних вимог зазначено, що згідно рішення Яготинського районного суду Київської області від 25 липня 2013 року із [PERSON] на її користь стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 24 травня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, на даний час її матеріальний стан змінився. Згідно медичного висновку-рішення ЛКК , [PERSON] набув статусу дитини-інваліда, потребує постійного лікування, піклування та дієтичного харчування. В зв"язку з чим, розмір аліментів, що стягуються згідно рішення Яготинського районного суду Київської області від 25 липня 2013 року є недостатнім для забезпечення дитини усім необхідним, що призвело до зміни її матеріального становища, оскільки вона змушена нести додаткові витрати на дієтичне харчування та лікування сина. Просила збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі рішення Яготинського районного суду Київської області від 25 липня 2013 року з 1/4 частини його доходів, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/2 частину його доходів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги, пояснивши, що малолітній син позивачки набув статусу дитини-інваліда, потребує постійного лікування, дієтичного харчування, на що необхідні кошти. Позивачка вимушена більше часу приділяти дитині, в зв"язку з чим звільнилася з роботи та у зв"язку з чим змінився її матеріальний стан, а розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання сина недостатній для забезпечення всіх потреб дитини. Відповідач проти позову заперечував, обгрунтовуючи це тим, що не має можливості сплачувати аліменти у більшому розмірі, оскільки він працює неповний робочий день та отримує заробітну плату у невеликому розмірі. Крім цього, вважає достатньою матеріальну допомогу, яку він надає. Він сплачував по 500 грн. щомісячно, а зараз вирішив сплачувати не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Стаття 180 СК України встановлює обов"язок батьків утримувати неповнолітніх дітей, способи виконання такого обов"язку визначаються за домовленістю між ними відповідно до норми ст. 181 цього Кодексу. Згідно вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров"я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року містить аналогічні роз"яснення. В судовому засіданні встановлено, що від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні (свідоцтво про народження, а.с. 9). Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 25 липня 2013 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина -[PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 травня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття, (а.с. 8). З консультативних висновків № 119 від 1 березня 2017 року та № 287 від 15.03.2017 року, довідки КЗ "Яготинський центр первинної медико-санітарної допомоги Яготинського району Київської області" (а.с. 5-7) вбачається, що [PERSON] має затримку психічного розвитку, затримку розвитку мови, комунікативні розлади та йому рекомендовано спеціальні заняття щодо розвитку мови та мовлення з логопедом, заняття щодо розвитку навичок, харчування із обмеженням глютену, спостереження у дитячого психіатра за місцем проживання. [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у педіатра з діагнозом: ДЖВШ по гіпотанічному типу, ангіохоліт, потребує дієтичного харчування і протирецедивного лікування, та з 5 липня 2017 року він набув статус дитини-інваліда (а.с.4). Відповідачка звільнилася з роботи, (а.с. 37), працює неофіційно, оскільки вона вимушена більше часу приділяти сину внаслідок його хвороби та матеріальний стан її погіршився. Крім цього, їй необхідно оплачувати лікування, дієтичне харчування, яке необхідно дитині в силу захворювання. Коштів, які вона отримує, недостатньо для забезпечення всіх потреб дитини. Відповідач має на праві власності житловий будинок, тваринницьке приміщення площею 935,2 кв.м., (Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо суб"єкта, а.с.16). [PERSON] є особою працездатною, має нормальний стан здоров"я із 10 серпня 2017 року працює на посаді менеджера в ПП "ДВС Сервіс" та отримує заробітну плату, розмір якої за серпень 2017 року склав 1103, 22 грн., (довідки ПП "ДВС Сервіс", наказ про прийняття на роботу від 09.08.2017 року, штатний розклад, а.с. 22-25). [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів, яка за період із 1 травня 2017 року по 1 вересня 2017 року складає 11 125 гривень, (довідка-розрахунок, а.с. 27-28), інших утриманців не має. Пункт 1 ст. 3 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п.2- дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов"язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст. 27 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи вищевикладені обставини, а також приймаючи до уваги, що розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років з 1 січня 2018 року становить 1492 грн., те, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, оскільки є працездатним, не має інших утриманців, дитина набула статусу інваліда, в зв"язку з чим матір дитини звільнилася з роботи, вимушена приділяти більше уваги дитині та основний тягар по утриманню та догляду за дитиною лягає на матір, в зв"язку з чим змінився її матеріальний стан, то суд вважає за необхідне збільшити розмір аліментів, стягнутих з [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] до 1/3 частини його заробітку (доходу). Крім цього, в силу ст. 182 СК України мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку... При цьому, суд вважає, що стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а тому у задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити. Дійшовши такого висновку, суд також приймає до уваги, що обов"язок по утриманню дитини покладається на обох батьків. Заперечення відповідача в тій частині, що він вважає достатнім стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку суд вважає такими, що не заслуговують на увагу. Так, з медичної документації вбачається, що дитина є хворою, має затримку психічного розвитку, потребує додаткових занять у логопеда та інше, в зв"язку з чим матір дитини не зможе працювати в такому ж режимі, як і раніше, а тому матеріальна допомога з боку батька повинна бути збільшена. Відповідач є працездатним, має освіту, спроможний працевлаштуватись та отримувати доходи, які дозволяють забезпечити потреби дитини та для стягнення аліментів у мінімальному розмірі у даному випадку підстав немає.

Outcome: partial