Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

26 серпня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Гайворонської сільської ради Бахмацького району про визначення додаткового строку тривалістю три місяці для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги мотивував тим, що його батько, [PERSON] помер [INFO]. Після смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, розташованої на території Гайворонської сільської ради, але з поважних причин він спадщину у строк, визначений законом прийняти не зміг. Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 23 вересня 2014 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено з підстав недоведеності позову. В апеляційній скарзі [PERSON] просить рішення скасувати, вважаючи його незаконним. На думку апелянта у справі достатньо доказів того, що строк звернення до нотаріальної контори було пропущено ним з поважних причин. Представник відповідача у судове засідання не з"явився, у письмовій заяві просив справу розглянути без участі представника сільської ради. У судовому засіданні апеляційного суду [PERSON] та його представник [PERSON] апеляційну скаргу підтримали, пославшись на обставини, викладені у ній. Позивач також додатково пояснив, що він проживав окремо від батька в іншому населеному пункті, батьки були розлучені, теж проживали окремо. Після смерті батька у батьківській хаті залишилась проживати і була зареєстрована [PERSON], яка, як він вважав, перебувала з батьком у шлюбі і прийняла спадщину. Лише у червні 2014 року, вже після смерті [PERSON], йому випадково стало відомо, що спадщину [PERSON] не приймала, так як не була з батьком зареєстрована. Таким чином земельна ділянка, яка належала батьку, про що свідчить Акт про право власності на земельну ділянку Серії ЯГ № 258970, залишилась не успадкованою. Просив цей факт вважати поважною причиною пропуску строку прийняття спадщини та надати йому додатковий строк для звернення в нотаріальну контору. Крім того, апелянт пояснив, що з позовом аналогічного змісту він звертався до суду, вирішуючи питання надання додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері , яка померла у 2004 році, позов було задоволено без його участі, тому він не вважав за необхідне все детально описувати і надавати додаткові докази, написавши заяву про розгляд справи без його участі. У засіданні апеляційного суду представник позивача просив допитати [PERSON] у якості свідка , оскільки інших доказів щодо поважності причини пропуску строку позивач не має. Допитаний у якості свідка [PERSON], будучи попередженим про кримінальну відповідальність за неправдиві свідчення, стосовно причини пропуску строку для прийняття спадщини, дав апеляційному суду пояснення, аналогічні тим, що надавались ним в якості пояснень як апелянта . Вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, а також, проаналізувавши покази свідка [PERSON], апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга може бути задоволена, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду має бути законним і обґрунтованим. Законним, є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічного з"ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до п.4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє повному, всебічному з"ясуванню обставин справи, роз"яснює особам , які беруть участь у справі , їх права та обов"язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав. Таких вимог закону судом першої інстанції під час розгляду даної справи дотримано не було. Відповідно до п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява має містити, крім іншого, посилання на докази, якими обґрунтовується позов. Як вбачається з позовної заяви, [PERSON] лише вказує у позові причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, проте, доказів на підтвердження поважності причини пропуску строку у позові не наводив і до позовної заяви не додав. Незважаючи на зазначене, суд першої інстанції усупереч вимог ч.4 чт.10 та ст. 130 ЦПК України, фактично не маючи жодних доказів тих фактів, на які посилався позивач, відкрив провадження по цивільній справі, призначив справу до розгляду по суті без попереднього судового засідання, де мали бути з"ясовані всі необхідні для вирішення спору обставини. Судове засідання відбулось з ухваленням рішення без участі сторін, тобто, суд вважав, що має достатньо доказів для ухвалення рішення по суті спору, при цьому, встановлення причини пропуску строку звернення з заявою для прийняття спадщини та визнання їх не поважними, відбулось лише виходячи з обставин, описаних у позовній заяві, яка не є належним доказом у цивільній справі. Зогляду на допущені судом першої інстанції процесуальні порушення під час розгляду справи та враховуючи практику Європейського суду з прав людини , зокрема позицію, сформульовану по справі „Ілхан проти Туреччини", з параграфу 59 якого вбачається, що при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру, апеляційний суд, на підставі приписів п.4 ст. 10 ЦПК України сприяв повному та всебічному з"ясуванню обставин у даній справі. Зокрема, роз"яснено обов"язок позивача довести належними доказами ті обставини, які на його думку, свідчать про поважність причини пропуску строку звернення з заявою про прийняття спадщини. Також, судом роз"яснено право у апеляційному суді заявляти клопотання про дослідження доказів, оскільки у суді першої інстанції позивач участі не приймав. З пояснень [PERSON], допитаного у якості свідка за клопотанням його представника, які є належним та допустимим доказом і не спростовані іншими доказами, апеляційний суд приходить до висновку, що причини пропуску строку звернення з заявою про прийняття спадщини, наведені позивачем у апеляційному суді , можуть бути визнані поважними. Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального права і призвело до неповноти встановлення обставин у справі, зокрема, щодо причин пропуску строку для прийняття спадщини, відповідно до приписів п.1,4 ч.1 ст.309 ЦПК України колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням рішення про задоволення позову.

Outcome: approved