Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

27 травня 2021 року до Миколаївського районного суду Одеської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що на підставі свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 24.12.2007 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.12.2007 року вона є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до рішення Виконавчого комітету Миколаївської селищної ради Миколаївського району Одеської області від 28.01.2010 року № 6 «Про зміну нумерації житлового приміщення, розташованого по [ADDRESS] , яке належить [PERSON] » свідчить про те, що житловому приміщенню, що належить [PERSON] , яке раніше рахувалось під номером [NUMBER] присвоєно [ADDRESS] . Згідно Будинкової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у будинку [ADDRESS] з 13.07.2017 року значиться зареєстрованим [PERSON] , [INFO] . Згідно акту обстеження домоволодіння по [ADDRESS] від 19 травня 2021 року, відповідач зареєстрований в зазначеному домоволодінні з 13 липня 2017 року, але фактично з моменту реєстрації там не проживає. Згідно довідки виконавчого комітету Миколаївської селищної ради Миколаївського району Одеської області від 19.05.2021 року за № 1746 також свідчить про те, що в житловому будинку по [ADDRESS] [PERSON] зареєстрований, але за місцем реєстрації не проживає. Отже, відповідач - [PERSON] , [INFO] , не проживає в даному будинку, не допомагає вести господарство, не сплачує комунальні платежі, в утриманні житла участі не бере, його особистих речей в будинку немає і взагалі будинком він не цікавиться, однак в добровільному порядку з реєстраційного обліку не знявся. Реєстрація місця проживання відповідача у зазначеному домоволодінні створює для позивачки перешкоди у вільному користуванні майном. З урахуванням наведеного, позивач просила визнати [PERSON] такими, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме: житловим будинком за адресою: [ADDRESS] . 01 червня 2021 року ухвалою суду відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, призначено підготовче засідання по справі. 08 липня 2021 року ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Позивач у судове засідання не з`явилася, хоча про день, час і місце слухання справи була повідомлена належним чином. Через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, свого представника до суду не направив, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причин неявки не повідомив та відзиву не подав. На адресу суду повернувся конверт з поштовим повідомлення з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». У відповідності до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є: 1) день вручення судової повістки під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до п. 99-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270, Рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка". Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка", працівник поштового зв`язку робить позначку "адресат відсутній за вказаною адресою", яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. Матеріалами справи підтверджено наявність в справі даних про повернення до суду судового повідомлення на ім`я відповідача з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою», що за нормами Правил надання послуг поштового зв`язку здійснюється за відсутності осіб. Відповідно до частини 11 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач, третя особа або свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Порядок публікації оголошень на офіційному веб-порталі судової влади України визначаються Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. Відповідно до роз`яснення Державної судової адміністрації України від 24.01.2018 року за №10-2141/18 про розміщення оголошень про виклик на офіційному веб-порталі судової влади України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи інформація про виклик у справі відповідача, третьої особи, свідка, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, розміщується безпосередньо судом на його офіційній сторінці веб-порталу судової влади України. У зв`язку з вищевикладеним виклик відповідача був розмішений на офіційному сайті Миколаївського районного суду Одеської області у розділі, у якому розміщуються оголошення про виклик учасників судових засідань до суду. Відповідач [PERSON] , про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, зокрема: шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України згідно із ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. Інших заяв і клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Відповідно положень п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами по справі. Судом встановлено, що позивач на підставі свідоцтва на право власності на нерухоме майно від 24.12.2007 року та Витягу серії СВУ №353477 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.12.2007 року вона є власником житловго будиноку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6,7). З довідки про реєстрацію місця проживання особи № 1746 від 19.05.2021 р. виданої виконавчим комітетом Миколаївської селищної ради Миколаївського району Одеської області, вбачається, що в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , значиться зареєстрованим [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, судом встановлено, що відповідач зареєстрований, але без поважних причин з моменту реєстрації з 17 липня 2017 року не проживає у даному домоволодінні, що підтверджується актом обстеження домоволодіння від 19 травня 2021 року складеними Миколаївською селищною радою Миколаївського району Одеської області (а.с. 14). Реєстрація місця проживання відповідача у вказаному житлі створює для позивача перешкоди у вільному користуванні майном. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За змістом статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Згідно положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. За таких обставин, оскільки судом встановлено, що відповідач більше трьох років без поважних причин не проживає в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , у якій він зареєстрований, при цьому витрат на утримання вказаного домоволодіння не несе, суд приходить до висновку, що останній втратив право користування вказаним житловим приміщенням, а тому вважає за необхідне визнати [PERSON] таким, що втратив право користування зазначеним вище домоволодінням. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача. Виходячи з наведеного та

Outcome: approved