Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-19 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернулась з позовом де вказує, що 09 квітня 2010 року її мати - [PERSON] уклала з [PERSON] договір дарування, згідно з яким подарувала останій 58/100 часток домоволодіння №7 по провулку Польовому у с.Пісочин Харківського району Харківської області. Вважає, що зазначений договір був укладений з порушенням діючого законодавства, оскільки на момент вчинення правочину в будинку була зареєстрована вона, яка на час вчинення договору не досягла повноліття, а тому при укладанні таких договір необхідна згода органу опіки та піклування, яка отримана не була. Іншого житла вона не має. Тому просила визнати зазначений договір недійсним. Позивач у судове засідання не з"явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомила. Тому суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність, за участю її представника. Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав і просив задовольнити у повному обсязі. Надав суду пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 03 листопада 2015 року позовні вимоги визнала і не заперечувала проти їх задоволення. Також суду пояснила, що дійсно 09 квітня 2010 року уклала з [PERSON] договір дарування, яким подарувала останній належній їй 58/100 часток домоволодіння №7 по провулку Польовому у с.Пісочин Харківського району Харківської області. На момент укладення договору в будинку також була зареєстрована її дочка - позивач по справі, але дозвіл органу опіки та піклування вона не отримувала, через свою необізнаність. До того ж фактично між нею та [PERSON] був укладений договір іпотеки. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомила. Тому суд вважає можливим розглянути справу у її відсутність, за участю її представника. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав і просив відмовити у його задоволенні. Також пояснив, що рішеннями Харківського районного суду Харківської області від 18 грудня 2012 року та 03 червня 2015 року було встановлено, що на час укладення договору дарування між [PERSON]П, та [PERSON] позивач у спірному будинку зареєстрована не була, а тому її права порушені не були, а за таких обставин підстав для задоволення позову не має. Представник третьої особи у судовому засіданні 03 листопада 2015 року позовні вимоги підтримав і не заперечував проти їх задоволення. Також суду пояснив, що дійсно на момент укладення договору між відповідачами згода органу опіки та піклування отримана не була, а тому такий договір є недійсним. Заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Відповідно до вимог ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п"ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.6 ст.203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно зі ст.17 Закону України "Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без згоди органа опіки та піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятись від належних дитині майнових прав, здійснювати обмін, поділ, відчуження житла, зобов"язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов"язання. Статтею 18 зазначеного вище Закону встановлено, що органи опіки та піклування зобов"зані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла. Аналогічні вимоги закріплені і у статті 177 Сімейного кодексу України. Як встановлено у судовому засіданні 09 квітня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №240, згідно з яким [PERSON] подарувала [PERSON]М, належній їй на праві приватної власності 58/100 часток домоволодіння №7 по провулку Польовому у с.Пісочин Харківського району Харківської області з відповідними надвірними будівлями та спорудами. Як вбачається з пункту 6 цього договору дарувальник своїм підписом підтвердив, що на час укладення договору на даний будинок іпотеки та будь-яких прав на нього в третіх осіб немає, внаслідок відчуження вказаного нерухомого майна не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб, в житловому будинку не зареєстроване місце проживання дітей, ніхто з дітей не має права користування ним (а.с.6). Як вбачається з копії заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 18 грудня 2012 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи - [PERSON], орган опіки та піклування Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області про визнання договору дарування недійсним та застосування правил іпотеки, визнання договору іпотеки недійсним, визнання права власності на частину житлового будинку, яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 18 квітня 2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 серпня 2013 року в 58/100 частках будинку №7 по провулку Польовому у с.Пісочин Харківського району Харківської області були зареєстровані [PERSON] та її діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 30 березня 2010 року [PERSON], за заявою своєї матері, була знята з реєстрації в спірному будинку для подальшої реєстрації у с.Червона Нива Богодухівського району Харківської області. 07 липня 2012 року [PERSON] знов за заявою матері була зареєстрована у спірному будинку (а.с.82-90). Факт реєстрації позивача у спірному будинку з 07 липня 2012 року по теперішній час підтверджується і доданою до позову копією паспорту позивача (а.с.7). Як вбачається з копії рішення Харківського районного суду Харківської області від 03 червня 2015 року, яке набрало законної сили, по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи - Пісочинский сектор Харківського району Державної міграційної служби України, Служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області, орган опіки і піклування Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області про виселення, визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації судом встановлено, що [PERSON] зареєстрована у спірному будинку вже після укладання договору дарування, без згоди власника будинку (а.с.21-24). Відповідно до вимог ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовими рішеннями у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Оскільки рішеннями судів, які набрали законної сили, встановлено, що при укладенні оспорююваного договору порушень прав і інтересів [PERSON] не було, оскільки на час укладання договору вона у спірному домоволодінні зареєстрована не була, а настуна її реєстрація у спірному будинку була проведена без згоди власника і не потягла за собою набуття позивачем права власності на спірне домоволодіння або право користування ним, то і підстав визнавати договір дарування, укладений 09 квітня 2010 року між [PERSON] та [PERSON], у суда не має. А за таких обставин позов [PERSON] задоволенню не підлягає. \~ \~ \~ \~На підставі вищевикладеного, ЗУ "Про охорону дитинства", ст.177 СК України, ст.ст.203, 204 ЦК України,

Outcome: dismissed