Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

У червні 2017 року позивачка звернулася до суду із зазначеною вище позовною заявою, в якій зазначила, що відповідач по справі є батьком їхніх неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка в позовній заяві посилаючись на те, що вони з відповідачем однією сім"єю не проживають з травня 2017 року, діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні, при цьому відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частки від заробітку відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред"явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Сторони в судове засідання не з"явилися, кожен окремо звернувся до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність, при цьому відповідач проти задоволення позову не заперечував. Згідно з положеннями ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з положеннями ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з положеннями ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з положеннями ст. 182 СК України Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з положеннями ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно з положеннями ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Так судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] проживають разом з матір"ю [PERSON], позивачкою по справі, при цьому батько дітей [PERSON] ніякої участі в їх утриманні не приймає та матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Зазначені обставини відповідачем не заперечуються, згідно з його письмовою заявою про визнання позову. З урахуванням обставин справи суд дійшов до висновку, що відповідач ухиляється від виконання обов"язку щодо утримання своїх неповнолітніх дітей, у зв"язку з чим з нього підлягають стягненню аліменти на їх утримання. На підставі викладеного позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved