Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов вищевказаний позов, який позивачі мотивують тим, що їм на підставі свідоцтва про право власності на житло №31 від 16.05.2010р. в рівних частинах на праві спільної часткової власності належить квартира №1 по [ADDRESS]. Одночасно із цим відповідачам на підставі свідоцтва про право власності на житло №200 від 27.10.2008р. в рівних частинах на праві спільної часткової власності належить квартира №2 по [ADDRESS]. Вказаний будинок [ADDRESS] з надвірними будівлями раніше перебував на балансі КЖЕП «Ірпінь» та належав до комунальної власності. Оскільки будинок є багатоквартирним то надвірні будівлі та споруди перебувають у спільному користуванні власників квартир №1 та №2. У 2011р. відповідачі без погодження з позивачами перегородили двір загального користування, стали чинити позивачам перешкоди у користуванні надвірними спорудами та будівлями, розпочали незаконне будівництво на землях загального користування. З приводу вищезазначених протиправних дій з боку відповідачів позивачі звернулись із скаргою до прокуратури м. Ірпеня. За результатами перевірки було отримано лист із Ірпінської міської ради Київської області відповідно до якого позивачам стало відомо, що відповідачам передано безкоштовно у спільну часткову власність земельну ділянку, що за адресою [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку. Позивачі вважають, що приватизація відповідачами частини спірної земельної ділянки є незаконною, оскільки вона мала відбуватись із врахуванням законних інтересів позивачів, як власників частини багатоквартирного будинку [ADDRESS]. Враховуючи, вищезазначене позивачі просять визнати незаконним та скасувати рішення Ірпінської міської ради Київської області №986/19 сесії 6 скликання від 06.10.2011р. «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту, що посвідчує право часткової власності на земельну ділянку» в частині передачі у спільну часткову власність земельної ділянки [PERSON] - 1/3, [PERSON] - 1/3, [PERSON] - 1/3 площею 0,0291 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарчих будівель і споруд за адресою: [ADDRESS]. Також визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №319937 від 10.05.2012р. на ім'я [PERSON], площею 0,0291 га. для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарчих будівель і споруд за адресою: [ADDRESS]. Позивачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином. Одночасно із цим направили до суду свого представника. Представник позивача в судове засідання з'явився, підтвердив обставини викладені у позовній заяві, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання з'явилися. Позовні вимоги позивачів не визнали та просили суд у задоволенні позовної заяви відмовити. Крім цього подали до суду свої заперечення на позовну заяву позивачів, обґрунтовуючи свою думку тим, що позивачі не надали суду ніяких доказів, які б підтвердили їхнє право на володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, які перебувають у власності громадян. Також вважають, що рішення Іртиської міської ради Київської області IX сесії VI скликання за № 986 від 06 жовтня 2011 року та Державний Акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯМ № 319937 від 05 березня 2012 року, прийняті законно і нема ніяких законних підстав для визнання їх незаконними, недійсними та їхнього скасування. Представник відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання з'явився. Позовні вимоги позивачів не визнав та просив суд у задоволенні позовної заяви відмовити, оскільки вона безпідставна. Представник Ірпінської міської ради Київської області в судове засідання не з'явився. До суду надіслано заяву, відповідно до якої просить слухати справу за відсутності її представника та позовні вимоги позивачів не визнає і просить у позові відмовити. Заслухавши доводи сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що позивачам на підставі свідоцтва про право власності на житло №31 від 16.05.2010р. в рівних частинах на праві спільної часткової власності належить квартира №1 по [ADDRESS] (а.с.7). Одночасно із цим відповідачам теж на підставі свідоцтва про право власності на житло №200 від 27.10.2008р. в рівних частинах на праві спільної часткової власності належить квартира №2 по [ADDRESS] (а.с.11). Вказаний будинок [ADDRESS] з надвірними будівлями раніше перебував на балансі КЖЕП «Ірпінь» та належав до комунальної власності. Оскільки будинок є багатоквартирним то надвірні будівлі та споруди перебувають у спільному користуванні власників квартир №1 та №2. Згідно із витягу з рішення Ірпінської міської ради Київської області від 30.07.2010р. за №5045-92-V гр. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право спільної часткової власності на земельну ділянку, яка становить 1/3 від загальної площі 0,0284 га. для обслуговування жилого будинку, господарчих будівель і споруд за адресою [ADDRESS] (а.с.15). Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що не було погодження з позивачами питання щодо приватизації "спірної земельної ділянки", що начебто "призвело до порушення прав позивачів, в т.ч. неповнолітньої [PERSON], на приватизацію належної ним частини земельної ділянки по [ADDRESS]". Але ж земельна ділянка [ADDRESS] на день надання відповідачам дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право спільної часткової власності на земельну ділянку, належала Ірпінській міській раді Київської області, і саме з КЖЕП "Ірпінь", як користувачем власника земельної ділянки, відповідачами була укладена Мирова угода, щодо розмежування вказаної земельної ділянки. За таких обставин, твердження позивачів, що рішення № 5045-92-V від 30 липня 2010 року Ірпінської міської ради Київської області про надання відповідачам дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право спільної часткової власності на земельну ділянку, прийняте з порушенням земельного законодавства, а саме ст. 42 ЗК України, так як позивачі не були на той час ні користувачами, ні власниками частини земельної ділянки, що підтверджується технічним паспортом на будинок та Мировою угодою. Посилання позивачів на те, що порушено їхнє право на приватизацію земельної ділянки, є необгрунтованим і не підтверджується наданими доказами, так як вони не звертались із відповідними заявами до компетентних органів, які регулюють правовідносини по приватизації землі у позивачів відсутні засвідченні докази, які б підтверджували їхнє право на користування земельною ділянкою. Не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні, ті обставини, що порушене право на приватизацію земельної ділянки в зв'язку із прийняттям 06 жовтня 2011 року рішення Ірпінської міської ради Київської області за № 986/19 сесії 6 скликання "Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання державного акту, що посвідчує право часткової власності на земельну ділянку", в частині передачі у спільну часткову власність земельної ділянки [PERSON] - 1/3, [PERSON] - 1/3, [PERSON] - 1/3, площею 0,0291 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд за адресою: [ADDRESS], не може бути доказом по справі, так як цей документ не свідчить про порушення права позивачів на здійснення свого права на приватизацію займаної ними земельної ділянки. Згідно ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Статтею 14 Конституції України та ст. 1 ЗК України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України (далі ЗК України) власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на нерухоме майно. Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Частина 3 ст.116 ЗК України вказує, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Згідно ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі встановлених судом обставин та зазначених норм Закону,

Outcome: dismissed