Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

У серпні 2016 року [PERSON] звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з позовом до Житомирської міської ради, в якому просив визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON] на два місяці після набрання рішенням суду законної сили. Позов обґрунтовувався тим, що 26.04.2006 р. померла [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на частину квартири [ADDRESS]. Вказував, що у вказаній квартирі проживає з народження разом з матір"ю [PERSON], батьком [PERSON]П, який помер у 2001 році та сестрою [PERSON] Посилаючись на те, що про смерть спадкодавиці [PERSON] позивач нещодавно дізнався від її племінниці, яка проживає в м.Полтава, вказує, що строк для прийняття ним спадщини пропущено з поважних причин, у звязку з чим звернувся до суду з вказаним позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Представник позивача в судовому засіданні поданий позов підтримав в повному обсязі із підстав, викладених у позовній заяві та просив його задовольнити. Представник Житомирської міської ради в судове засідання не з'явився, нанада заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 26 квітня 2006 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ТП №036967 від 01.05.2006 року (а.с. 5). Позивач [PERSON] є сином померлого 15.11.2001 року [PERSON], який являвся сином спадкодавиці [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії ІІІ-ТП №254401 від 02.10.1986 р. (а.с. 8). Згідно свідоцтва про право власності на житло №42703 від 18.12.2002 року [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.4). Згідно листа Першої Житомирської державної нотаріальної контори №329/01-09 від 06.05.2016 спадкова справа до майна померлої 26 квітня 2006 року [PERSON], не заводилась (а.с. 71). Вирішуючи питання про можливість визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Статтею 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. Так, позивач [PERSON] пропустивши встановлений законом шестимісячний строк подання заяви про прийняття спадщини як підставу поважності причини пропущеного строку посилався на необізнаність про смерть спадкодавця [PERSON] За змістом ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно вимог статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У абзаці шостому пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 роз"яснено, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (тривала хвороба, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо). Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 роз"яснено, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину тощо. З огляду на викладене, враховуючи, що саме по собі незнання [PERSON] про смерть спадкодавця [PERSON], не свідчить про поважність пропуску строку прийняття спадщини, при цьому доказів наявності інших об'єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини позивачем в порушення ст.ст. 11, 60 ЦПК України не надано, то суд дійшов висновку, що у задоволені позову слід відмовити за безпідставністю. Вказаний правовий висновок Верховного Суду України також, викладений у постанові від 4 листопада 2015 року (№ 6-1486цс15) про те, що якщо у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Outcome: dismissed