Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: служба у справах дітей Яготинської районної державної адміністрації Київської області, в котрому після зменшення позовних вимог зазначено, що з лютого 2013 року по 11 квітня 2017 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. [INFO] від шлюбу народився син [PERSON]. 11 квітня 2017 року шлюб між ними був розірваний на підставі рішення Яготинського районного суду Київської області. Відповідно до рішення Яготинського районного суду Київської області із [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 березня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Починаючи з 2015 року і по сьогоднішній день, маючи реальну можливість приймати участь у вихованні та забезпеченні дитини, відповідач з власної ініціативи самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, не спілкується з дитиною, участі у житті сина свідомо не приймає. Дитина проживає разом з нею. [PERSON] має заборгованість по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Вона самостійно несе усі витрати по утриманню сина, при цьому неодноразово в усній формі зверталась до відповідача з проханням прийняти участь в утриманні сина, однак її звернення залишено відповідачем без задоволення. На даний час вона має намір забезпечити повноцінне життя для своєї дитини, її розвиток та відпочинок в країнах ближнього та дальнього зарубіжжя, задля підвищення рівня світогляду дитини, покращення стану здоров'я сина, фізичного, духовного та морального розвитку дитини, що є забезпеченням інтересів хлопчика в межах здійснення батьківських прав та обов'язків. Нею було подано заяву про працевлаштування до головного офісу туристичної агенції ТОВ «Дзвелі Медіані» на вакантну посаду менеджера стратегій маркетингу (м. Тбілісі, держава Грузія). Після вдалого проходження дистанційного стажування, що було пов'язано з реалізацією (розповсюдженням) туристичних пакетів на території України, їй прийшло запрошення на роботу до туристичної агенції ТОВ «Дзвелі Медіані» із визначенням заробітної плати еквівалентної 700 доларів США. Також, роботодавець бере на себе зобов'язання по забезпеченню свого працівника квартирою, поблизу від роботи та повністю фінансує соціальну програму адаптації її синові у дитячому садочку. Дана програма адаптована за європейськими стандартами та включає в себе: оздоровлення дитини, її соціальний і фізичний розвиток, навчання рідною мовою (мова за бажанням), а також її дозвілля. З цього приводу, вона неодноразово зверталась в усній формі до [PERSON], а також за допомогою надіслання на адресу останнього поштових листів, з проханням надати нотаріальний дозвіл на виїзд їх сина разом з нею за кордон, але дані прохання були залишені ним без належної відповіді. Такі її дії були спрямовані лише за для майбутнього їх дитини, але відповідач відмовляється надавати свій дозвіл на виїзд її із сином до держави Грузія. Жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обґрунтовували його відмову, відповідач не наводить. Просила надати їй дозвіл на виготовлення проїзних документів та на тимчасове вивезення за межі України до території держави Грузія неповнолітнього [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO], з метою поліпшення стану здоров"я та соціального розвитку дитини відповідно до рекомендацій лікувальної установи упродовж періоду (терміну), починаючи з 15.03.2018 року до 15.03.2019 року. В судове засідання позивачка та її представник не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивачки звернувся до суду з заявою, в котрій просив розглянути справу у їх відсутності, позов підтримав. Відповідачка та її представник в судове засідання не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, в заяві до суду представник відповідачки просив розглянути справу у їх відсутності та надав до суду письмові заперечення, в котрих зазначив, що інформація, викладена позивачкою в позовній заяві не відповідає дійсності, принижує його як сумлінного батька та має на меті виключно дискредитувати його перед судом. З моменту народження сина та по сьогоднішній день він приймає активну участь у його житті, постійно спілкується та проводить час із своєю дитиною, приймає участь у його вихованні та матеріальному забезпеченні. Так, у вересні місяці мало місце наявність заборгованості по аліментам, але вона виникла виключно з підстав його звільнення та нового працевлаштування. На сьогоднішній день заборгованість майже повністю погашена. Окрім сплати аліментів, він постійно придбає для сина одяг, іграшки, необхідні побутові речі. Він ніколи не заперечував щодо виїзду [PERSON] за кордон для відпочинку на короткий проміжок часу. Дозвіл на виїзд дитини позбавить його можливості спілкуватися із сином та брати участь у його вихованні. [PERSON] є його єдиною дитиною, сенсом його життя. Він хоче бачити як росте син, як піде до школи. Крім того, норми чинного законодавства не передбачають надання дозволу на тимчасове багаторазове вивезення дитини за межі України. Просив у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи проти позову не заперечував. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення свідків, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. З показів свідка [PERSON] даних в судовому засіданні вбачається, що він товаришує з відповідачем. [PERSON] працює вахтовим методом, а на вихідні забирає до себе свого сина, спілкується з ним, купує сину одяг, іграшки. Як часто забирає [PERSON] свого сина протягом тижня, сказати не може, але протягом року він був свідком близько тридцяти разів на рік, як той спілкувався з дитиною та одного разу бачив, як [PERSON] купував сину взуття, а інший раз штани. З показів свідка [PERSON] даних в судовому засіданні вбачається, що він є хрещеним батьком малолітнього [PERSON]. Позивачка не проживає з чоловіком близько двох років, малолітній син проживає з матір"ю. Протягом останніх двох років він дуже часто залишає країну, а тому сказати, як часто бачиться [PERSON] з дитиною, точно сказати не може. У вересні, жовтні він пару разів підвозив останнього до дитини, а пару разів [PERSON] брав у нього автомобіль. З показів свідка [PERSON] даних в судовому засіданні вбачається, що вона знайома з відповідачем протягом 10 років. Вона бачила приблизно раз на місяць, як [PERSON] часто гуляє із сином на майданчику у вихідні дні. А також була свідком, як минулої зими він два-три рази забирав дитину із садочку, та бачила, як той купував сину іграшки. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний на підставі рішення Яготинського районного суду Київської області від 11 квітня 2017 року, (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження, а.с. 5). Неповнолітня дитина проживає разом з матір"ю та перебуває на її утриманні, (довідка Яготинської міської ради, а.с.14). Згідно рішення Яготинського районного суду Київської області від 26 травня 2017 року (а.с.8) із [PERSON] на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 20 березня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка після вдалого проходження дистанційного стажування, що було пов'язано з реалізацією (розповсюдженню) туристичних пакетів на території України, отримала запрошення на роботу до туристичної агенції ТОВ «Дзвелі Медіані» із визначенням заробітної плати еквівалентної 700 доларів США. Також, роботодавець бере на себе зобов'язання по забезпеченню свого працівника квартирою, поблизу від роботи та повністю фінансує соціальну програму адоптації її синові у дитячому садочку, (запрошення, а.с.16, 19). Програма передбачає з метою розвитку дітей надання батькам необхідних навичок, в разі потреби в процесі роботи з дітьми та батьками задіяні психологи, терапевти мови, масажисти та інші спеціалісти. Програмою враховано оздоровчі, пізнавальні, розважальні процедури для дітей та інші міроприємства... Програма розроблена та адаптована відповідно з існуючими у Грузії та Європі стандартами. Малолітній [PERSON] має діагноз: плоско-вальгусна деформація обох ступнів, у зв"язку з чим потребує массаж, ЛФК, придбання ортопедичного взуття (а.с.50-51, 54-55). Крім цього, дитина проходила обстеження у Київській міській клінічній офтальмологічній лікарні та має проблеми із зором, (а.с. 52). З довідки Яготинського ЦПМСД (а.с. 75-76) вбачається, що [PERSON] перебуває на диспансерному обліку у педіатра з діагнозом: стан після перенесеної гострої верхньодольової пневмонії. Знаходився на лікуванні ККП № 17, виписаний 26.12.2017 року. Потребує протирецедивного лікування два рази на рік та санаторно-курортного лікування. На лікування малолітньої дитини його матір"ю [PERSON] бути затрачені значні кошти, що підтверджується чеками (а.с. 77-81). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч. 2, ч. 4 ст. 150 Сімейного Кодексу України, ч. 1, ч. 2 ст. 255 Сімейного Кодексу України батьки зобов"язані поважати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, а мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Питання виховання дитини за вимогами ст. 157 СК України вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального і соціального розвитку. Як вбачається зі ст. 11 ЗУ "Про охорону дитинства" батько та мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов"язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 313 Цивільного Кодексу України, фізична особа яка не досягла шіснадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно ст. 7 Закону України «Про порядок виїзду з України і в"зду в Україну громадян України», п. 16, п. 18 «Правил оформлення і видачі паспортів громадянина України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, іх тимчасового затримання та вилучення» самостійний виїзд за кордон дітей, які не досягли 18-річного віку, здійснюється за нотаріально засвідченою згодою батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Суд вважає, що відмова батька у наданні згоди на виїзд дитини за кордон, не відповідає інтересам малолітнього сина. Крім того, на думку суду, участь батька у вихованні дитини та здійснення ним своїх батьківських обов"язків щодо створення умов для фізичного, духовного, морального розвитку, покращення стану здоров"я дитини є недостатньою. Так, під час участі в одному із судових засідань [PERSON] визнав ті обставини, що має заборгованість по аліментах, сума заборгованості становила 9 000 грн. Дитина на даний час потребує підвищеної турботи та піклування, оскільки має захворювання. Суд вважає, що тимчасовий виїзд до Грузії створить для дитини та її матері умови для покращення матеріального стану, для оздоровлення дитини, для нормального розвитку дитини, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Дійшовши такого висновку, суд також враховує, що жодний із допитаних свідків не зміг підтвердити наведені батьком дитини обставини, що він постійно спілкується з дитиною, належним чином приділяє увагу вихованню та розвитку дитини. Відповідач не надав суду жодних переконливих доказів, що він приймає участь у витратах на оздоровлення дитини. Ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Згідно статті 3 Конвенції про права дитини, у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім'я та сімейні зв'язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання (ст.8 Конвенції). Згідно пунктів 1,2,3 статті 9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved