Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-17 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав. На підставу своїх вимог спирається на те, що [PERSON], [INFO], жителька смт. Маньківка Маньківського району Черкаської області, має малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. [PERSON] проживає в [ADDRESS]. На обліку соціальних працівників перебуває з 2012 року. Питання невиконання нею батьківських обов'язків неодноразово стояло на порядку денному органів опіки та піклування. Так, з квітня 2014 року малолітній [PERSON] 9 місяців перебував у обласному центрі соціальної реабілітації для дітей в м. Умань в зв'язку з залишенням його без батьківської опіки та піклування. За період перебування хлопчика в закладі ні мати ні батько не зверталась до служби з метою повернення дитини. Проте, як і раніше, мати продовжувала нехтувати всіма зауваженнями та порадами щодо виходу з кризової ситуації. Стиль та умови життя, відношення батьків до батьківських обов'язків доводять, що мати дитини самоусунулась від виконання батьківських обов'язків, не дбає про здоров'я та психічний стан дитини, не забезпечувала мінімальних його потреб для проживання та розвитку, не утримувала матеріально, не створювала умов для проживання та розвитку дитини в сім'ї. Систематично фахівці РЦСССДМ надавали рекомендації [PERSON], щодо належного виховання сина та поліпшення житлово - побутових умов. Проте зі сторони відповідачки бачили лише небажання виконувати умови домовленості. Під час останнього візиту до домоволодіння було зафіксовано, що в будинку перекинуті меблі, брудно, на підлозі купами валявся одяг. Спального місця для дитини немає. Продуктів харчування обмаль. Малолітній [PERSON] не має ні місця для навчання, ні для зберігання речей. У дитини відсутні іграшки й будь-які книги. Безвідповідальне ставлення до батьківських обов'язків призвело до того, що дитина краде, голодує, просить у сусідів їжу. [PERSON], не веде підсобного господарства, не обробляє присадибної ділянки. Веде аморальний спосіб життя, вживає алкогольні напої, палить, постійно міняє співмешканців. У будинку часто відбуваються сварки, бійки, скандали, в ході яких відповідачка погрожує скоєнням суїциду на очах у дитини (намагається вішатись). Сусіди на вулиці неодноразово були свідками нічних криків дитини, якого або не пускали до будинку серед ночі, або внаслідок стресу через бійки на його очах. Після останнього такого сімейного конфлікту [PERSON], вигнала малолітнього сина в 22.00 год., з дому, і вперше поцікавилась про нього в родичів лише на четверту добу. Малолітній [PERSON] категорично відмовляється повертатись додому до матері, у зв'язку з чим представник позивача вимушений звертатись до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені вимоги. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Представник третьої особи: виконавчого комітету Маньківської селищної радив судове засідання не з"явився, але згідно письмової заяви просить справу розглядати у його відсутність та не заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Суд, вислухавши учасників процесу, вивчивши матеріали встановив наступні обставини та відповдні їм правовідносини: відповідач - [PERSON] проживає в [ADDRESS]. Має малолітнього сина - [PERSON], [INFO],(а.с.8). Із матеріалів справи вбачається, що відповідач перебуває на обліку соціальних працівників перебуває з 2012 року (а.с.12). Згідно висновку РЦСССДМ про можливість перебування дитини в сім"ї від 17.07.2017 №245 вбачається, що питання невиконання відповідачем батьківських обов'язків неодноразово стояло на порядку денному органів опіки та піклування. Так, встановлено, що з квітня 2014 року малолітній [PERSON] 9 місяців перебував у обласному центрі соціальної реабілітації для дітей в м. Умань в зв'язку з залишенням його без батьківської опіки та піклування, у зв"язку з негативними умовами для проживання, навчання та розвитку дитини (а.с.12). Проте, як встановлено в судовому засіданні відповідачка після поверненя дитини в сім"ю продовжувала нехтувати всіма зауваженнями та порадами щодо виходу з кризової ситуації. Постановами Маньківського районного суду від 14.10.2014 року за ч.1 ст. 184 КУпАП та від 05.11.2014 р. за ч.2 ст. 184 КУпАП відповідачку було притягнуто до адміністративної відповідальностіза невиконання батьківських обов"язків. Згідно показів свідка [PERSON] даними нею в судовому засданні, вбачається, що систематично фахівці РЦСССДМ надавали рекомендації [PERSON], щодо належного виховання сина та поліпшення житлово - побутових умов., але зі сторони відповідачки бачили лише небажання виконувати умови домовленості, а під час візиту до домоволодіння відповідачки 14.07.2017 року було зафіксовано, що в будинку перекинуті меблі, брудно, на підлозі купами валявся одяг, спального місця для дитини немає, продуктів харчування обмаль. Малолітній син [PERSON] не має ні місця для навчання, ні для зберігання речей, відсутні іграшки й будь-які книги (а.с.12). Згідно показів гр. [PERSON] зафіксованих в акті остеження домоволодіння по [ADDRESS] за №1451 від 21.07.2017 року (а.с.10) вбачається, що в будинку відповідачки постійно відбуваються гулянки, збираються нетверезі чоловічі компанії, відповідачка постійно перебуває в алкогольному сп"янінні, малолітнього сина [PERSON] відповідачка постійно б"є та не пускає до будинку в пізню годину доби. Крім того із показів самої відповідачки вбачається, що вона по місцю проживання не веде підсобного господарства, не обробляє присадибної ділянки, вживає алкогольні напої. Показами свідків [PERSON] та [PERSON] фактично підтверджено в судовому засіданні вищевикладені обставини та також встановлено факт того, що відповідачка неодноразово виганяла сина [PERSON] з дому в пізній час доби, не пускала до дому і в зв"язку з чим він за останній час тричі продовж тривалого періоду (майже по три місяці) проживав у їх сім"ї, а мати за цей період довідувалася до нього лише декілька разів, але забирати його не пропонувала. Згідно показів свідка [PERSON] який є дільничним інспектром та представником ювенальної поліції, даними ним в судовому засіданні, вбачається, що 17.10.2017 р. при спробі провести обстеження умов проживання відповідачки, остання була відсутня за місцем проживання по [ADDRESS], хоча була попереджена про комісію та факт обстеження, але виявивши її відсутність комісія разом з ним направилася на [ADDRESS], де проживає відповідачки чоловік [PERSON] По даній адресі ніхто довго не відкривав, але згодом відкривши двері він побачив відповідачку яка перебувала з ознаками вживання алкогольних напоїв та її чоловіка в такому самому стані, які нецензурно виражалися в його адресу та адресу членів комісії і в даному будинку в цей час знаходився малолітній син відповідачки [PERSON]. Згідно висновку органу опіки та піклування Маньківської РДА від 31.07.2017 №535/01-38 (а.с.4) вбачається доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав відносно сина [PERSON] [INFO]. Згідно характеристики відповідачки з останнього офційного місця роботи ТОВ "Дніпро Вуд" від 26.09.2017 року вбачається що остання характеризується негативно. Також вищезаначені факти підтверджуються актом обстеження сім"ї за місцем проживання №179 від 04.10.2017 року, актом обстеження житлово-побутових умов проживання відповідачки від 25.09.2017 року, актом обстеження сім"ї за місцем проживання №199 від 17.10.2017 року та фотоматеріалами умов проживання останньої.Згідно характеристики учня 3-Б класу Маньківького НВК "ЗОШ І-ІІІ ступенів - гімназія" [PERSON] зазначено те, що мати учня не допомагає у навчанні, у учня спостерігається педагогічна занедбанність, порушена концентрація уваги, присутні емоційні проблеми, учень не завжди стежить за своїм зовнішнім виглядом. Дитина щодо якої ставиться питання про позбавлення батьківських прав, це: [PERSON], [INFO], що народився в смт. Маньківка Маньківського району Черкаської області, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маньківського районного управління юстиції у Черкаській області в книзі реєстрації актів про народження [INFO] року, було зроблено актовий запис за №85. При вирішенні спору суд керується вимогами ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України та розглядає справу у межах заявлених вимог та наданих доказів. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Позбавлення батьківських прав, в силу вимог закону, є винятковою мірою сімейно-правової відповідальності, яка передбачена правилами цієї статті і виникає при винній поведінці батьків, які не забезпечують виховання своїх дітей. Тобто, особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Згідно з роз'ясненнями п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Вирішуючи питання про позбавлення відповідача батьківських прав, суд враховує, що така міра сімейно-правової відповідальності має на меті насамперед, захист інтересів дітей, а також той факт, що відповідач не тільки не виконує своїх обов'язків щодо виховання дитини, а й негативно впливає на її виховання, шляхом вчинення дій, які негативно впливають на психічний стан дитини (бійки, сварки, погрози суіцида, аморальний спосіб життя). Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками, тому позов в частині позовних вимог про позбавлення батьківських прав підлягає до повного задоволення, а позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини також підлягають до задоволення і суд рахує, що аліменти повинні стягуватися в розмірі 1/4 частини доходів з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, і даний розмір відповідає як обставинам даної справи так і не суперечить нормам сімейного законодавства України. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved