Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

У листопаді 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про стягнення коштів в розмірі 13 621, 46 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03 грудня 2009 року між Позивачем та відповідачем було укладено Угоду № 309201 (надалі -Угода), предметом якої є надання Позивачу послугу системи Авто Так, спрямованих на придбання автомобіля. Згідно умов Угоди Позивач, серед іншого, зобов'язався сплатити плату за послуги, пов'язані зі вступом до системи при укладанні Угоди; сплатити плату за послуги, пов'язані з видачею автомобіля за системою при наданні такого права; щомісячно сплачувати повні внески; сплачувати внески зі страхування автомобіля після його отримання. Графік сплати внесків відповідно до Додатку № 1 становить 120 платежів. При цьому, розмір щомісячного цілого внеску складає 0,8333 % від поточної ціни автомобіля, щомісячного внеску в оплату послуг - 0,38 % від поточної ціни автомобіля + ПДВ, щомісячного внеску в оплату страхового платежу - 0,065 % від поточної ціни автомобіля. Відповідно до ст. 13, п. 13.1 Додатку № 2 до Угоди № 309201, учасник, який ще не отримав Автомобіль, має право розірвати Угоду за власним бажанням, про що має повідомити ТОВ «Авто Просто» у письмовій формі. Поверненню підлягають чисті внески, сплачені за Угодою № 309201. У зв'язку з хворобою [PERSON] в 2011 році проплати внесків припинив, він надіслав заяву про розірвання Угоди № 309201 та повернення коштів. 24.01.2013 року [PERSON] надійшла відповідь на його заяву про розірвання Угоди № 309201 та повернення коштів, в якій було повідомлено про розірвання вказаної Угоди № 309201 відповідно до статті 4 Угоди № 309201 та статті 13, п. 13.1 Додатку № 2 «Правил функціонування системи придбання в групах «Авто Так». Також, було зазначено, що поверненню підлягають чисті внески, розраховані у відповідності до положень статті 13, п. 13.3 Додатка № 2 до Угоди, однак, станом на 12 листопада 2013 року Позивачу кошти не повернули. Позивач та представник позивача у судове засідання не з'явились. 23.12.2013 року на адресу суду надійшов лист, згідно якого Позивач та представник позивача просили розглядати справу у їх відсутність за наявними матеріалами у справі. Зазначили, що Позивач позовні вимоги повністю підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду письмові заперечення, згідно яких щодо задоволення позовних вимог заперечував. Зазначив, що за умовами Угоди щомісячний цілий чистий внесок становить 0,8333% від ціни автомобіля, зазначеного у Додатку № 1 до Угоди. Протягом дії Угоди Позивачем було сплачено 19,0157% в оплату вартості ціни автомобіля. За вирахуванням відступного відповідно до п. 13.3 ст. 13 Додатку № 2 до Угоди (двох цілих чистих внесків), що складають 1,6667% від ціни автомобіля, Позивачу має бути повернено 17,3490% від ціни автомобіля, дійсної на момент подання заяви про розірвання Угоди. Заяву про розірвання Угоди позивачем було подано Відповідачу у листопаді місяці 2011 року. Станом на листопад 2011 року остання відома ціна автомобіля становила 78560,00 грн. Таким чином, сума, що підлягає поверненню позивачу згідно з умовами Угоди складає 13621,46 гривень (78560,00 грн. х 17,3490), що не заперечується Позивачем) і повернення коштів відбуватиметься відповідно до пріоритетів, встановлених в ст. 13 Додатку № 2 до Угоди, про що повідомлялося Позивачеві в листі від 24.01.2013 року. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, Угодою передбачена подія, з настанням якої, Відповідач зобов'язаний повернути Позивачу сплачені ним Чисті внески. Частиною 1 статті 530 ЦК України, передбачено «якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події». Пунктом 13.4.1 ст. 13 Додатку № 2 до Угоди визначено Відповідача по поверненню коштів Учаснику має бути виконане з настанням черги Учасника, яка формується відповідно до дати подання заяви про розірвання угоди, тобто пріоритет надається, тому Учаснику, який перший подав заяву про розірвання Угоди, і ця подія - настання черги - має неминуче настати. Таким чином, угодою передбачено порядок повернення коштів, на даний час відповідач має повернути кошти ще двом учасникам, які розірвали Угоду раніше, ніж [PERSON] Таким чином, вбачається, що Відповідачем не порушено жодної умови укладеної між сторонами Угоди, а також норм чинного Законодавства України, твердження Позивача наведені у позовній заяві є такими, що не ґрунтуються на умовах Угоди № 309201, норм Законодавства України, а також не відповідають фактичним обставинам справи і як наслідок є безпідставними. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 03 грудня 2009 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» та [PERSON] було укладено Угоду № 309201 (а.с. 5), а також підписані Додатки №№ 1, 2 до даної Угоди. Предметом Угоди є надання відповідачем Позивачу, який є учасником системи, послуг спрямованих на придбання автомобіля, а Позивач зобов'язаний був сплатити вступний внесок та в подальшому сплачувати щомісячні внески, сума чистих внесків сплачених [PERSON] становить 21069,62 грн., що підтверджується наданими Позивачем квитанціями про оплату внесків (а.с. 6-11). Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 4 ст. 653 ЦК України, сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 907 ЦК України, визначено, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом. Відповідно до ст. 13 п. 13.1 додатку 2 до Угоди, передбачено, що учасник, який ще не отримав автомобіль, має право розірвати угоду за власним бажанням, про що має повідомити ТОВ «Авто Просто» у письмовій формі. Поверненню підлягають тільки чисті внески, сплачені за угодою, з урахуванням положень, викладених в цій статті. Згідно з п. 13.9 цієї ст. 13, якщо учасник виявить бажання розірвати угоду після терміну, встановленого в попередньому пункті, але до того, як його угода буде включена до певної групи, він повинен повідомити про це ТОВ «Авто Просто». У такому випадку угода буде розірвана, але йому не повертається сплачена ним плата за послуги, пов'язані зі вступом до системи. Відповідно до ст. 58 Конституції України, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Разом з тим, ні укладена між сторонами Угода № 309201 від 03 грудня 2009 року, ні Додатки № 1 та № 2, які є невід'ємними складовими частинами цієї угоди не містять відомостей про те, що в разі розірвання угоди повернення сплачених чистих внесків учаснику, що розірвав угоду, повинно відбуватися лише тільки після залучення інших споживачів. До того ж, відповідно до ст. 10 Угоди учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представників фірми, уважно прочитав та зрозумів угоду та усі додатки до неї, що засвідчує своїм підписом (а.с. 5). Таким чином, суд вважає, що укладена між сторонами угода є видом цивільного договору, змістом договору є, власне ті умови, на яких сторони погоджуються виконувати взяті на себе зобов'язання і тягне за собою виконання зобов'язань для кола осіб, що його підписали, і оскільки Додатком № 2, який є невід'ємною частиною цієї угоди передбачено, що повернення сплачених чистих внесків учаснику, що розірвав угоду, тільки по закінченню графіку внесків групи, до якої він належав, то це не є порушенням прав учасника системи «Автотак», оскільки, підписуючи в межах чинного законодавства України вказану угоду, учасник - Позивач добровільно погоджується на встановлення особливого порядку повернення чистих внесків, в разі розірвання укладеної угоди, беручи при цьому на себе відповідні зобов'язання. При цьому, представник відповідача пояснив суду, що укладена між Позивачем та відповідачем Угода складається з основного тексту Угоди, Додатку № 1 (анкети учасника) та Додатку № 2 (Правила функціонування системи придбання в групах "АвтоТак"). Всі додатки підписані сторонами і є невід`ємними частинами Угоди. Відповідно до ст. 10 Угоди, підписання цієї Угоди та Додатків до неї є свідченням факту ознайомлення, розуміння Сторонами та згоди Сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Угоди та Додатків до неї". Сама Угода та Додаток № 2 до неї містять описання послуг, що надаються ТОВ "АВТО ПРОСТО". Описання послуг приведено детально, щоб виключити необхідність їх усного тлумачення та уникнення подальших непорозумінь між сторонами з приводу трактування умов Угоди. Отже, Позивачу до підписання Угоди, з боку відповідача було надано вичерпну інформація про послуги, що надаються відповідачем. Згідно ч. 2 ст. 10 Угоди, учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника АВТО ПРОСТО, уважно прочитав та зрозумів Угоду та всі Додатку до неї, що засвідчує своїм підписом. В пункті 13.8. Додатку № 2 до Угоди (Правил функціонування Авто Так), зазначено, "якщо Учасник виявить бажання розірвати Угоду та відмовитись подальшої участі в системі АвтоТак протягом 7 календарних днів від дати підписання Угоди, такому Учаснику повертаються вся сума коштів, внесена ним на рахунок АВТО ПРОСТО". Тобто, підписавши Угоду Учасник має сім днів на додаткове детальне ознайомлення з її умовами, а також прийняття остаточного рішення про участь чи відмову від участі в системі АвтоТак, причому у разі відмови йому були б повернуті всі сплачені ним кошти. Про своє рішення Учасник має повідомити АВТО ПРОСТО шляхом подання заяви до центрального офісу. Проте, Позивач протягом семи днів такої заяви про розірвання Угоди за п.13.8. Додатку №2 до Угоди не подав, таким чином можна вважати, що позивачу були повністю зрозумілі усі визначення, умови та зміст Угоди і Додатків до неї, і що сторони досягли домовленості з усіх істотних для них умов. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право фізичних або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору. Таким чином, Угода № 309201 від 03 грудня 2009 року з додатками була укладена з урахуванням волевиявлення Позивача, оскільки, Позивач був обізнаний про умови цієї угоди і погодився з ними, підписуючи таку угоду на вказаних умовах. Згідно ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. У відповідності до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що Угода № 309201 від 03 грудня 2009 року з Додатками № 1 та № 2 між сторонами підписані повноваженими особами, містить всі суттєві умови передбачені законом для договорів, які мають істотне значення. Вимоги про стягнення з відповідача на користь Позивача, сплачених внесків в розмірі 13621,46 грн., до яких входять сума безпосередньо чистих внесків, не підлягають задоволенню, оскільки суперечить умовам угоди. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Умовами, укладеної між сторонами угоди (п. 13.9 додатку №2 до угоди) було визначено, що повернення сплачених чистих внесків учаснику, що розірвав угоду, здійснюється тільки по закінченні графіка внесків групи, до якої він належав, оскільки термін закінчення графіка внесків групи, до якої належав позивач, ще не настав, у відповідача не виникло зобов'язання щодо повернення суми чистих внесків. Відповідно до положень ст. 57 ЦПК України доказами є будь -які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Разом з тим, відповідно до положень ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю. Враховуючи наведене, на підставі ст. 129 Конституції України, ст.ст. 526, 626-629 ЦК України та

Outcome: dismissed