Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя посилаючись на те, що з відповідачем по справі перебувала у шлюбі з 04.09.1986 року 13.09.1999 року рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси шлюб розірвано. Під час спільного проживання відповідач уклав договір з Черкаською Інвестиційно- впроваджувальною фірмою «Венко» на дольову участь в будівництві житлового будинку. Ним особисто було внесено 162360000 купоно-карбованців, які були спільним майном подружжя. Цей факт підтверджується копією договору та копією платіжного доручення № 59 про внесення коштів на рахунок фірми «Венко». Господарським судом Черкаської області 19.11.1996р. була порушена справа про банкрутство фірми «Венко», по даній справі кредиторські вимоги відповідача були визнані в сумі 17 577,16 грн. Позивачка просить суд визнати кошти в сумі 17577,16 грн. спільним майном подружжя, визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаних коштів та стягнути з [PERSON],58 грн., поновити строк позовної давності. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила суд позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що в процесі провадження справи про банкрутство фірми "Венко" він був визнаний кредитором на суму 17 577 грн., однак вказані кошти йому не було виплачено, також просив застосувати строк позовної давності. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами сімейного та цивільного законодавства . Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Встановлено, що сторони з 04.09.1986 року перебували у зареєстрованому шлюбі, розірваному 13.09.1999 року. Під час спільного господарства відповідач уклав договір з Черкаською Інвестиційно- впроваджувальною фірмою «Венко» на дольову участь в будівництві житлового будинку, на підставі якого вніс 162360000 купоно-карбованців. 19.11.1996р. була порушена справа про банкрутство фірми «Венко», по даній справі кредиторські вимоги відповідача були визнані в сумі 17 577,16 грн. Відповідно до ухвали гоподарського (арбітражного) суду Черкаської області від 24.11.1999 року ліквідовано ІПФ "Венко" та затверджено ліквідаційний баланс про відсутність активів банкрута, в зв'язку з чим кредиторська заборгованість не погашалась. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки зібраними у справі доказами підтверджено пояснення відповідача про те, що після розірвання шлюбу йому не були виплачена кредиторська заборгованість ІПФ "Венко", яка виникла внаслідок укладання договору на дольову участь в будівництві житлового будинку в період шлюбу з позивачкою. Положення закону про правові наслідки спливу позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках,коли буде доведено існування самого суб'єктивного цивільного права і факт його порушення або оспорювання. Якщо ж під час розгляду справи буде встановлено, що у позивача немає суб"єктивного права, про захист якого він просить, або ж воно не порушувалось чи не оспорювалось, суд повинен відмовити в позові не через пропущення позовної давності,а за безпідставністю матеріально-правової вимоги. При подачі позову позивачка як інвалід ІІ групи була звільнена від оплати судового збору, тому на підставі ст.88 ЦПК України оплату судовогор збору слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed