Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

АТ КБ "Приватбанк" звернулося в суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором №б/н від 22.05.2008 року в сумі 11941,53 грн.та судові витрати. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідно до укладеного договору без номера від 22.05.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", та "Тарифи Банку", які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачеві кредит в розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 16.12.2018 року має заборгованість у розмірі 11941,53 грн., яка складається з наступного: 1203,19 грн. - заборгованість за кредитом; 2615,05 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 7316,55 грн. - нараховано пені; 250 грн. - штраф (фіксована частина); 556,74 грн. - штраф (процентна складова). 31.10.2019 року відповідач через канцелярію суду подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позовні вимоги є необгрунтованими на безпідставними. Так, позивач , як на доказ обгрунтування позовних вимог посилається на заяву №б/н від 22.05.2008 року, однак з наданої позивачем копії не можливо з"ясувати , що саме нею підписано дану заяву. Також в заяві б/н від 22.05.2008 не обумовлена процентна ставка за користування кредитними коштами та відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафу) за порушення зобов"язання по поверненню кредитних коштів. Посилання позивача, що розмір і порядок нарахування відсотків та неустойки визначено в "Умовах та правилах надання банківських послуг" та "Тарифах Банку", які є невід`ємною частиною договору, не є належним доказом нарахування заборгованості, оскільки позивачем не доведено, що підписуючи заяву - анкету вона була ознайомлена саме з цими, що надані до позовної заяви "Тарифами Банку" та "Умовами надання банківських послуг", а також те, що вказані документи на момент отримання нею кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів) та у зазначених в них на даний час розмірах і порядку нарахування. 20.12.2019 року представник позивача надав до суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що відповідач звернулася до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 22.05.2008 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 3000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розміщеними на сайті банку www.privatbank.ua; https ://client-bank.prіvatbank.ua. Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в заявці про приєднання. Підписавши заяву Банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому. Отже, враховуючи вищевикладене, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розміщеними на офіційному сайті Банку (www.privathank.ua) складають Договір про надання банківських послуг. Також до матеріалів позовної заяви долучено Довідку про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 30 днів пільгового періоду власноруч підписана відповідачем, з якої чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3,00 \~ \~ \~ \~% (36,00% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені усі істотні умови. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена в відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. З виписки з карткового рахунку чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку Універсальна, оскільки проведення- вказаних операцій є неможливим без наявності картки, а також частково сплачувала заборгованість за договором ( погашення відображені в графі «Сума погашення за наданим кредитом»). Оскільки, банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, який ніким не оспорений, а отже є всі законні підстави для стягнення заборгованості з відповідача. Сумніви відповідача щодо не справжності її підпису в анкеті -заяві від 22.05.2008 можуть бути підтверджені лише почеркознавчою експертизою, однак така не проводилася. Представник позивача АТ КБ "Приватбанк" надав до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. Відповідач [PERSON] надала до суду письмову заяву в якій позовні вимоги не визнала. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог та розглянути справу у її відсутність. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , 22.05.2008 року звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву без номера, згідно якої отримала кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок . Згідно вказаної заяви сторонами було обумовлено процентну ставку за користування кредитом в розмірі 3% місячних на залишок заборгованості та умови нарахування штрафу за порушення грошового зобов"язання. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом в заяві. Одночасно з підписанням заяви, 22.05.2008 відповідач [PERSON] підписала також Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», за змістом якої встановлена базова ставка за користування кредитом 3% в місяць; розмір щомісячних платежів у розмірі 7 % від заборгованості; строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; встановлено порядок пені за несвоєчасне погашення заборгованості (ПЕНЯ=пеня(1)+пеня (2), де пеня (1)=(базова % ставка за договором)/30 нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня (2)=1% від заборгованості, але не менше 30 грн. в місяць, нараховується раз в місяць, за наявності прострочення на суму від 50 грн та більше; розмір штрафів при порушенні термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж 120 днів, а саме 250 грн+5% від суми позову, розмір комісії за зняття готівки та особистих коштів, безготівкових платежів тощо. Позицію відповідача [PERSON] , про те, що з поданих позивачем документів не можна встановити чи належить їй наявний в заяві від 22.05.2008 р. підпис, суд сприймає критично та розцінює як її намагання уникнути виконання зобов`язань, передбачених кредитним договором оскільки зустрічного позову про визнання кредитного договору недійсним вона не заявляла, та не клопотала про призначення почеркознавчої експертизи. Укладення кредитного договору між позивачем та відповідачем підтверджується матеріалами справи, випискою з її карткового рахунку, та не спростовано відповідачем. Також не заслуговують на увагу і твердження відповідача, що сторонами не була обумовлена процентна ставка за користування кредитними коштами та відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафу) за порушення зобов"язання по поверненню кредитних коштів, оскільки дані твердження спростовуються копієюзаяви від 22.05.2008 та довідкою про умови кредитування. Отже, сторони (АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] ) погодили умови, порядок виконання зобов`язання, визначили розмір процентів за користування коштами та досягли згоди з усіх істотних умов договору від 22.05.2008. На підставі цієї заяви відповідачу було відкрито картковий рахунок та видано декілька кредитних карток, що також підтверджується випискою по рахунку. Крім того, відповідач приєдналася до нових Умов та правил надання банківських послуг шляхом підписання відповідної анкети-заяви від 05.10.2011 року. Банк, звертаючись до суду з позовом, надав заяву № б/н від 22.05.2008, довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», яка підписана відповідачем, витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, Ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms, розрахунок заборгованості за договором № б/н від 22.05.2008, виписку по картковому рахунку, довідку про видані картки. Згідно наданого банком розрахунку, заборгованість відповідача за вказаним кредитним договором станом на 16.12.2018 (час звернення до суду з даним позовом) становить 11941,53 грн, з яких: 1203,19 грн - по тілу кредиту, 2615,05 грн - нараховано відсотків за користування кредитом; 7316,55 грн. нараховано пені, 250,00 грн.- штраф (фіксована частина), 556,74 грн. штраф (процентна складова). Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Приписами статей 626, 628 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. ( ч. 1 ст. 638 ЦК україни). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Доказування не може гуртуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України), обґрунтування вимог учасників справи та обставин, які мають значення для справи, повинні здійснюватися за допомогою належних допустимих і достовірних доказів (ст. ст. 76 79 ЦПК України). Згідно з статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування. Натомість, якщо відповідач заперечує проти позову, то згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України саме на нього покладається обов`язок доводити такі заперечення відповідними доказами. Таким чином, з урахуванням наявних у справі письмових доказів: анкети-заяви, в якій міститься відмітка про отримання кредитної картки «Універсальна»; підписаної позичальником Довідки про умови кредитування; розрахунку заборгованості, суд приходить до висновку про доведеність факту отримання відповідачем кредитної картки та використання встановленого кредитного ліміту. Відтак, з огляду на те, що фактично отримані та використані [PERSON] кошти в добровільному порядку АТ КБ «Приватбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, отже суд приходить до висновку, що позивачем доведено розмір заборгованості по тілу кредиту в розмірі 1203,19 грн., що відповідає наданому розрахунку заборгованості за договором № б/н від 12.05.2008 року, а відтак позов в цій частині підлягає до задоволення. Що стосується процентів та проведеного позивачем розрахунку їх розміру, то суд враховує, що ст.1048 ЦК України закріплено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики. У цій справі, позивач просив стягнути з відповідача 2615,05 грн. процентів за користування кредитом. Як уже зазначалося вище, сторони обумовили розмір процентів та довідка про умови кредитування, яка підписана позивальником разом із заявою про приєднання, дійсно містить умови нарахування процентів за користування кредитними коштами, розмір яких становить 36 % річних ( 3% місячних). Однак, як вбачається з наданого банком розрахунку, з 01.01.2013 року банк в односторонньому порядку змінив розмір процентної ставки на 30,00 % річних, з 01.09.2014 року на 34,80% річних, з 01.04.2015 на 43,20 % річних. При цьому матеріали цивільної справи не містять доказів, що сторони узгоджували, в заяві від 22.05.2008 або довідці про умови кредитування, право банку в односторонньому порядку змінювати проценту ставку. Суд звертає увагу, що договір укладений сторонами в травні 2008 року, тобто до прийняття та набрання чинності Закону №661-УІ, яким введена в дію ст.1056-1 ЦК України. Разом з тим, за змістом ст.627 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ч.1 ст.653 ЦК в разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. Відповідно до ст.629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Отже, якщо сторонами кредитного договору досягнуто домовленості з усіх його умов, у тому числі щодо зміни банком в односторонньому порядку процентної ставки за кредитним договором з дотриманням певної процедури, то такі умови повинні виконуватись сторонами з моменту досягнення домовленості, тобто з моменту підписання договору. Виходячи з аналізу ст.5, 627, 629, 653 ЦК слід дійти висновку про те, що якщо умовами кредитного договору, щодо яких сторони дійшли згоди під час його укладення, передбачено право банку в односторонньому порядку змінювати розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання певних умов із додержанням установленої кредитним договором процедури повідомлення позичальника, то така зміна процентної ставки за цим кредитним договором в односторонньому порядку є правомірним за умови, що рішення банку про таку зміну розміру процентної ставки було прийнято до набрання чинності законом №661-VІ. Однак, матеріали справи не містять доказів, що сторони погоджували таку зміну. Банк, обґрунтовуючи своє право вимоги в цій частині, а також розмір і порядок нарахування, посилається на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, які розміщені на банківському сайті https://privatbank.ua/terms/, як невід`ємну частину договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг Приватбанку. Суд також звертає увагу, що відповідач заперечує обставини підписання нею Умов та Правил. Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), в якій предметом розгляду були подібні правовідносини, зауважила, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання анкети заяви, оскільки за умови що вони не містять підпису позичальника, немає підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. За таких обставин, відсутність в заяві та довідці домовленості сторін про зміну відсотків, подані банком Витяг з Умов та Тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже, сторонами не було узгоджено право банку в односторонньому порядку, на свій розсуд, змінювати процентну ставку, а тому такі зміни є незаконним. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, станом на 31.12.2012 року (останній день застосування Банком процентної ставки в межах обумовленого з позичальником розміру) заборгованість за процентами з накопичувальним підсумком становила 96,95 грн. Тому саме вказаний розмір заборгованості по відсоткам є доведеним, в решті ж розмір заборгованості по процентам є недоведеним. Щодо стягнення цієї суми, то суд враховує, що умовами укладеного договору встановлено розмір щомісячних платежів та строки їх внесення (умови довідки, підписані позичальником). Наразі строки внесення процентів сторони не обумовлювали. В той же час, відповідно до положень ч.1 ст.1048 ЦК України проценти виплачуються щомісячно. Як слідує з розрахунку заборгованості проценти нараховувалися щомісячно і доведений розмір заборгованості по процентам в сумі 96,95 грн є накопичувальна сума процентів станом на 31.12.2012. Стосовно вимог позову про стягнення із відповідача штрафів: 250 грн. штраф (фіксована складова), 556,74 грн. (процентна складова) та пені в розмірі 7316,55 грн. слід зазначити наступне: З огляду на підписання позичальником [PERSON] одночасно з заявою Довідки про умови кредитування, слід дійти висновку, що сторони погодили умови договору по нарахуванню процентів, пені та штрафів. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). З огляду на викладене позовна вимога в частині стягнення штрафу (фіксована складова)в розмірі 250 грн. не підлягає до задоволення, оскільки відповідно до змісту ч. 2 ст. 549 ЦК України штраф визначено як неустойку, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного, або неналежно виконаного зобов`язання, а відтак погоджена сторонами умова про нарахування штрафу (фіксована частина) в твердій грошовій сумі прямо суперечить нормам закону, а, як зазначено в частині 1 статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу. Стосовно вимоги про стягнення штрафу (процентна складова) в розмірі 556,74 грн, слід зазначити наступне: Відповідно до погоджених сторонами Умов кредитування, зазначених в підписаній позичальником [PERSON] . Довідці про умови кредитування сторони домовилися, що штраф складатиме 5 % від суми позову, а тому в даній частині позов підлягає до задоволення . За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно дост. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Такий правовий висновок зроблено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003/цс-15 та у постанові Верховного Суду від 14 січня 2020 року у справі № 765/2104/13-ц. Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна 30 днів пільгового періоду» нарахування пені та штрафів передбачено за одне і теж порушення - прострочення виконання зобов`язань за кредитним договором. Отже, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, а тому позовні вимоги в даній частині задоволенню не підлягають. Відтак, всього на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 22.05.2008 року в сумі 1856.88 грн., з яких: 1203,19 грн. - тіло кредиту, 96,95 грн. - відсотків за користування кредитом, 556.74 грн.- штраф (процентна складова). Згідно зі ст. 141 ч.1 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно квитанції позивач сплатив 1921 грн. судового збору, його позовні вимоги задоволені на 15,55 %, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 298,72 грн. судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст. 626 -629, 653, 549,1054, 1048, 1049, 1050,1052 ЦК України,

Outcome: partial