Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-27 00:00:00

До Межівського районного суду Дніпропетровської області звернулась [PERSON] з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія", треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович. В обґрунтування позовних вимог зазначається, що в липні 2020 року від приватного виконавця Клименко Р.В. вона отримала постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесену 16 липня 2020 року. З даної постанови вона дізналася проте, що в провадженні приватного виконавця Клименка Р.В. знаходиться примусове виконання виконавчого напису нотаріуса №10562 виданого 28.04.2020 року приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. Оскаржуваний виконавчий напис нотаріус вчинив на підставі звернення ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія", яке в свою чергу є правонаступником усіх прав та обов`язків на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №1 від 12 квітня 2018 року ТОВ «Авентус Україна» з якою начебто вона уклала кредитний договір 501286 від 23 грудня 2018 року та допустила заборгованість зі сплати. Вважає, що вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія", щодо стягнення з неї суми у розмірі 10779,38 гривень, зазначені в оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса неправомірними та спірними, так як кредитний договір, за яким проводиться стягнення вона не укладала, тому виконавчий напис нотаріуса просить визнати таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 03 серпня 2020 року провадження у справі було відкрито та призначено до судового розгляду на 09.00 годин 14 вересня 2020 року. 14 серпня 2020 року до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» відповідно до якого зазначається, що стягувач у даному випадку є неналежним відповідачем у справі. Крім того, 23.12.2018 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА" та [PERSON] було укладено кредитний договір про надання фінансового кредиту №501286, згідно умов якого позивачу було надано грошові кошти в розмірі 7000,00 гривень, з фіксованою процентною ставкою 1,35% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (492,75% річних) у межах строку надання кредиту. Умовами договору встановлена сукупна вартість кредиту 140,50% від суми кредиту або 9835 грн, та включає в себе, проценти за користування кредитом 40,50% від суми кредиту або 2835,00. Згідно п.1.4. договору строк його дії становить 30 днів, але будь-якому разі цей договір діє до повного виконання клієнтом свої зобов`язань. Згідно матеріалів справи позивач не надав доказів того, що кредитний договір визнано недійсним, а тому такі пояснення позивача не можуть бути підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, та взагалі не мають відношення до суті спору. В подальшому 12.04.2018 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА" та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу №1, відповідно до реєстру прав вимоги до нього відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №501286 від 23.12.2018 року за яким ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» набуло прав кредитора відносно [PERSON] . Згідно матеріалів справи відповідач звернувся до приватного нотаріуса для стягнення заборгованості з позивача з підстав, що випливають з кредитних відносин, до заяви долучив оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, на підставі чого було видано виконавчий напис. Враховуючи зазначене, просять суд відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі. Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. На задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, і від нього не надійшло повідомлень про причини неявки, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Треті особи: приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович у судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про день та час розгляду справи і від них не надійшло повідомлень про причини неявки. Заяви про розгляд справи за їх відсутності суду не надали. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом досліджені та надана оцінка таким доказам: З матеріалів справи вбачається, що 23.12.2018 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА" та [PERSON] було укладено кредитний договір про надання фінансового кредиту №501286, згідно умов якого позивачу було надано грошові кошти в розмірі 7000,00 гривень, з фіксованою процентною ставкою 1,35% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (492,75% річних) у межах строку надання кредиту. Умовами договору встановлена сукупна вартість кредиту 140,50% від суми кредиту або 9835 грн, та включає в себе, проценти за користування кредитом 40,50% від суми кредиту або 2835,00. Згідно п.1.4. договору строк його дії становить 30 днів, але будь-якому разі цей договір діє до повного виконання клієнтом свої зобов`язань. Згідно виконавчого напису від 28.04.2020 року, зареєстрованого в реєстрі за №10562 встановлено, що приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович вчинив виконавчий напис про звернення стягнення з [PERSON] , [INFO] , яка є боржником за кредитним договором 501286 від 23 грудня 2018 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договором №1 від 12 квітня 2018 року є Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», заборгованість за кредитним договором 501286 від 23 грудня 2018 року. Строк платежу за кредитним договором 501286 від 23 грудня 2018 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 16 грудня 2019 року по 02 березня 2020 року. Сума заборгованості складає 10779,38 гривень в тому числі: 6999,60 гривень - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 0,00 гривень - прострочена заборгованість за комісією; 3779,78 гривень - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 0,00 гривень - строкова заборгованість за сумою кредиту; 0,00 гривень - строкова заборгованість за комісією; 0,00 гривень - строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 0,00 гривень - строкова заборгованість за штрафами і пенями. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача в розмірі 1,000 гривень, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню - 11779,38 гривень. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №62230922 від 03.06.2020 року, встановлено, що приватним виконавцем Клименком Р.В. було розглянуто заяву про примусове виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича від 28.04.2020 року №10562 про стягнення з [PERSON] заборгованості по кредиту в розмірі 11779,38 гривень, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», та постановлено відкрити виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого напису. У судовому засіданні встановлено, що приватним виконавцем Клименко Р.В. постановою ВП №62230922 від 03.06.2020 року, було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику [PERSON] у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів 13457,4 гривень. Крім того, постановою ВП №62230922 від 16.07.2020 року приватним виконавцем Клименко Р.В. було звернено стягнення на доходи заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи [PERSON] . Згідно відповіді на письмову заяву [PERSON] від 17.07.2020 року наданої приватним виконавцем Клименко Р.В., вбачається, що арешт з рахунку позивача в АТ КБ «ПРИВАТБАНК» буде знятий у разі надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України. Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок). Так, згідно зі статтею 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат" визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з п.2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса" для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами подаються, зокрема, оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відмітною стягувача про непогашення заборгованості. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому, цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. За змістом п. 2.3 глави 16 розділу ІІ «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих банком повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Однак у судовому засіданні встановлено, що позивач не отримував вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" при подані нотаріусу документів для вчинення виконавчого напису не було надано достатніх доказів на підтвердження щодо отримання боржником письмової вимоги про усунення порушення за кредитним договором. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем, що унеможливило подання [PERSON] нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. У зв`язку з чим позивач був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія", або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Крім того, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] нараховану суму заборгованості за кредитним договором №501286 від 23.12.2018 року, у сумі 10779,38 гривень, що підлягає стягненню за виконавчим написом нотаріуса, - заперечує в повному обсязі. Отже дана обставина спростовує сам факт безспірності заборгованості позивача перед відповідачем. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Перевірка безспірності боргу є обов`язком нотаріуса. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Такий ж самий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18). Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. не представив для суду документи на основі яких ним було вчинено виконавчий напис та відповідно з яких ним було встановлено безспірність вимоги стягувача. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. З аналізу документів наданих сторонами до суду, а саме копії кредитного договору №501286 від 23.12.2018 року, графіку розрахунків до договору про надання фінансового кредиту №501286 від 23.12.2018 та копії виконавчого напису встановлено, що останні лише містять відомості про нібито укладення позивачем та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА" договору про надання кредиту на суму 7000,00 грн. Жодних доказів того, чи здійснювались позивачем грошові перекази на погашення грошового зобов`язання або будь які відомості про наявність у позивача заборгованості перед банком, заборгованості по рахунку, тощо, суду не надано жодним із сторін. Крім того, договору відступлення прав вимоги за кредитним договором, на підставі якого товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» є правонаступником усіх прав та обов`язків Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», до матеріалів справи не долучено, як і не долучено договорів правонаступництва та відповідно і листів повідомлення боржника щодо зміни кредитора. Підтверджучих матеріалів про зміну кредитора не надано як і не надано суми розрахунку заборгованості [PERSON] перед банком. Таким чином, дослідивши у судовому засіданні матеріали позовної заяви було встановлено, що заборгованість за кредитним договором №501286 від 23.12.2018 року, у сумі 10779,38 гривень, що підлягає стягненню з [PERSON] за виконавчим написом нотаріуса №10562, не можна вважати безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми ст.88 Закону України «Про нотаріат». Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Зі змісту наведених правових норм вбачається покладення процесуального обов`язку на кожну із сторін довести належними доказами наявність або відсутність тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, такими, що підлягають задоволенню. Питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у розмірі 1261, 20 гривень, які складаються з: 840,80 гривень - судовий збір за подання позовної заяви та 420,40 гривень - судовий збір за подання заяви про забезпечення доказів.. На підставі викладеного,

Outcome: approved