Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду і просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини - сина [PERSON], [INFO]. Крім того, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1500, 00гр. на місяць, посилаючись на те, що добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач відмовляється протягом тривалого часу. Посилається в позові на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який був розірваний рішенням Солом»янського районного суду м. Києва від 06.07.2011 року. Від шлюбу з відповідачем має сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбку відповідач припинив будь-які стосунки з нею та дитиною, участі в вихованні та матеріальному утриманні дитини не приймає і його місце знаходження на даний час їй невідоме. Виходячи з цих обставин, просить задовольнити позов. Відповідач у судове не з"явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином. Про причину неявки суд до відома не поставив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку позивачки, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Представник 3-ї особи в судовому засіданні позов підтримав. Заслухавши пояснення позивачки та її представника,представника 3-ї особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, виходячи з наступного. Встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який був розірваний рішенням Солом»янського районного суду м. Києва від 06.07.2011 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Нормою ст.141 СК України встановлено, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Встановлено, що відповідач після розірвання шлюбу з позивачкою не спілкується з дитиною, не утримує її матеріально в належному обсязі відповідно до віку та потреб дитини, життям та здоров"ям дитини не цікавиться, про фізичний та духовний розвиток дитини останній також не турбується. Опікунська рада Солом»янської районної в м. Києві державної адміністрації своїм висновком від 08.05.2014 року вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно сина. Відповідно до Конвенції ООН про права дитини, діти мають право на належне спілкування та допомогу. Дані гарантії закріплені і в інших нормативних документах щодо охорони дитинства. Так, відповідно до ч.4 ст.150 СК України батьки повинні поважати дитину. Ст.155 цього ж кодексу встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. З цього випливає, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них. Підсумовуючи викладене вище, суд вважає, що відповідач неналежним чином відносився та відноситься до виконання своїх батьківських обов»язків, всупереч інтересам та потребам дитини,без врахування її прав, що привело до взаємного відчуження між ними, як батьком та дитиною. Відповідно до п.п.2 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов"язків по вихованню дітей. В п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов»язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків щодо свого сина, а тому має бути позбавлений батьківських прав відносно нього. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів та наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей. Виходячи з того, що відповідач працездатний, може працювати та утримувати свою неповнолітню дитину, зобов"язаний до цього законом, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими і в цій частині.

Outcome: approved