Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-04 00:00:00

У серпні 2013 року ПАТ «ОТП Банк» звернулось до суду з позовом. Позивач просив стягнути в солідарному порядку з [PERSON] і [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 629 416,60 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 3 441,00 грн. В обґрунтування позову позивач зазначав, що між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] 08 червня 2007 року було укладено кредитний договір №СМ-SME010/014/2007, відповідно до якого останній було надано кредит у розмірі 200 000 доларів США в платне та строкове користування. 08 червня 2007 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №SR-SME010/007/2007, відповідно до якого останній поручився за належне виконання умов кредитного договору основним позичальником. Проте відповідачі взяті на себе зобов'язання належним чином не виконують. Рішенням Житомирського районного суду від 11 грудня 2013 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № СМ-SME010/014/2007 від 08 червня 2007 року у розмірі 629 416,60 грн. та судові витрати в розмірі 3 441,00 грн. У поданій апеляційній скарзі [PERSON] та [PERSON] просять зазначене рішення скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволені позову. Вважають рішення суду першої інстанції незаконним і необґрунтованим, оскільки судом неправильно застосовані норми матеріального права, порушені норми процесуального права та неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи. Зокрема вважають, що позивачем не було оприлюднено обов'язкову інформацію щодо відповідного індекса для підвищення відсоткової ставки, в кредитний договір не були внесені зміни щодо посилання на джерело інформації про відповідний індекс та максимальний розмір збільшення процентної ставки. Крім того, на думку апелянтів, судом безпідставно відмовлено в задоволені клопотання про витребування доказів. Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 08.06.2007 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 200 000 доларів США на строк до 08.06.2014 року із застосуванням плаваючої процентної ставки (а.с.5-9). Відповідно до п.1.5.1 кредитного договору [PERSON] зобов'язувалась виконувати умови, передбачені кредитним договором, здійснювати погашення кредиту щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку повернення кредиту та сплати процентів шляхом внесення готівки в касу Банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. Проте, взяті на себе зобов"язання позичальник не виконувала, кредит згідно встановленого графіка платежів не погашала, внаслідок чого утворилась заборгованість, розмір якої підтверджений детальним розрахунком (а.с.9). Зазначений доказ відповідачами не спростований. Відповідно до п. 1.9.1. кредитного договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов"язань в цілому у випадках невиконання позичальником умов кредитного договору та/або інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. Обов"язок позичальника сплатити пеню за порушення взятих на себе зобов"язань передбачений п.4.1.1 Договору. За наведених обставин суд обгрунтовано поклав на відповідачку обов"язок повернути заборгованість по основному кредиту, відсотках та пені достроково. Крім того, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 08 червня 2007 року між Банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, відповідно до якого останній поручився за належне виконання умов кредитного договору основним позичальником як солідарний боржник (ст.ст.1,2) (а.с.41-42). На час розгляду справи кредитний договір і договір поруки є чинними та жодною із сторін не оскаржені. Тому на підставі ст.1054,ст.ст.553,554 ЦК суд обгрунтовано поклав на позичальника та поручителя солідарний обов"язок відповідати за борг по кредиту перед Банком. Обставини справи судом з'ясовані повно та всебічно. Зібраним у справі доказам дана належна оцінка. Будь-яких процесуальних порушень, які б давали підстави для переоцінки доказів, апеляційним судом не встановлено. Доводи апеляційної скарги висновків суду по суті спору не спростовують та на їх правильність не впливають. Зокрема, доводи щодо підвищення Банком в односторонньому порядку відсоткової ставки не заслуговують на увагу та спростовуються погодженими сторонами умовами кредитного договору, якими передбачено застосування плаваючої відсоткової ставки. При цьому Банку надано право коригувати цю ставку без укладення будь-яких додаткових договорів (п.п.1.4.1.3, 1.4.1.3.2 - а.с.7). Разом з тим, суд помилково поклав на відповідачів солідарний обов"язок по відшкодуванню судових витрат. Тому відповідно до ст.ст.88,309 ЦПК оскаржуване рішення в цій частині підлягає зміні з визначенням рівних часток кожного з відповідачів у відшкодуванні понесених позивачем судових витрат по оплаті судового збору (а.с.3).

Outcome: approved