Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості, в якій просить суд стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість у розмірі 22749,25 грн. за кредитним договором № SAMABWFC00000977354 від 11 квітня 2017 року та судові витрати у розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що відповідно до кредитного договору № SAMABWFC00000977354 від 11 квітня 2017 року, який був укладений між [PERSON] та ПАТ «Акцент-Банк», правонаступником якого є АТ «Акцент-Банк», на підставі Анкети-Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, останній отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач виконав умови договору, надавши [PERSON] кредит (встановив кредитний ліміт) у розмірі, відповідно до умов договору. Відповідач зобов`язання по кредитному договору не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 12 квітня 2020 року складає у розмірі 22749,25 грн., яку позивач просить стягнути. Заочним рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2020 року позовні вимоги було задоволено. Стягнуто з\~ [PERSON] заборгованість за договором № SAMABWFC00000977354\~від 11\~квітня 2017\~року,\~станом на\~12\~квітня 2020\~року, в розмірі 22749 грн. 25 коп., з яких: 13954 грн. 29 коп. - заборгованість за кредитом; 8144 грн. 96 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 650 грн. пеня, а також стягнуто з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» судовий збір в сумі 2102 грн. 00 коп. 04 березня 2021 року [PERSON] через канцелярію суду подано заяву про перегляд заочного рішення , в якій зазначає, що 07 жовтня 2020 року було ухвалено заочне рішення суду за позовом АК «АКЦЕНТ-БАНК» до [PERSON] , яким позовні вимоги задоволено в повному обсязі. Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим та таким, що прийнято у відсутність відповідача без врахування його доводів і заперечень. Також зазначає, що між ним та банком не укладався кредитний договір належним чином, оскільки примірник анкети-заяви не містить істотних умов кредитного договору. Банк не надав суду належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів того, що він був ознайомлений з «рекламним буклетом», в якому містилися умови договору, а також з умовами розміщеними на сайті банку. Відсутні його підписи на умовах, на які посилається банк. Також Банк не надав суду належних, достатніх, достовірних та допустимих доказів того, що умови, розміщені на сайті банку, не змінювались з моменту підписання ним заяви, і що саме такі умови, які банк надав суду в якості доказів він розумів підписуючи заяву. Позивач стверджує, що був наданий споживчий кредит, тобто кредит, який є предметом договору, повинен відповідати ознакам продукції, передбаченим Законом України «Про споживче кредитування». При укладанні цього договору були порушені вимоги Закону України «Про споживче кредитування». В заяві, яка була підписана відповідачем [PERSON] , була відсутня інформація про кредит, а мова йшла про банківські послуги. Вважає, що банк порушив таким чином права споживача та здійснив нечесну підприємницьку діяльність, не попередив, що укладається кредитний договір. Відповідачем [PERSON] зазначено, що ним було частково погашено тіло кредиту. Банк в розрахунку не вказує розмір заборгованості за поточним тілом кредиту та за простроченим тілом кредиту, а тому не можливо встановити розмір неповернутого ним тіла кредиту, оскільки сплачені ним кошти банк неправомірно зарахував в якості пені, штрафів та відсотків. Оскільки між ним та банком не було укладено кредитного договору та не обумовлено умов щодо відсотків за користування, пені, штрафів, порядку зарахування, строків та інших умов, то грошові кошти, які він повертав банку, повинні були зараховуватися в якості тіла кредиту. Вважає, що у позивача відсутні підстави для стягнення з нього заборгованості за простроченим тілом кредиту та відсотків за користування кредитом в зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу у анкеті-заяві, оскільки Витяг з умов та правил надання банківських послуг не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору. Просив в задоволенні позову відмовити повністю. Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2021 року скасовано заочне рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2020 року, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про день та час розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, а також зазначив, що заперечує проти позовних вимог, заперечення на позов викладені в заяві про перегляд заочного рішення. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників судового процесу, які належним чином повідомлені про день та час розгляду справи та подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, згідно вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Акціонерне товариство Акцент-Банк є правонаступником прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства Акцент-Банк, у зв`язку з тим, що рішенням загальних зборів акціонерів від 25 квітня 2018 року змінено організаційно-правову форму та назву Публічного акціонерного товариства Акцент-Банк на Акціонерне товариство Акцент-Банк, про що зазначено у п.1.1. Статуту АТ Акцент- Банк. В позовній заяві зазначено, що 11 квітня 2017 року [PERSON] приєднався до Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладання кредитного договору № SAMABWC00000977354 та отримання кредитної картки. На підставі вказаної Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послугв А-Банку [PERSON] надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 46,80% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими у рекламному буклеті, складають між нею і банком договір про надання банківських послуг. Ознайомлений з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами, примірник договору про надання банківських послуг згоден отримати шляхом самостійного роздрукування з офіційного сайту: www.a- bank.сom.ua (а. с. 5). До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк» розміщеного на сайті: http://a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила» Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у АТ «Акцент-Банк» розміщеного на сайті: http://a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила» (а.с. 5 зворотна сторінка, а.с. 6-11). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 12 квітня 2020 року складає 22749,25 грн., що складається з: 13954,29 грн. - заборгованість за кредитом; 8144,96 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 650 грн. - пеня (а.с. 4). Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною 2\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з ч. 1\~ст. 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~ст. 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ "Акцент-Банк"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із ч. 1\~ст. 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 11 квітня 2017 року, на яку посилається банк у позовній заяві, яка підписана позичальником, базова процентна ставка за кредитним лімітом не встановлена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, комісії, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за кредитом, стягнути складові його повної вартості, а саме заборгованість по процентам за користування кредитом. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 11 квітня 2017 року, посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ "Акцент-Банк" та витяг з Тарифів користування кредитною карткою «Універсальна» як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці витяг з Тарифів та витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг в А-банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяг з Тарифів та витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, суд зазначає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому\~статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Правила надання банківських послуг у А-банку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Таким чином, суд вважає, що витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ "Акцент-Банк", які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 11 квітня 2018 року шляхом підписання Анкети-заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. В Україні визнається і діє принцип верховенства права.\~Конституція України\~має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі\~Конституції України\~і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у\~статті 8 Конституції України. Відповідно до ч. 4\~ст. 42 Конституції України\~держава захищає права споживачів. Згідно з ч. 1\~ст. 1 ЦК України\~цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у\~ст. 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої\~статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої\~статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У ч.ч. 1, 3\~ст. 509 ЦК України\~вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша\~статті 11 Закону України від 12.05.1991 року № 1023-XII "Про захист прав споживачів"\~(далі - Закон № 1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої\~статті 1 Закону № 1023-XII\~споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", прийняті 09 квітня 1985 року № 39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули\~Закону України від 22.11.1996 року № 543/96-В "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань"\~від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17, яка відступила від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14). Відповідно до ч. 4\~ст. 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з\~\~ [PERSON] , АТ "Акцент-Банк" дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону № 1023-XII\~про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Також, суд зазначає, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 11 квітня 2017 року у вигляді Анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить і строку повернення кредиту (користування ним). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ АкцентБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а тому позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] користувався кредитними коштами, про що свідчить розрахунок заборгованості, наданий АТ «АкцентБанк» (а.с. 4). Крім того, відповідач в своїй письмовій заяві про перегляд заочного рішення вказує про те, що ним було частково погашення боргу, зокрема, тіла кредиту (а.с. 108 зворотна сторінка), що підтверджує факт користування кредитними коштами. Згідно до заявлених позовних вимог та згідно наданого розрахунку загальний залишок заборгованості за кредитом (тілом кредиту) складає 13954,29 грн. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № SAMABWFC00000977354 11 квітня 2017 року станом на 12 квітня 2020 року, у розмірі 13954,29 грн. В частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом в розмірі 8144,96 грн., а також пені 650 грн., слід відмовити. Задовольняючи позов частково, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у розмірі 1289 грн. 36 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved