Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом де вказує, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Київського районного суду міста Харкова від 07 травня 2015 року. Від цього шлюбу мають трьох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, подарунків не дарує, у вихованні участі не приймає. Крім того, вона перебуває у відпустці по догляду за молодшою донькою і на її утримання відповідач також допомоги не надає. Тому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частки від усіх видів його доходів, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також аліменти на її утримання у розмірі 1/7 частки від усіх доходів відповідача до досягнення молодшою дитиною трирічного віку. У березні 2016 року позивач уточнила свої позовні вимоги в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей і просила стягнути з відповідача на утримання дітей аліменти у розмірі 15000 грн. щомісячно. Позивач у судове засідання не з"явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомила. Тому суд вважає можливим розглянути справу у її відсутність за участю її представника. Представник позивача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав і просив задовольнити у повному обсязі. Надав суду пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач у судове засідання не з"явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив. Тому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність, за участю його представника. Представник відповідача у судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав частково і пояснив, що відповідач не заперечує проти надання допомоги дітям у розмірі 2000 грн., оскільки на теперішній час не працює, постійного доходу не має, крім того, надає дітям допомогу у вигляді подарунків, продуктів харчування. Проти позову в частині стягнення аліментів на утримання позивача заперечував, посилаючись на те, що на теперішній час відповідач не має можливості надавати допомогу на утримання колишньої дружини. Заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. У відповідності з вимогами ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Статтею 79 СК України встановлено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно зі ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та інших обставин, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Київського районного суду міста Харкова від 07 травня 2015 року (а.с.7). Від цього шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.4-6). Згідно з довідкою №194, виданою КЗОЗ "Харківська міська дитяча поліклініка №23" 17.02.2016 року діти мешкають разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] (а.с.36). Також у судовому засіданні встановлено, що на теперішній час відповідач офіційно не працює, має мінливий заробіток (а.с.79-81). Судом не приймаються до уваги доводи відповідача та його представника стосовно того, що аліменти на утримання дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною не можуть бути стягнені, оскільки відповідач не має постійного заробітку, оскільки ані відповідачем ані його представником у судовому засіданні не надано допустимих та належних доказів того, що на теперішній час відповідач не має можливості надавати допомогу позивачеві, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Посилання відповідача та його представника на те, що він не має доходу від здійснення підприємницької діяльності не приймаються судом до уваги, оскільки доказів того, що відповідач, як фізична особа-підприємець був визнаний банкрутом, знятий з державної реєстрації, перебуває у стані санації тощо, суду надано не було. Також судом не приймаються до уваги доводи відповідача та його представника стосовно того, що аліменти на утримання дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, не можуть стягуватися у частці від заробітку платника аліментів, оскільки відповідач не має постійного заробітку. До такого висновку суд приходить виходячи з аналізу норм діючого законодавства, яке не забороняє стягнення аліментів на утримання одного з подружжя у частці від доходу, який отримує інший з подружжя. Таким чином, аналіз доказів в їх сукупності та норм діючого законодавства призводить суд до висновку про можливість задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання у розмірі 1/7 частки від усіх видів його доходів до досягнення молодшою дитиною трирічного віку. Що стосується позовних вимог по стягненню з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, то в цій частині позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров"я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно зі ст.184 СК України якщо платник аліментів має мінливий, нерегулярний заробіток, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд, за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання їх спільних дітей, суд враховує, що відповідач на утриманні інших дітей або непрацездатних утриманців не має, доказів того, що він страждає на якісь-небудь захворювання, які унеможливлюють сплату ним аліментів на утримання дітей, суду не надано. Також судом враховується той факт, що на теперішній час відповідач має мінливий, нестабільний заробіток, але доказів того, що відповідач, як фізична особа-підприємець був визнаний банкрутом, знятий з державної реєстрації, перебуває у стані санації тощо, суду надано не було. Судом не приймаються до уваги доводи позивача та його представника стосовно того, що відповідач за 2015 рік отримав значний дохід, а тому має можливість сплачувати на утримання дітей аліменти у розмірі 15000 грн., оскільки ані позивачем ані його представником у судовому засіданні не надано розрахунку і доказів з яких позивач виходив визначаючи саме таку суму аліментів на утримання дітей. Посилання позивача та його представника на те, що діти відвідують різноманітні кружки з метою розвитку їх здібностей, судом до уваги не беруться, оскільки ці витрати відносяться до додаткових витрат на утримання дітей і не можуть бути включені до складу аліментів, які підлягають стягненню на утримання дітей. Визначаючи розмір аліментів, суд також приймає до уваги, що Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років встановлений у розмірі 1167 грн., а для дитини віком від 6 до 18 років - 1455 грн. За таких обставин, а також з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача на утримання дітей аліменти у розмірі 2100 грн. Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Тому суд вважає можливим допустити рішення в частині стягнення аліментів, як на утримання дітей, так і на утримання дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, в межах платежу за одін місяць, до негайного виконання. Що стосується судових витрат суд зазначає наступне. У відповідності з вимогами ст.4 ЗУ "Про судовий збір" при зверненні до суду з позовом майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1% ціни позову, але не менш 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 551 грн.20 коп. та не більш 5 розмірів мінімальної заробітної плати, що становить 6890 грн. Статтею 5 цього Закону передбачено, що позивачі по справам за позовами про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. Суд не приймає до уваги доводи відповідача та його представника в частині того, що в частині позову про стягнення судового збору позивачеві необхідно відмовити. До такого висновку приходить виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом і вподальшому, при уточненні позовних вимог, ним, у відповідності з вимогами діючого законодавства, судовий збір не сплачувався. Доказів на підтвердження іншого сторонами у судовому засіданні не надано. Частиною 3 статті 88 ЦПК України встановлено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. За таких обставин з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 551 грн.20 коп. (1318 грн. х 0,4). На підставі вищевикладеного, ст.ст.84, 180, 181, 182, 183, 184, 191 СК України,

Outcome: partial