Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до Красноградської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В обгрунтування позову вона зазначила, що 23.03.2000 року вона уклала шлюб з [PERSON], який помер [INFO] року. Після його смерті відкрилась спадщина, в тому числі на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою: [ADDRESS]. Вона є спадкоємицею за законом після померлого і звернулась до Красноградської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але оформити своє право власності на спадкове майно не може, так як відсутні необхідні правовстановлюючі документи на нього, а саме її чоловік за життя не зареєстрував своє право власності на житловий будинок з надвірними будівлями. Позивачка просить визнати за нею, як за спадкоємицею за законом після померлого чоловіка, право власності на нерухоме майно в порядку спадкування у вигляді житлового будинку (А-1), прибудови (а), тамбуру (а-1), сараю (Б), погрібу (В), гаража (Г), туалету (Д), зливної ями (Е), колонки (К) за адресою: [ADDRESS]. Позивачка подала до суду заяву, в якій позов підтримала і просила розглянути справу без неї. Красноградська міська рада просила розглянути справу у відсутність їх представника. В наданих запереченнях позов не визнала, зазначивши, що [PERSON] не зареєстрував належним чином своє право власності на будинок і господарські будівлі, а тому вказане майно не може входити до складу спадщини. Третя особа просила розглянути справу без їх представника, ухвалити рішення на розсуд суду. У відповідності до ст.197 ЦПК України якщо розгляд справи відбувається без участі осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні факти і правовідносини. Рішенням Красноградської міської ради № 18 від 19.06.1962 року [PERSON] була надана в безстрокове користування земельна ділянка для будівництва індивідуального житлового будинку по [ADDRESS] площею 600 кв.м. (а.с.15). 19.06.1963 року між [PERSON] та виконкомом Красноградської міської ради був укладений договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності, у відповідності до якого [PERSON] зобов'язувався побудувати житловий будинок по [ADDRESS] і облаштувати територію навколо нього в строк до 30.06.1965 року (а.с.18-20) у відповідності до типового проекта (а.с.16-17). У вказані строки будинок був побудований, в ньому з 1965 року проживав [PERSON], його дружина [PERSON] та їх донька [PERSON], а з 22.01.2000 року і [PERSON], про що свідчать записи в домовій книзі (а.с.21-31). [PERSON] та [PERSON] одружилися 23.03.2000 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.7). У відповідності до довідки Красноградської міської ради [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 2000 року і по теперішній час, інших зареєстрований за вказаною адресою осіб не значиться (а.с.11). [PERSON] померла [INFO] року (а.с.8), [PERSON] помер [INFO] року (а.с.10), що підтверджується свідоцтвами про їх смерть. Згідно наданої КПТІ "Інвентаризатор" довідки від 26.12.2013 року за № 601 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.13). Відповідно до постанови державного нотаріуса Красноградської державної нотаріальної контори Мошкової Н.О. спадкоємцем померлого [PERSON], який прийняв спадщину, є його дружина [PERSON] (а.с.14). Надаючи правову оцінку встановленим фактам, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст.328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. ( ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно слід звернути увагу, що позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268- 1270 ЦК. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Як вбачається із наданих позивачкою документів, спадкодавець побудував будинок на підставі вищевказаних дозвільних документів, фактично володів цим майном, позивачка є єдиною спадкоємицею за законом, яка прийняла спадщину після померлого чоловіка [PERSON], визнання за нею права власності на вищевказане майно не порушує права інших осіб, тому суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved