Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

30 липня 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 06 вересня 2011 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого Банк надав відповідачу [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку. В порушення умов кредитного договору, відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, в звязку з чим, станом на 30 червня 2015 року виникла заборгованість в сумі 22\~327,79 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом 7\~920,00 грн., заборгованість по процентам 11\~164,82 грн., заборгованість за пенею та комісією 1\~703,55 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1\~039,42 грн. В звязку з наведеним, в позовній заяві Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» просило суд стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 06 вересня 2011 року в сумі 22\~327,79 грн., судові витрати в сумі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача - Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» не зявився, в своїй заяві просив суд розглянути справу без його участі, просив суд задовольнити його позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про місце, дату і час розгляду справи належним чином повідомлений, звернувся до суду з заявою в якій просив суд розглядати справу без його участі, зазначив, що в період з 04.04.2014 року по 24.09.2014 року він брав участь в антитерористичній операції та не мав можливості погашати кредит, просив суд застосувати наслідки пропуску строку давності, крім того, посилався на те, що Банком неправильно визначена сума заборгованості. Суд, дослідивши надані сторонами докази приходить до наступного. У відповідності до ст. 509 ЦК України, 1. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. 2. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 3. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності справедливості. Згідно до ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обовязків є договори. Згідно до ст. 1054 ЦК України, по кредитному договору банк надає грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит і сплатити відсотки за його користуванням. Судом встановлено, що 06 вересня 2011 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого Банк надав відповідачу [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно до якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Судом встановлено, відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, станом на 30 червня 2015 року виникла заборгованість в сумі 22\~327,79 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом 7\~920,00 грн., заборгованість по процентам 11\~164,82 грн., заборгованість за пенею та комісією 1\~703,55 грн., штраф (фіксована частина) - 500,00 грн., штраф (процентна складова) 1\~039,42 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком Банку. Факт прийняття відповідачем [PERSON] участі в антитерористичній операції, посилання на відсутність грошових коштів не звільніє його від обовязку виконувати кредитний договір, оскільки, згідно до вимог ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідачем також не надану суду докази того, що сума заборгованості позивачем була визначена неправильно. Стосовно застосування наслідків позовної давності, суд приходить до наступного. У відповідності до ст. 257 ЦК України, загальний строк позовної давності встановлюється тривалістю у три роки. Згідно до вимог ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. У відповідності до ст. 256 ЦК України, визначено, що позовна давність це строк, у межа якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. Статтею 267 ЦК України визначено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною, є підставою для відмови у позові. Як зазначалося вище, за умовами кредитного договору, грошові кошти надавалися з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно довідки Банку, строк дії платіжної картки встановлений до травня 2015 року. (а.с.6) Таким чином, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» мала право звернутися з вимогами до травня 2018 року. Згідно позовної заяви, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду 30.07.205 року, тобто, в межах позовної давності, в звязку з чим, посилання відповідача є необґрунтованими і підстав для застосування наслідків пропуску позовної давності відсутні. В звязку з наведеним, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Згідно наданого платіжного доручення, позивач поніс судові витрати в сумі 243,60 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved