Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

Заявник (ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК") звернувся в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], предмет якого склала вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 12114,82 грн. за кредитним договором № б/н від 22.03.2010 року, яка складається з наступного: 294,30 грн. - заборгованість за кредитом; 7867,43 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 553,09 грн. - штраф (процентна складова). Також клопотався про стягнення з відповідача судових витрат. Свої позовні вимоги обґрунтовує посиланням на ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, ч. 1 ст. 598, 599, 610, ч. 2 ст. 615, 629, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 5, 14 Закону України "Про захист персональних даних", ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні". Як на докази посилається на такі документи: розрахунок заборгованості за договором № б/н від 22.03.2010 року станом на 03.11.2016 року (а.с.3-4); анкета-заява від 22.03.2010 року (а.с.5); довідка про умови кредитування з використанням кредитки "універсальна, 55 днів пільгового періоду" (а.с.6-7); умови та правила надання банківських послуг та Правил користування платіжною картою (а.с.8-31); довіреність № 3734-К-Н-О від 04.09.2015 року (а.с.32); довідка АА № 241170 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України (а.с.33); банківська ліцензія № 22 від 05.10.2011 року, свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи (а.с.34); витяг зі статуту (нова редакція) ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (а.с.35). В обґрунтування позовних вимог вказує на таке. Відповідно до укладеного договору № б/н від 22.03.2010 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду на встановлення ліміту за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "Тарифами Банку", складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", з розрахунку 360 календарних днів на рік що підтверджується п. 2.1.1.12.6 "Правил користування платіжною карткою". Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 1.1.2.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахунках. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Зазначається, що ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку необхідно виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту Овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, позивач зробив висновок, що у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону в відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до п. 2.1.1.12.9 "Правил користування платіжною карткою". Боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в банку, зокрема з картрахунку, грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Відповідно до п. 1.1.2.4 "Умов та правил надання банківських послуг" за незгоди зі зміною Правил та/або "Тарифів Банку", які викладені на банківському сайті, позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити перед банком заборгованість, що виникла. На підставі п. 1.1.3.2.3 "Умов та правил надання банківських послуг". банк має право на зміну тарифів, які викладені на банківському сайті, а також інших умов обслуговування рахунків. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу Україна наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є прав заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно п. 2.1.1.3.5 "Умов та правил надання банківських послуг" клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановленій. цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 "Правил користування платіжною карткою" банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої банком частки в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором. Згідно п. 1.1.3.2.2 "Умов та правил надання банківських послуг" у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення Овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим Договором. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 03.11.2016 року має заборгованість - 12114.82 грн., яка складається з наступного: 294,30 грн. - заборгованість за кредитом; 7867,43 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2900,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 553,09 грн. - штраф (процентна складова). Стверджується, що на даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням прав ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК". Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. В ст. 599 ЦК України зазначено що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором, відповідач порушив вказані вище норми законодавства та умови кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Також посилається на те, що відповідно до п. 9 ст. 110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Отримання позивачем інформації щодо місця реєстрації відповідача ускладнюється тим, що відповідно до ст. 5 Закону України "Про захист персональних даних" персональні дані є інформацією з обмеженим доступом. Відповідно до ст. 14 цього Закону поширення персональних даних без згоди суб'єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" надання відомостей про місце проживання особи та її персональні дані здійснюється виключно у випадках, передбачених Податковим кодексом України та законами України, або за згодою самої особи. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Також, обмеження можливості отримання позивачем відповідної інформації закладено в Законі України "Про інформацію" і не вимагає додаткових доказів у силу правової природи такого нормативно-правового акту як закон. Стверджується, що виходячи з вищенаведених норм позивач не має права на отримання даних від Державної міграційної служби України щодо місця проживання відповідача, а тому позов подано за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідача, а саме в Царичанський районний суд Дніпропетровської обл., так як останнім відомим ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" місцем реєстрації відповідача, є: 51040, Дніпропетровська область, Царичанський район, с. Китайгород, вул. Чапаєва, буд. 3. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду надіслав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності. Одночасно зазначив, що позов підтримує та не заперечує проти проведення заочного розгляду справи за відсутності відповідача. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з'явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не надала. Ухвалою суду від 19 січня 2017 року вирішено провести заочний розгляд справи. Перевіривши надані суду документи, з'ясувавши правову позицію позивача в цивільно-прововому спорі, встановивши наявність достатніх для того законних підстав, суд дійшов висновку про задоволення позову ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" в частині стягнення зі [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованісті: за кредитом - 294,30 гривень, за відсотками -573,30 грн., штраф - 543 грн. 40 коп., а всього - 1411,00 гривень. В іншій частині заявлених позовних вимог слід відмовити. Так, відповідно до частини першої статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно частини першої статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. На підставі досліджених в судовому засіданні документів, оцінивши їх як належні та допустимі докази, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження та є достовірними, однак не всі вимоги є доведеними. Судом встановлено, що 22.03.2010 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит в сумі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії строку дії картки. Цим кредитом відповідач скористався. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] при укладенні кредитного договору підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. У ній же засвідчила факт ознайомлення з тарифами банку у письмовому вигляді та з інформацією, що Умови та Правила надання банківських послуг розміщено на офіційному сайті ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (а.с.5). Поняття договору позики визначено статтею 1046 ЦК України, згідно з якої за цим договором одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (п. 2 ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в ч. 2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (правова позиція ВСУ у справі №6-50цс15 від 24.02.2016). Також, надані йому для ознайомлення тарифи банку за кредиткою "Універсальна" (а.с.6-7) містять всю необхідну інформацію щодо умов кредитного договору, відсоткову ставку, строки внесення платежів, визначені санкції у разі прострочення заборгованості. Згідно розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що позивач нарахував відповідачу заборгованість, загальна сума якої станом на 03.11.2016 року становить 12114,82 грн., стягнення якої є предметом позову, яка складається з наступного: 294,30 грн. - заборгованість за кредитом; 7867,43 грн. - заборгованість по процентами за користування кредитом; 2900,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. - штраф (фіксована частина); - 553,09 грн. - штраф (процентна складова). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обов'язковим для виконання (ст. 629 ЦК України). У відповідності до вимог статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд, вирішуючи спірні правовідносини, виходить з умов, визначених тарифами банку за тарифним планом "55днів" (а.с.6-7), на підставі яких сторони досягли домовленості: про отримання кредиту на умовах відсоткової ставки 2,5% в місяць (нараховується на залишок заборгованості, з розрахунку 360 днів у році після закінчення пільгового періоду) зі строком внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним; комісії за зняття готівки - 3%; пені за несвоєчасне погашення заборгованості: пеня - 1% від заборгованості, але не менше 30 гривень в місяць, яка нараховується за кожен випадок прострочення платежу; штраф за порушення строків платежу за будь-яким із грошових зобов'язань на строк більше 55 днів - 500 гривень + 5% від суми заборгованості по кредиту, з урахуванням нарахованих відсотків і прострочених процентів і комісій. Зміна умов кредитування у односторонньому порядку виключно з посиланням на внесення змін до Умов надання банківських послуг не доводить виконання банком вимог ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України, а тому не може бути взята до уваги при визначенні розміру зобов'язання боржника. Виходячи з умов договору, суд дійшов висновку про наявність такої заборгованості: при відсотковій ставці 2,5 % в місяць на суму заборгованості за кредитом 294,30 гривень - заборгованість за відсотками, з часу виникнення порушення виконання зобов'язання (з 19 травня 2010 року), врахувавши пільговий період для нарахування відсотків у 55 днів, яка становить 290,16 гривень (2,5% в місяць = 7,35 грн). Вирішуючи питання за позовними вимогами про стягнення пені, комісії та штрафу, суд виходив з такого. Цивільно-правова відповідальність є покладення на правопорушника на підставі закону невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи викладене вище та приписи статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (правова позиція ВСУ у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року). Умовами договору передбачено два види відповідальності (пені та штрафу) за одне і те ж правопорушення, що не відповідає нормам закону в частині цивільної відповідальності, оскільки створює подвійне накладення стягнення на боржника. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що стягненню за порушення строків погашення заборгованості підлягає визначений умовами договору штраф у розмірі 500 + 5% суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків та комісій (867,60 грн.), який становить: 500 грн. + 43,40 грн. = 543,40 гривень. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, яким зі [PERSON] слід стягнути на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість: 294,30 грн. заборгованості за кредитом; 573,30 грн. заборгованості за відсотками; 543,40 грн. штрафу, а всього: 1411,00 гривень. Відмовляючи в задоволенні позову в іншій частині суд виходив із недоведеності позовних вимог. Судові витрати позивача підлягають компенсації відповідно до ст. 88 ЦПК України, які, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, становлять 160,54 гривень. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial