Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

[PERSON] у липні 2014 року звернулась до суду із позовом до відповідачів, яким просила суд визнати дійсними договір, посвідчений регіональною універсальною біржею «Олександр -Н», зареєстрований за № Н/98-00840 від 14 листопада 1998 року купівлі- продажу квартири [ADDRESS], що був укладений між [PERSON], [PERSON] (покупці) та [PERSON] (продавець), що діяв в інтересах [PERSON]. Крім того, позивач просила суд визнати за нею право приватної власності на вказану квартиру в порядку спадкування за законом, після смерті [PERSON], та після смерті [PERSON]. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з наступних підстав: За життя [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого регіональною універсальною біржею «Олександр -Н», зареєстрованого за № Н/98-00840 від 14 листопада 1998 року, належала кв. [ADDRESS]. За життя [PERSON] та [PERSON] не здійснили державної реєстрації цього нерухомого майна відповідно до положень закону. Як стверджує позивач, після смерті спадкодавців вона прийняла спадщину, проте оформити спадщину в нотаріальному порядку не може, оскільки відсутні правовстановлюючи документи на спірну квартиру. Відповідачі та третя особа в судове засідання не з'явились повторно, хоча були сповіщені судом про дату, час та місце його проведення, про поважність причин своєї неявки суду не повідомили, в зв'язку із чим суд вважав можливим розглядати справу у їх відсутність. Представник Красносілької сільської ради Комінтернівського району Одеської області подав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні правовідносини: За життя [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого регіональною універсальною біржею «Олександр -Н», зареєстрованого за № Н/98-00840 від 14 листопада 1998 року, належала кв. [ADDRESS]. За життя [PERSON] та [PERSON] не зареєстрували своєї власності. В матеріалах справи міститься актовий запис № 60 від 15.09.1998 року, з внесеними відділом реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області змінами згідно висновку № 19/0374 від 25.03.2008 року, на підставі остаточного лікарського свідоцтва про смерть № 167 від 15.09.1998 року, що видане Комінтернівським відділенням судово- медичної експертизи Одеської області, про смерть [PERSON], де в сьомій графі зазначена дата смерті [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Згідно відповіді Комінтернівської районної державної нотаріальної контори Одеської області № 1581/01-16 від 11.08.2014 року спадкова справа до майна [PERSON], яка померла 06.08.1998 року, не заводилась. Згідно довідки від 28.02.2008 року, виданої архівом РАЦС Головного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] народилась [INFO], а/з про народження № 583 від 05.05.1981 року, де в графі «мати» вказана [PERSON] Згідно довідки -форми № 1 від 29.04.2013 року № 141, [PERSON] була зареєстрована і фактично проживала з 07.10.1998 року за адресою: [ADDRESS]. Також, зі змісту цієї ж довідки [PERSON] була зареєстрована та фактично проживала з 17.05.1978 року за адресою: [ADDRESS]. Тобто [PERSON] та [PERSON] не тільки проживали за однією адресою, а й були зареєстровані. [INFO] померла [PERSON], що встановлено судом зі змісту свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 11.04.2005 року виконавчим комітетом Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, а/з про смерть № 36 від 11.04.2005 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. З наявних у справі матеріалів спадкової справи № 403/2005, заведеної 22.09.2005 року до майна [PERSON], суд встановив, що спадщину прийняла [PERSON] [PERSON] є донькою [PERSON], що встановлено судом зі змісту свідоцтва про народження [NUMBER], виданого повторно 16.05.2013 року Наріманівським відділом ЗАГС м. Баку, р. Азербайджан, а/з про народження від 18.10.1958 року № 1949. Так само, після смерті матері [PERSON] не має можливості оформити спадщину за відсутності правовстановлюючого документу. Таким чином, суд встановив, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею до майна [PERSON], [PERSON], проте в нотаріальному порядку отримати свідоцтво про право на спадщину вона не може, оскільки відсутні правовстановлюючи документи на спадщину. Надаючи оцінку можливості укладення [PERSON] договору купівлі- продажу квартири [ADDRESS], та був посвідчений регіональною універсальною біржею «Олександр -Н», і зареєстрований за № Н/98-00840 від 14 листопада 1998 року, у співставлені з ймовірною її датою смерті 06.08.1998 року, суд звертає увагу, що 07.10.1998 року [PERSON] особисто отримала в паспортному відділі Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області паспорт громадянки України, і проставила свій підпис в відповідній графі форми № 1 «Заява на видачу паспорту». Суд враховує, що до актового запису про смерть [PERSON] вносились певні зміни після ідентифікації трупу, і в графі «дата смерті» встановлена ймовірна дата смерті, яка визначена судово- медичним експертом, оскільки навіть причина смерті не зазначена через невідворотні зміни трупу. Крім того, 07.10.1998 року [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, у суду не має сумніву в тому, що [PERSON] підписувала даний договір за життя. Судом враховується, що згідно довідки № 1363 від 19.04.2013 року Красносілької ради Комінтернівського району Одеської області, в погосподарській книзі Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області № 5, особовий рахунок [NUMBER], в [ADDRESS], згідно договору купівлі- продажу нерухомого майна від 14.11.1998 року , обліковується квартира № 2, яка належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] Оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного: Відповідно до пункту 3 договору Н/98-00840 від 14 листопада 1998 року купівлі-продажу нерухомого майна, [PERSON] на момент укладення угоди був власником вищевказаної квартири на підставі договору купівлі- продажу, посвідченого Комінтернівською районною нотаріальною конторою Одеської області від 18.03.1996 року № 1063, зареєстрованого в МБТІ Комінтернівського району Одеської області під № 43, стор. 43, кн. 1від 18.03.1996 року. Вказаний спірний договір, відповідно до вимог, встановлених статтею 15 Закону України "Про товарну біржу", було зареєстровано на регіональній універсальній біржі «Олександр -Н» в "Журналі реєстрації договорів по об'єктах нерухомості" (реєстраційний номер № Н/98-00840 від 14 листопада 1998 року). Судом встановлено, що у договорі купівлі-продажу нерухомого майна № Н/98-00840 від 14.11.1998 року вказано, що договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. Оскільки, відповідно до статті 15 Закону України "Про товарну біржу", яка на момент укладення таких "біржових угод", дозволяла їх укладати без подальшої нотаріальної реєстрації, угода купівлі-продажу нерухомого майна - садового будинку, - нотаріально оформлена не була. При укладенні договору між сторонами було досягнуто згоди зі всіх істотних умов договору, договір між сторонами було виконано у повному обсязі. Після укладання зазначеного договору позивачем було повністю виконано його умови. Факт передачі покупної ціни від продавця до покупців - позивачі по цій справі, підтверджується пунктом 6 договору № Н/98-00840 від 14.11.1998 року купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого на регіональній універсальній біржі «Олександр -Н», згідно якого продавцем отримана сума за відчуження будинку до підписання договору. Вказане підтверджується представленим позивачем екземпляром укладеного договору. Підтвердженням виконання договору його сторонами є видача покупцеві екземпляру договору, другий екземпляр залишається на зберіганні на біржі. Оскільки, сторонам було видано один екземпляр договору купівлі-продажу нерухомого майна, що був зареєстрований на регіональній універсальній біржі «Олександр -Н» в "Журналі реєстрації договорів по об'єктах нерухомості" (реєстраційний номер № Н/98-00840 від 14.11.1998 року), відбулася передача будинку, суд вважає, що до позивача перейшло право власності на будинок. На теперішній час нотаріально посвідчити договір № Н/98-00840 від 14.11.1998 року купівлі-продажу нерухомого майна позивач законодавчої і фактичної можливості не має. Предметом судового дослідження в межах позовних вимог, серед іншого, є питання дійсності договору купівлі-продажу нерухомого майна № Н/98-00840 від 14.11.1998 року, який було укладено на регіональній універсальній біржі «Олександр -Н». З огляду на предмет судового дослідження, суд вважає за доцільне звернутися до положень діючого законодавства та законодавства, яке діяло на момент укладення угоди, якими врегульовані спірні правовідносини: Статтею 55 Конституції України гарантований судовий захист прав і свобод людини та громадянина. Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до частини 2 статті 47 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року), якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального засвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Частиною 2 статті 220 Цивільного кодексу України (в редакції 2003 року) передбачено, якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Тобто, викладені аналогічні норми щодо підстав визнання договору дійсним в діючому Цивільному кодексі України (в редакції 2003 року), та Цивільному кодексі УРСР (в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення угоди. Встановлення дійсності договору купівлі-продажу нерухомого майна, віднесено до компетенції суду. При викладених обставинах є всі підстави визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений на товарній біржі - дійсним. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. В силу положення ст. 529 ЦК УРСР [PERSON] відноситься до спадкоємців пешої черги до майна [PERSON] В силу положення ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п.1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Таким чином в силу закону [PERSON] є такою, що фактично прийняла спадщину, що залишилась після смерті [PERSON] За змістом п. 49 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 18/5 від 14 червня 1994 року, підтвердженням приналежності квартири, могли бути договори купівлі- продажу, що посвідчені на біржі.. Таким чином, суд дійшов висновку, що за життя [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого регіональною універсальною біржею «Олександр -Н», зареєстрованого за № Н/98-00840 від 14 листопада 1998 року, набули право власності на кв. [ADDRESS], і це право може бути успадковано спадкоємцями в загальному порядку. До відносин спадкоємства спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] суд застосовує положення ЦК України. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. В силу ст. 1268 ч. 5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Законом України «Про нотаріат» не передбачена можливість видачі спадкоємцям свідоцтва про право на спадщину за законом чи за заповітом за відсутності правовстановлюючого документу, тому суд вважає, що тільки в судовому порядку позивач має можливість захисту свого права та законного інтересу. Оскільки [PERSON] є єдиною спадкоємицею до майна [PERSON], [PERSON], і іншого шляху для оформлення спадщини ніж в судовому порядку в неї не має, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані, в зв'язку із чим підлягають задоволенню повністю. На підставі наведеного,

Outcome: approved