Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

Позивач, ПАТ «Акцент-Банк»», звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 18202 грн. 86 коп.. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 22.07.2008 р. за кредитним договором б/н надав відповідачці кредит у сумі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Відповідачка взяті на себе зобов'язання за договором належним чином не виконувала. Станом на 04.03.2014 р. загальна заборгованість за договором склала 18202 грн. 86 коп., у тому числі: за кредитом у сумі 2155 грн. 81 коп.; за процентами у сумі 7879 грн. 06 коп.; за комісією у сумі 6825 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф - 500 грн. (фіксована частина) і штраф - 842 грн. 99 коп. (процентна складова). Позивач просив позов задовольнити, і віднести за рахунок відповідачки судові витрати у сумі 229 грн. 40 коп.. У судове засідання представник позивача за довіреністю, Штронда А.М., не з»явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з наведених підстав, просить задовольнити. Відповідачка, [PERSON], теж не з»явилась, надала письмові пояснення, зазначивши, що позов не визнає на тій підставі, що кредит не отримувала. У 2008 р. звернулась в посередницьку компанію, заповнила анкету, але через деякий час менеджер повідомив, що «Акцент Банк» відмовив у наданні кредиту. Протягом шести років банк не пред»являв жодних претензій. Банк не вправі висувати позов щодо кредиту, договір уже не є юридично дійсний. Має на утриманні двох дітей, живе на допомогу від держави, не може платити кредит, якого не брала. Просить застосувати позовну давність, та на цій підставі відмовити у задоволенні позову, справу розглянути за її відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних даних і доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. У відповідності зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд установив, що 22.07.2008 р. за кредитним договором б/н позивач надав відповідачці кредит у сумі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом ( а. с. 7-10). Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Доводи відповідачки у частині того, що вона кредит не брала, спростовуються її заявою на отримання кредиту, підписаною власноручно, і доданими документами, з яких убачається, що був відкритий кредитний рахунок, за яким здійснювались відповідні операції. Пунктом 8.6. Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов»язань більш ніж на 120 днів, клієнт зобов»язаний оплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Станом на 04.03.2014 р. за кредитним договором б/н від 22.07.2008 р. склала 18202 грн. 86 коп., у тому числі: за кредитом у сумі 2155 грн. 81 коп.; за процентами у сумі 7879 грн. 06 коп.; за комісією у сумі 6825 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф - 500 грн. (фіксована частина) і штраф - 842 грн. 99 коп. (процентна складова) ( а. с.3-6). Проте, відповідачка заявила про застосування позовної давності, і на цій підставі просить відмовити у задоволенні позову. Відповідно до п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживача" кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 31 постанови "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03. 2012 р. N 5 ( в редакції постанови від 07.02.2014 р. №7) роз»яснив, що при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи)". Відповідно до положень ст. ст. 256, 257, 258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені) … . Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). У відповідності з ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Пунктом 9.12 Умов передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Відповідно до п. 5 договору від 22.07.2008 р. банк надав відповідачці кредитні кошти на строк 12 місяців, тобто до 22.07.2009 р., з урахуванням умов п. 9.12. договір діяв до 22.07.2010 р., додаткових умов щодо пролонгації цього договору на наступні 12 місяців не укладалось, дані про продовження дії платіжної картки у порядку та на умовах п. 3.1.3. Правил користування платіжною карткою відсутні. Відтак, позивач звернувся до суду з позовом 26.03.2014 р. з пропуском трирічного строку позовної давності, що відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України є підставою для відмови у позові. Ураховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 22.07.2008 р. у загальній сумі 18202 грн. 86 коп., у тому числі: за кредитом у сумі 2155 грн. 81 коп.; за процентами у сумі 7879 грн. 06 коп.; за комісією у сумі 6825 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф - 500 грн. (фіксована частина) і штраф - 842 грн. 99 коп. (процентна складова), - не підлягають задоволенню за спливом строку позовної давності. На підставі наведеного, ст. ст. 11, 15, 16, 256 - 258 , 261, 267, 525, 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 р. N 5 ( в редакції постанови від 07.02.2014 р. №7),

Outcome: dismissed