Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому просить звернути стягнення в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Красний рибак" перед [PERSON] на майно, передане в заставу за договором позики від 02.02.2015 року шляхом передачі [PERSON] права власності на предмет застави; визнати за [PERSON] право власності на наступне нерухоме майно: будівлю газового господарства, літ. "А", яка знаходиться за за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Красна Коса, вул. Маяковського, 9 а; прохідну, літ. "Б", яка знаходиться за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Красна Коса, вул. Маяковського, 9 а. Позивач у судове засідання не зявився, в матеріалах справи є його заява, відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву відповідно до якої просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги визнає, заперечень не має. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 02 лютого 2015 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "Красний рибак" був укладений договір позики у забезпечення виконання зобов'язань за яким Товариство (заставодавець) передало Заставодержателю (позивачу) в заставу наступне майно: будівлю газового господарства, літ. "А", яка знаходиться за за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Красна Коса, вул. Маяковського, 9 а; прохідну, літ. "Б", яка знаходиться за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Красна Коса, вул. Маяковського, 9 а. Вказане нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці, яка належить позивачу на підставі Державного акту на право постійного користування землею серії І-ОД №000020. Пунктом 5.2 Договору позики передбачено, що у випадку порушення (невиконання чи неналежного виконання) заставодавцем зобов'язання, що забезпечується заставою відповідно до цього Договору, заставодержатель має право отримати задоволення за рахунок предмета застави шляхом автоматичного набуття права власності на предмет застави. Відповідно до п.п. 5.3. Договору застави звернення стягнення на предмет застави може відбуватись за рішенням суду. Відповідач в строк передбачений договором позики не виконав свої зобов'язання. Пунктом п. 2.1 Договору позики передбачено, що відповідач зобов'язаний повернути грошові кошти в строк до 02 квітня 2015 року. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язань за договором не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 611, 612 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права на підставі рішення суду. За приписами п. 8 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника. Виходячи зі змісту наведеної норми, закон пов'язує припинення права власності на майно виключно з юридичним фактом звернення стягнення на таке майно іншою особою, яка виступає кредитором у зобов'язальних правовідносинах з власником, а відтак припинення права власності з наведеної правової підстави не потребує необхідності застосування судової процедури припинення права власності, яке відбудеться в силу закону. Враховуючи вищевикладене, беручи до увагу визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог [PERSON] та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved