Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] товариства з обмеженою відповідальністю «Золота Середина» про визнання інформації недостовірною та зобов'язання спростувати інформацію. Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що [INFO] на власному сайті інтернет-видання «Обозреватель» за адресою [INFO] було розміщено статтю із назвою «[INFO]» за авторством [PERSON]. У вказаній статті було викладено ряд припущень Відповідача, щодо подій, які мали місце під час здійснення процедур державних закупівель в галузі охорони здоров'я в Україні протягом останніх років, а також, серед іншого, містилась недостовірна, на думку Позивачів, інформація. Позивачі вважають, що інформація, поширена в статті «[INFO]» за авторством [PERSON] на сайті інтернет-видання «Обозреватель» за адресою [INFO], є недостовірною, а тому підлягає спростуванню. Так, в статті вказано, що «в 2011 году участие [PERSON], [PERSON], [PERSON] и [PERSON] в создании схем проведения гос закупок после назначения министром [PERSON]», проте [PERSON] став радником під час обіймання міністерської посади [PERSON] (в період з 21 грудня 2010 - по 17 травня 2011); [PERSON] та [PERSON] були радниками [PERSON] на громадських засадах, в рамках співробітництва з МОЗ брали участь в розробці програми реформування галузі, а також здійснювали інформаційно-аналітичний супровід діяльності міністерства; [PERSON] ніколи не мав ніякого відношення до МОЗ а ні під час обіймання посади міністра [PERSON], а ні під час [PERSON], а ні під час [PERSON] Так само, як не мав такого відношення під час обіймання вказаної посади будь-яким іншим міністром. Так, в статті вказано, що «[PERSON], [PERSON], [PERSON] и [PERSON] трудились на благо определенных донецких структур, организовывая закупки для "Укрзалізниці"», проте [PERSON], який в зазначений час обіймав посаду генерального директора «Укрзалізниці» є уродженцем Івано-Франківської області, більшу частину своєї трудової діяльності здійснював саме на західній Україні; консорціум «Менеджмент-консалтінг груп»» з 2007 року в дійсності займався інформаційно-аналітичним консультуванням для Головного управління «Укрзалізниці», що включало в себе: моніторинг ЗМІ, проведення виставок, конференцій, розміщення матеріалів у ЗМІ, проведення разових аналітичних досліджень, проведення цільових інформаційних компаній, створення друкованої та рекламної продукції, тощо на незначні суми. Дані твердження можуть бути підтверджені зокрема: щорічними договорами на надання таких послуг; Головне управління використовує виділені адміністрацією «Укрзалізниці» кошти виключно для внутрішніх потреб - забезпечення власного функціонування, в т ч інформаційно-консалтингові послуги; консорціум «Менеджмент-консалтінг груп»» не мав співробітництва з «Укрзалізничпостач», який безпосередньо займався організацією і проведенням закупівель. Після приходу в квітні 2011 року нового голови «Укрзалізниці» - [PERSON].(людини, що була безпосереднім керівником [PERSON] в донецькій компанії «Межрегіональний промисловий союз»), договір з Головним управлінням «Укрзалізниці» було розірвано за ініціативою керівництва "Укрзалізниці". [PERSON] та [PERSON] не мали особистих та ділових зв'язків з [PERSON]. Так, в статті вказано, що «создана компания «Вектор-Фарма», которая контролируется [PERSON] и его соратниками», проте компанію було створено в листопаді 2008 року. В той час [PERSON] та [PERSON] працювали з «Укрзалізницею» та не мали жодного відношення до медичної галузі. Засновником компанії є ТОВ «Керімар Трейд ЛЛПі», Велика Британія. Володільцем «Вектор-Фарма» в 2013 році являвся [PERSON], діловий партнер якого, [PERSON], є директором фармацевтичної компанії «Біолік», яка асоціюється у ЗМІ з [PERSON], сином екс-очільника МОЗ. [PERSON], [PERSON], члени їхніх сімей, підлеглі не мають жодного відношення до засновників або органів управління компанії «Вектор-Фарма» Так само, компанія «Вектор-Фарма» не має жодного відношення до інформаційно-аналітичної та консалтингової діяльності, якою професійно займаються [PERSON] та [PERSON]. В статті вказано, що «в 2011 году группа проводила переговоры с участниками рынка и определяла будущих победителей тендеров, которые заносили «вознаграждение» прямо в офис МКГ. Сумма откатов составляла 30-40%». Проте, консорціум «Менеджмент-консалтінг груп»» в 2011 році займався інформаційно-аналітичним консультуванням при формуванні громадської думки та системи відповідного розміщення інформаційних матеріалів у ЗМІ, а також проводив публічні заходи для «Укрзалізниці» та інших замовників, не маючи жодних взаємовідносин із МОЗ України та учасниками фармацевтичного ринку. В статті вказано, що «1,5 млн грн выделялось на лекарства, 1,2-1,3 млн грн на медтехники». Проте, в 2011 році півтора мільярди гривень було виділено на закупівлю лікарських засобів та двісті п'ятдесят п'ять мільйонів гривень на закупівлю медичної техніки. 2012 року МОЗ України коштів на закупівлю медичної техніки не отримував. Дані твердження можуть бути підтверджені офіційними матеріалами МОЗ України з цього приводу. В статті вказано, що «под [PERSON] специально создана новая должность - заместитель Министра, с целью контроля гос закупок». Проте, посада заступника Міністра - керівника апарату існувала до призначення [PERSON] і в усіх інших центральних органах виконавчої влади. Ії існування передбачено ст.10 ЗУ " Про центральні органи виконавчої влади", який прийнято та підписано 17 березня 2011 року за № 3166-VI. З червня 2011 року дану посаду обіймала [PERSON]. За розподілом функціональних обов'язків керівництво тендерним комітетом МОЗ, підрозділи, що супроводжують процес закупівлі і право підпису договорів були закріплені за керівником апарату ще до призначення на цю посаду [PERSON] та [PERSON]. В статті вказано, що «[PERSON] стал штатным советником Министра», проте [PERSON] в 2011-2013 роках був радником Міністра на громадських засадах, до штату МОЗ України не входив. Про що є відповідні накази МОЗ України. В статті вказано, що «[PERSON] поручили контроль за формированием заявок для проведения тендера. Відповідач стверджує, що умови тендерного замовлення МОЗ України розробляє спеціально створена група , до якої входять спеціалісти Міністерства та представники держпідприємств». Проте, згідно з Положенням «про Управління моніторингу державних цільових програм та державних закупівель» функція формування замовлень відносилась до компетенції цього підрозділу. Вимоги до предмету закупівель визначають групи по супроводу державних програм (робочі групи), що закріплено в наказі МОЗ № від ___ .___. _______ . Таким чином наказ розроблений та діяв до призначення [PERSON] радником Міністра охорони здоровя на громадських засадах.[PERSON] не мав жодного відношення до функціонування Управління та не був членом робочих груп МОЗ України. В той же час членами робочих груп були члени багатьох громадських та пацієнтських організацій, які так само не є співробітниками МОЗ України. В статті зазначено, що «под бдительным контролем [PERSON], задания тендеров прописывали под те компании, которые в итоге должны были их выиграть». Проте, згідно з Положенням "Про Постійні робочі групи з питань профільного супроводу державних програм», функція формування медико-технічних вимог до предмету закупівель належала тільки цим робочим групам. [PERSON] не був членом жодної з таких робочих груп, про що свідчить наказ про затвердження складу Робочих груп. В статті зазначено, що «Вектор-Фарма» создали [PERSON], [PERSON] и [PERSON] для участия в тендерах», проте компанію було створено в листопаді 2008 року. В той час [PERSON] та [PERSON] працювали з «Укрзалізницею» та не мали жодного відношення до медичної галузі. Засновником компанії є ТОВ «Керімар Трейд ЛЛПі», Велика Британія. Володільцем «Вектор-Фарма» в 2013 році являвся [PERSON], діловий партнер якого, [PERSON], є директором фармацевтичної компанії «Біолік», яка асоціюється у ЗМІ з [PERSON], сином екс-очільника МОЗ. В статті зазначено, що «в 2013 году на долю "Вектор-фармы" перепало тендеров на 200 млн грн.», проте в 2013 році компанією "Вектор-фарма" підписано с МОЗ України договорів на загальну суму сто шістдесят п'ять мільйонів гривень. В статті зазначено, що «в тендере, объявленном МОЗ, принял участие польский производитель инсулина. И пусть качество его препарата было высоким, а цена - приемлемой, у поляков обнаружился существенный и непреодолимый недостаток: они отказались платить откаты Семье…Поляки подобный беспредел терпеть не стали и учинили скандал. Со всеми вытекающими - вплоть до приезда посла Польши к [PERSON].» Проте, МОЗ України в 2011-2013 роках не проводило тендерних процедур, повязаних з закупівлею інсуліну. Відповідно до ЗУ про Державний бюджету на 2011, на 2012 та на 2013 роки звакупівля інсулінів здійснювалася за рахунок видатків місцевих бюджетів.Тендерні процедури проводилися обласними управліннями та департаментами охорони здоровя, які підпорядковуються відповідним обласним державним адміністраціям. МОЗ не має жодного відношення до проведення цих закупівель. Таким чином, польський виробник не приймав участі в тендерах МОЗ України. Відповідно, твердження про «відкати», а також про існування конфлікту між МОЗ України та польським виробником інсулінів є неправдивим. В статті зазначено, що «госпредприятие "Индар", контролируемое [PERSON], заблокировало все тендеры, а польский инсулин сняли с регистрации». Проте, єдиним польським виробником інсулінів є компанія «Біотон», яка, також є одним з акціонерів держпідприємства «Індар». Таким чином, складно уявити ситуацію, за якої будь яке з цих підприємств могло б бути зацікавленим в розгортанні подібного конфлікту. [PERSON] не має відношення до наглядової ради «Індар» та інших органів управління цим підприємством, а також ніколи не був членом яких-небудь комісій з перевірки та контролю за «Індар» або комісій з питань призначення інсулінів, а також не приймав участі в розробці програм, повязаних з організацією інсулінотерапії в Україні. Наказу МОЗ України про зняття з реєстрації польського інсуліну виробника "Біотон" не існує. В статті зазначено, що «в результате скандал удалось замять, но лишь после того, как [PERSON] уволили с должности советника министра здравоохранения», проте наказу з такими формулюваннями не існує. В статті зазначено, що «впрочем, увольнение было скорее формальностью: [PERSON] не только продолжал курировать вверенную ему отрасль, но даже не лишился отведенного ему в здании МОЗ кабинета, просто переехал с одного этажа на другой». Проте, [PERSON] не мав окремого кабінету в МОЗ України. отдельно отведенного кабинета в МОЗ. Більш того, після конфлікту з [PERSON] існував наказ про заборону [PERSON] входу до приміщення, яке займає МОЗ України. В статті зазначено, що «параллельно с тендерами группа плотно занималась еще одним перспективным направлением - допуском препаратов на украинский рынок. Этим вопросом ведала специально созданная группа по принятию решений по регистрации лекарств, контролировать которую поручили [PERSON]. Все препараты, получающие доступ на украинский рынок, проходили экспертизу в ГП "Государственный экспертный центр МОЗ Украины". На рассмотрение же группы выносились готовые решения. Таким образом, был создан своеобразный шлагбаум по пропуску лекарств». Проте, [PERSON] ніколи не являвся співробітником Державного Експертного Центру МОЗ України та не мав повноважень координувати та контролювати діяльність Державного Експертного Центру МОЗ України. Не існує спеціально створеної групи з прийняття рішень щодо реєстрації ліків. Оскільки відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 26 травня 2005 року № 376 " Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації) лікарських засобів і розмірів збору за їх державну реєстрацію (перереєстрацію) " та відповідного наказу Міністерства охорони здоров'я України від 26 серпня 2005 року № 426 "Про затвердження Порядку проведення експертизи реєстраційних матеріалів на лікарські засоби, що подаються на державну реєстрацію (перереєстрацію), а також експертизи матеріалів про внесення змін до реєстраційних матеріалів протягом дії реєстраційного посвідчення" органами, які приймають рішення про рекомендацію до реєстрації лікарських засобів на підставі експертизи є Науково-технічна рада МОЗ України і Науково-експертна рада МОЗ України. Даний факт свідчить про відсутність консультативних органів, які приймали б рішення про реєстрацію лікарських засобів. В статті зазначено, що «зима-2013-2014. В стране гремит Майдан. А в МОЗе - совещание с фармкомпаниями, которое проводит замминистра [PERSON] и [PERSON], официальной должности в министерстве тогда уже не имеющий». Проте, з вересня 2013 року [PERSON] не співробітничав з МОЗ України, фізично в МОЗ України не знаходився, а, відповідно, не приймав участі в засіданнях. В статті зазначено, що «как оказалось, "майданил" [PERSON] не зря. Именно на Майдане он "подружился" с нардепом от "Свободы" [PERSON]». Проте, [PERSON] почав своє співробітництво з [PERSON] в жовтні 2013 року. В той час, [PERSON] був головою робочої групи з підготовки до розгляду Комітетом ВРУ з питань охорони здоров'я питання про виконання Державної цільової програми «Цукровий диабет» в 2009-2013 роках та реалізації пілотного проекту з впровадження регулювання цін на препарати інсуліну. Свою допомогу учасникам протестів на Майдані [PERSON] розпочав з 10.12.2013 року. Займався організацією лікарського та матеріально-технічного забезпечення медслужби Майдану. Організацією видалених фармскладів та забезпеченням їхньої взаємодії. В статті зазначено, що «свободовец, возглавляющий Комитет по вопросам здравоохранения, берет [PERSON] в помощники.» Проте, [PERSON] ніколи не очолював Комітет ВРУ з питань охорони здоров'я. [PERSON] не був помічником [PERSON] В статті зазначено, що «тогда [PERSON] пристроил своего протеже в наблюдательный совет "Охматдета". И, пока украинцы гибнут, выгоняя Семью из Украины - [PERSON] тихо-мирно курирует закупку оборудования для нового корпуса, который в народе окрестили "корпусом [PERSON]". Цена вопроса еще по тем, старым ценам, которые существовали до стремительной девальвации гривни - около 800 млн грн.». Проте, [PERSON] не був членом наглядової ради або будь-яких інших рад у/при Охматдиті.Восени 2013 - навесні 2014 рр. за рахунок виділених Охматдиту коштів жодного обладнання не закуповувалось, відповідно, [PERSON] не мав можливості здійснювати кураторство закупівель медобладнання. [PERSON] не мав ніякого відношення а ні до підрядника (Укрпрофмед), а ні до замовника будівництва корпуса Охматдиту, не мав співробітництва з ними. В статті зазначено, що «по привычке, [PERSON] отдает право поставок "своим" - в частности, компании "Укрмед", которая также значилась среди вечных фаворитов тендеров Минздрава». Проте, компанія «Укрмед» ніколи не поставляла свою продукцію для будівництва нового корпуса Охматдита. Протягом 2011-2013 рр. «Укрмед» не укладав договорів з МОЗ України та не поставляв обладнання в рамках проведення централізованих закупівель МОЗ України. В статті зазначено, що «понятно, кто пустил козлов в огород. Даже после скандала с [PERSON] [PERSON] смог удержаться в статусе смотрящего за МОЗ. По-видимому, желая побыстрее заработать денег, он и подрядил [PERSON], [PERSON] на организацию тендерной пирамиды». Проте, ані [PERSON], ані [PERSON] не мають відношення до процесу організації та проведення державних закупівель, що здійснюються МОЗ України. В статті зазначено, що «группе удалось добиться еще одного удачного для себя, но крайне опасного для украинцев новаторства: частичной отмены сертификации GMP - сертификата надлежащего качества, принятого во всем мире.» Проте, В Україні не відбулось часткової відміни сертифікації GMP. Відповідно до ст.9 діючого ЗУ «Про лікарські засоби» до заяви про державну реєстрацію лікарського засобу (крім АФІ), крім документів, зазначених у частині четвертій цієї статті, додається засвідчена копія документа, що підтверджує відповідність умов виробництва лікарського засобу, поданого на реєстрацію, вимогам до виробництва лікарських засобів в Україні, виданого центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері контролю якості та безпеки лікарських засобів у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я. Для лікарського засобу, призначеного виключно для лікування туберкульозу, ВІЛ/СНІД, вірусних гепатитів, онкологічних та рідкісних (орфанних) захворювань, який зареєстрований компетентним органом Сполучених Штатів Америки, Швейцарії, Японії, Австралії, Канади або Європейського Союзу як лікарський засіб, замість зазначеної засвідченої копії документа, що підтверджує відповідність умов виробництва лікарського засобу, поданого на реєстрацію, вимогам до виробництва лікарських засобів в Україні, може додаватися письмове зобов'язання виробника виробляти відповідний лікарський засіб для постачання в Україну на тих самих виробничих потужностях, що застосовуються виробництві лікарських засобів, призначених для використання у Сполучених Штатах Америки, Швейцарії, Японії, Австралії, Канади або державах - членах Європейського Союзу. GMP, не є визнаним у всьому світі, а тільки в Європі. Так, в США діє система FDA, в Латинській Америці - ANVISO та інших. В статті зазначено, що «Вектор-фарма только за неделю заполучила тендеров на 20 млн. грн.» Проте, станом на 31.10.2014 року, компанія «Вектор-Фарма» протягом всього 2014 року уклала договорів з МОЗ України на суму, що незначною мірою перевищує тридцять мільйонів гривень. При цьому, слід мати на увазі, що загальна сума акцептованих торгів складає майже півтора мільярди гривень. Таким чином, доля «Вектор-Фарма» складає трохи більше 2% від загальної суми закупівель. В статті зазначено, що «в августе этого года правительство Яценюка пролоббировало изменения в закон "О лекарственных средствах", которыми сертификация GMP отменялась для препаратов, которые ввозятся в Украину для нужд бойцов АТО. Под шумок обязательную сертификацию отменили и для препаратов, которые применяются в лечении социально опасных и тяжелых заболеваний - таких, как туберкулез, ВИЧ-СПИД, гепатиты, онкозаболевания и редкие (орфанные) болезни. Именно эти фрамгруппы больше всего закупаются на тендерах МОЗ.» Проте, ) У відповідності до змін до наведеної вище ст 9 ЗУ «Про лікарські засоби», процедура реєстрації лікарських засобів спрощується для тих, в кого вже є реєстрація в країнах з розвинутою регуляторною системою фармринку. Такими країнами визначено: США, Швейцарія, Японія, Австралія, Канада та країни Євросоюзу. Регуляторна система зазначених країн має значно вищій рівень захисту від фальсифікату, ніж його має Україна. Частина четверта статті 9 із змінами, внесеними згідно із Законом № 1637-VII ( 1637-18 ) від 12.08.2014: «До заяви додаються: матеріали доклінічного вивчення, клінічного випробування та їх експертиз; фармакопейна стаття або матеріали щодо методів контролю якості лікарського засобу, проект технологічного регламенту або відомості про технологію виробництва; зразки лікарського засобу; його упаковка; документ, що підтверджує сплату реєстраційного збору. До заяви про державну реєстрацію лікарського засобу, призначеного виключно для лікування туберкульозу, ВІЛ/СНІД, вірусних гепатитів, онкологічних та рідкісних (орфанних) захворювань, який зареєстрований компетентним органом Сполучених Штатів Америки, Швейцарії, Японії, Австралії, Канади або Європейського Союзу як лікарський засіб, додаються лише матеріали щодо методів контролю якості лікарського засобу, зразки упаковки лікарського засобу з маркуванням,викладеним мовою для маркування лікарських засобів відповідно до вимог цього Закону, та інструкції про застосування лікарського засобу, викладеної мовою відповідно до вимог цього Закону, документ, що підтверджує сплату реєстраційного збору». У змінах до вказаного закону не йдеться про відміну GMP. Крім того, як зазначили Позивачі, в своїй статті, [PERSON] вказує також: «Сумма откатов составляла 30-40%. [PERSON] оставлял себе 3,5%»; «Согласно инсайдерской информации, за [PERSON] "вписывался" также лидер получившей свою квоту по Минздраву "Свободы" [PERSON] - он "сватал" [PERSON] на руководителя Гослекслужбы.»; «[PERSON] настолько "очаровал" [PERSON], что тот даже пытался протолкнуть его на должность в Гослекслужбу - однако тогда против этого единым фронтом выступили и игроки фармрынка, и лоббисты их интересов в ВР». Проте, дані твердження Відповідача є голослівними та не можуть бути підтверджені жодними належними та допустимими засобами доказування. Позивачами вказано, що зазначена в статті вищезазначена інформація є негативною, оскільки Відповідач стверджує, що [PERSON] та [PERSON] розроблено кримінальну схему, завдяки якій відбуваються маніпуляції на фармакологічному ринку України, наслідком чого є виведення державних коштів на рахунки підлеглих їм структур, а також потрапляння на ринок не якісних за своїми властивостями лікарських засобів. Більш того, Відповідач прямо звинувачує Позивачів у вчиненні низки кримінальних злочинів та корупційних діянь, серед яких хабарництво, фальсифікація та протекціонізм наближених до них компаній та підприємств. Позивачі просили суд: визнати недостовірною інформацію, викладену в статті [PERSON] під назвою «[INFO]», опубліковану [INFO] на інтернет сайті інтернет-видання «Обозреватель» за адресою [INFO]; зобов'язати Відповідачів опублікувати на сайті інтернет-видання «Обозреватель» повідомлення наступного змісту: На сайте «Обозреватель» 6 ноября 2014 года была опубликована статья «[INFO]» ([INFO]). Среди прочих утверждений, вошедших в статью, было утверждение о причастности [PERSON] и [PERSON] к коррупции в Министерстве здравоохранения Украины. Сообщаем, что данная информация не соответствует действительности. [PERSON] и [PERSON] не имели и не имеют ни прямого, ни косвенного отношения ни к коррупционным процессам в Министерстве здравоохранения Украины, ни к закупкам министерства, ни к компании «Вектор Фарма». Принадлежащий им консорциум «MCG» («Менеджмент консалтинг групп») все годы существования занимался исключительно аналитической и консультационной деятельностью в законном поле. Редакция и автор материала, [PERSON], приносят извинения [PERSON] и [PERSON]. Просили також судові витрати покласти на Відповідача. 04.02.2015 року до канцелярії суду представником Позивачів була подана уточнена позовна заява за № 3041, відповідно до якої останній уточнив яку саме інформацію, вказану в статті, він просить визнати недостовірною. Представник [PERSON] подав в судовому засіданні письмові заперечення проти позову, відповідно до яких зазначив із наведенням конкретних прикладів із вказівкою на конкретні тези у відповідній таблиці, що деякі тези, які Позивачі вважають недостовірними, не несуть будь-якої негативної інформації, в ній не стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій. Крім того, деякі з тез, які Позивачі вважають недостовірними, є оціночними судженнями, які відповідно до законодавства, не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Також деякі з тез, які Позивачі вважають недостовірними містять інформацію, яка ніяким чином не стосується Позивачів, а тому будь-яким чином не може порушувати права та інтереси [PERSON] та [PERSON]. Більш того, деякі з фактичних обставин, зазначені представником Позивачів на спростування тез, не спростовують зазначені тези. Тобто, надані Позивачами аргументи та докази не є повними, що суперечить ст. ст. 10,58, 60 ЦПК України. Також, представник [PERSON] зазначив, що вимога про зобов'язання Відповідачів опублікувати на сайті Інтернет-видання «Обозреватель» повідомлення із зобов'язанням вибачитися перед Позивачами у тій чи іншій формі не відповідає конституційним положенням та практиці Верховного Суду України. Крім того, у змісті повідомлення, яке просять опублікувати Позивачі, міститься інформація відносно юридичної особи «MCG» («Менеджмент консалтинг групп»), яка в свою чергу не є стороною у справі та повідомлення відносно якої носить відверто рекламний характер. Більш того, будучи радником МОЗ України [PERSON] був помітною публічною особою на національному рівні, відігравав важливу роль у галузі державних закупівель медичних препаратів та обладнання, що підтверджується низкою публікації провідних національних ЗМІ, де [PERSON] був головною особою проведення відповідних заходів, у зв'язку із чим, будучи публічною особою [PERSON] потенційно міг зазнавати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як він виконував чи виконує свої функції. Представник [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову. В судовому засіданні представник Позивачів просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги у повному обсязі. Представник [PERSON] заперечував проти задоволення позову у повному обсязі. Представник товариства з обмеженою відповідальністю «Золота Середина» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, причини неявки суду не відомі. Суд, вислухавши думку учасників процесу, пояснення свідка, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення заявлених позовних вимог з наступних підстав. У ст. 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні, що [INFO] на власному сайті інтернет-видання «Обозреватель» за адресою [INFO] було розміщено статтю із назвою «[INFO]» за авторством [PERSON]. У вказаній статті було викладено ряд припущень Відповідача, щодо подій, які мали місце під час здійснення процедур державних закупівель в галузі охорони здоров'я в Україні протягом останніх років, а також, серед іншого, містилась інформація наступного змісту: «В 2011 году, когда МОЗ возглавил выходец из Донецка [PERSON], в схемы МОЗа подтянулись [PERSON], [PERSON], [PERSON] и [PERSON]. Их задачей было создать работающую вертикаль и функциональные схемы для проведения госсзакупок в "нужном" ключе. Опыт подобной деятельности у этих людей был: ранее они слаженно трудились на благо определенных донецких структур, организовывая закупки для "Укрзалізниці". С этой целью, во-первых, они создали свою компанию "Вектор-фарма", которая принимала участие в части тендеров. Формально, "Вектор-фарма" имеет британские корни, а реально эта структура контролируется [PERSON] и его соратниками. Официальным прикрытием для этой группы была компания "Менеджмент-консалтинг групп", зарегистрированная в Киеве по адресу: переулок Георгиевский, 7. Уже в первый год своей деятельности группа, как утверждают участники рынка, начала проводить жесткие переговоры с поставщиками-фармацевтами. [PERSON] и его соратники взялись четко разграничить, какие компании и в каких тендерах побеждают. За это группа претендовала на "вознаграждение", которое победители тендеров довольно часто заносили прямо в офис в Георгиевском переулке. Как поговаривают, суммы откатов предположительно составляли 30%-40% - в зависимости от специфики тендера. Учитывая, что объемы закупок лекарств составляли порядка 1,5 млрд грн, а 1,2-1,3 млрд выделялось на закупку медтехники, то не сложно подсчитать, какие суммы проходили через "Менеджмент-консалтинг групп". По некоторой информации, [PERSON] оставлял 3,5%, а остальное отдавал, судя по всему, [PERSON], "смотрящему" от Семьи за потоками в МОЗ.» «В 2012 году кресло министра здравоохранения заняла [PERSON]. Для нашей четверки начался новый виток головокружительной тендерной "карьеры". [PERSON] в марте 2012 года получает портфель замминистра здравоохранения. [PERSON] был настолько нужен [PERSON] в Минздраве, что специально под него была даже создана отдельная должность - замминистра. Основная задача [PERSON] - контроль за госзакупками в интересах Семьи. [PERSON] становится штатным советником министра здравоохранения, у него даже появился персональный кабинет в министерстве. Для [PERSON] еще в декабре 2011 нашлось теплое местечко в налоговой - его назначили замом тогдашнего главы Государственной налоговой службы. Правда, г-н [PERSON] работу любил, поэтому "на общественных началах" продолжал свою миссию "смотрящего" Семьи в МОЗ. Новые должности сути занятий группы не изменили. Все вопросы по тендерам по-прежнему решались в Георгиевском переулке. По некоторым данным, переговоры с поставщиками проводил [PERSON], который собирал с победителей тендеров откаты. Если же какой-то "особо зарвавшийся" поставщик платить откаты отказывался - тендеры попросту блокировались. Со временем [PERSON] поручили еще одну ответственную миссию - контроль за формированием заявок для проведения тендера. Формально условия тендерной заявки МОЗ верстает специально созданная группа, в которую входят специалисты министерства и представители госпредприятий. С приходом в сферу здравоохранения группы [PERSON] к формированию заявок допускались исключительно представители этой группы, которые, под бдительным контролем [PERSON], прописывали задания тендеров под те компании, которые в итоге должны были их выиграть.» «летом 2013 года. Тогда разразился, без преувеличения, международный скандал. В тендере, объявленном МОЗ, принял участие польский производитель инсулина. И пусть качество его препарата было высоким, а цена - приемлемой, у поляков обнаружился существенный и непреодолимый недостаток: они отказались платить откаты Семье. За что и были наказаны: Госпредприятие "Индар", контролируемое [PERSON], заблокировало все тендеры, а польский инсулин сняли с регистрации. Поляки подобный беспредел терпеть не стали и учинили скандал. Со всеми вытекающими - вплоть до приезда посла Польши к [PERSON]. В результате скандал удалось замять, но лишь после того, как [PERSON] уволили с должности советника министра здравоохранения. Впрочем, увольнение было скорее формальностью: [PERSON] не только продолжал курировать вверенную ему отрасль, но даже не лишился отведенного ему в здании МОЗ кабинета, просто переехал с одного этажа на другой. Кстати, тема "Индара" - особая, и об этом предприятии, и о том, как можно наживаться на тяжело больных диабетом, я расскажу отдельно. И в этом контексте нельзя будет не вспомнить о [PERSON], [PERSON] и т.д. Параллельно с тендерами группа плотно занималась еще одним перспективным направлением - допуском препаратов на украинский рынок. Этим вопросом ведала специально созданная группа по принятию решений по регистрации лекарств, контролировать которую поручили [PERSON]. Все препараты, получающие доступ на украинский рынок, проходили экспертизу в ГП "Государственный экспертный центр МОЗ Украины". На рассмотрение же группы выносились готовые решения. Таким образом, был создан своеобразный шлагбаум по пропуску лекарств.» «Зима-2013. В стране гремит Майдан. А в МОЗе - совещание с фармкомпаниями, которое проводит замминистра [PERSON] и [PERSON], официальной должности в министерстве тогда уже не имеющий. Там, перед крупными фармацевтами, [PERSON] хвастается важной миссией, возложенной на него Семьей: вот, мол, ребята решили, чтобы я помайданил - и я пошел на Майдан. Как оказалось, "майданил" [PERSON] не зря. Именно на Майдане он "подружился" с нардепом от "Свободы" [PERSON]. Свободовец, возглавляющий Комитет по вопросам здравоохранения, берет [PERSON] в помощники. [PERSON] настолько "очаровал" [PERSON], что тот даже пытался протолкнуть его на должность в Гослекслужбу - однако тогда против этого единым фронтом выступили и игроки фармрынка, и лоббисты их интересов в ВР. Тогда [PERSON] пристроил своего протеже в наблюдательный совет "Охматдета". И, пока украинцы гибнут, выгоняя Семью из Украины - [PERSON] тихо-мирно курирует закупку оборудования для нового корпуса, который в народе окрестили "корпусом [PERSON]". Цена вопроса еще по тем, старым ценам, которые существовали до стремительной девальвации гривни - около 800 млн грн. По привычке, [PERSON] отдает право поставок "своим" - в частности, компании "Укрмед", которая также значилась среди вечных фаворитов тендеров Минздрава.» «Согласно инсайдерской информации, за [PERSON] "вписывался" также лидер получившей свою квоту по Минздраву "Свободы" [PERSON] - он "сватал" [PERSON] на руководителя Гослекслужбы. С [PERSON] за право остаться в министерстве до люстрации торговался и Богачев… Пока официально в структуру МОЗ представители группы [PERSON] не вернулись. А неофициально - уже рулят по полной. Чтобы убедиться в этом, достаточно просто посмотреть на результаты тендеров, которые МОЗ таки ухитрилась провести. Как отчитываются в министерстве, по состоянию на 31 октября в процессе процедуры госзакупок находилось продукции на 1 млрд 143,6 млн грн, акцептировано предложений на 1 млрд 44 млн грн, заключено договоров на 913,4 млн грн. Из них в казначействе зарегистрированы на 568,4 млн грн. Среди победителей все те же вышеперечисленные компании. "Вектор-фарма" только за неделю (с 17 по 23 октября) заполучила тендеров без малого на 20 млн грн - и это только начало.» «Понятно, кто пустил козлов в огород. Даже после скандала с [PERSON] [PERSON] смог удержаться в статусе смотрящего за МОЗ. По-видимому, желая побыстрее заработать денег, он и подрядил [PERSON], [PERSON] на организацию тендерной пирамиды. Но воровством государственных денег процесс не ограничился. Группе удалось добиться еще одного удачного для себя, но крайне опасного для украинцев новаторства: частичной отмены сертификации GMP - сертификата надлежащего качества, принятого во всем мире.Тут следует сделать важное пояснение: несколько лет назад, когда эта сертификация вводилась в Украине, во-первых, возникло невероятное сопротивление со стороны зарубежных фармкомпаний, поскольку у них была возможность завозить в Украину препараты низшего качества, чем те, которые поставлялись в страны ЕС, где действуют требования GMP; во-вторых, часть наших героев зарабатывала немалые деньги на ввозе в страну откровенного фальсификата. Человек покупал как бы дорогостоящее лекарство, а на самом деле это мог быть мел или другое нейтральное вещество. И тут уже речь идет не о воровстве, а об убийстве. Больной надеется, что он лечится, а он медленно умирает, поскольку не происходит необходимого лечения. В-третьих, отсутствие требования сертификата GMP позволяет некоторым дельцам ввозить низкоэффективные лекарства, по существу - те же подделки. Формально такие препараты являются аналогами качественных, но надлежащего воздействия на организм человека не имеют.» Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно до ст. 297 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особи, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також спростування цієї інформації. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідно до вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34). Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Згідно Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року; далі - Конвенція) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права, а також враховувати роз'яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя». Частиною 1 ст. 10 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено право особи на вільне поширення інформації та ідей. Проте, частиною другою вказаної норми передбачена можливість обмеження цього права на підставі закону з легітимною метою за умови, що таке обмеження є необхідним у демократичному суспільстві. Тобто, беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] не перебував у складі Наглядової ради Приватного акціонерного товариства «Індар» (ПрАТ «Індар») у період з 2011 року по 2013 рік; [PERSON] не перебував у складі Ревізійної комісії ПрАТ «Індар» у період з 2011 року по 2013 рік; [PERSON] не обіймав жодних посад у складі органів керівництва ПрАТ «Індар» у період з 2011 року по 2013 рік, що підтверджується відповіддю Приватного акціонерного товариства «По виробництву інсулінів «Індар» від 17.12.2014 року за № 3121/121-04-50 на адвокатський запит від 27.11.2014 року. Як вбачається із відповіді національної дитячої спеціалізованої лікарні «Охматдит» Міністерства охорони здоров'я України (далі - НДСЛ «Охматдит» МОЗ України) за № 2040 від 23.12.2014 року в період з 2013 року по 2014 рік [PERSON] у складі наглядової ради НДСЛ «Охматдит» МОЗ України не перебував у зв'язку із відсутністю взагалі наглядової ради в лікарні; в період з 2013 рік по 2014 рік [PERSON] у складі ревізійної комісії НДСЛ «Охматдит» МОЗ України не перебував у зв'язку із відсутністю ревізійної комісії в лікарні; в період з 2013 року по 2014 рік [PERSON] ніяких посад в адміністрації та будь-яких інших органах керівництва НДСЛ «Охматдит» МОЗ України не обіймав. Відповідно до відповіді на адвокатський запит товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор Фарма» (далі - ТОВ «Вектор Фарма») за № 544 від 24.12.2014 року, [PERSON] та [PERSON] ніколи (з моменту створення підприємства з 17.11.2008 року та по теперішній час) не перебував у складі засновників/учасників, не обіймав будь-яких посад у складі органів керівництва ТОВ «Вектор Фарма». Як вбачається із відповіді державного підприємства «Державний експертний центр Міністерства охорони здоров'я України» за № 14/369/Б від 25.12.2014 року [PERSON] у період з 2011 по 2013 роки до склади Науково-експертної Ради, Науково-технічної Ради, Технічно-експертної комісії Центру не входив, посаду радника Генерального директора Центру не обіймав, картка електронного доступу громадянина [PERSON] до приміщень Центру не видавалась. В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження те, що [PERSON] та [PERSON] мають будь-яке відношення до діяльності фірм «Вектор-Фарма» чи державного підприємства «Індар», чи є учасниками корупційних схем; чи за участю яких відбуваються маніпуляції на фармакологічному ринку України; у зв'язку із чим суд приходить висновку, що розповсюджена [INFO] Відповідачами інформація на сайті інтернет-видання «Обозреватель» за адресою [INFO] під назвою «[INFO]», є недостовірною та є такою, що порушує особисті немайнові блага честь, гідність і ділову репутацію позивача. Суд критично відноситься до показань свідка [PERSON] щодо висловлювання переконання про учасьі [PERSON] в організації корупційних схем під час проведення тендеру на закупівлю ендопротезів в березні 2013 року, оскільки дані свідчення не підтверджені будь-якими письмовими доказами в тому числі відсутня заява про вчинення злочину до правоохоронних органів, також дані покази не узгоджуються з іншими матеріалами справи. Згідно п.3 Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, належить позивачеві. Разом з тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Відповідно до ст.275 ЦК України захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення. До таких спеціальних способів захисту відносяться, наприклад, спростування недостовірної інформації, та (або) право на відповідь (ст.277 ЦК), заборона поширення інформації, якою порушуються особисті немайнові права (ст.278 ЦК) тощо. Визначаючи спосіб спростування відомостей, суд вважає, що відомості поширені Відповідачами, що порочать особу [PERSON] та [PERSON], його честь, гідність і ділову репутацію повинні бути спростовані у спосіб найбільш близький до способу їх поширення, а тому вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача в частині зобов'язання Відповідачів опублікувати на сайті інтернет-видання «Обозреватель» повідомлення наступного змісту: «На сайте «Обозреватель» 6 ноября 2014 года была опубликована статья «[INFO]» ([INFO]). Среди прочих утверждений, вошедших в статью, было утверждение о причастности [PERSON] и [PERSON] к коррупции в Министерстве здравоохранения Украины. Сообщаем, что данная информация не соответствует действительности. [PERSON] и [PERSON] не имели и не имеют ни прямого, ни косвенного отношения ни к коррупционным процессам в Министерстве здравоохранения Украины, ни к закупкам министерства, ни к компании «Вектор Фарма». Проте, суд не знаходить підстав для зазначення у повідомленні фрази, запропонованої представником Позивачів, що «Принадлежащий им консорциум «MCG» («Менеджмент консалтинг групп») все годы существования занимался исключительно аналитической и консультационной деятельностью в законном поле. Редакция и автор материала, [PERSON], приносят извинения [PERSON] и [PERSON].» з наступних підстав. Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК. Таким чином, вимога щодо письмового вибачення Відповідачів у тексті спростування не може бути задоволена з огляду на її відсутність, як способу захисту прав в чинному законодавстві України. Крім того, у змісті повідомлення, яке просять опублікувати Позивачі, міститься інформація відносно юридичної особи «MCG» («Менеджмент консалтинг групп»), яка в свою чергу не є стороною у справі, діяльність якої в судових засіданнях не аналізувалась, у зв'язку із чим зазначення даної інформації не ґрунтується на положеннях чинного законодавства, яке регулює захист порушених особистих немайнових прав. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на Відповідачів по справі. Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову. На підставі вищевикладеного та ст. 68 Конституції України, ст. ст. 277, 297 Цивільного кодексу України, п. п. 3, 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»та

Outcome: partial