Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Виноградської сільської ради, в якому просить визнати за нею право власності на земельну частку (пай) розміром 53,7 в умовних кадастрових гектарах агрофірми «Дружба» на території Виноградської сільської ради за Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0060602, виданим 30.05.2000 р. Городенківською районною державною адміністрацією на [PERSON]. Позовні вимоги мотивовані тим, що тітка позивачки - [PERSON], яка проживала в селі Виноград Городенківського району Івано-Франківської області, померла [INFO] р. За заповітом від 27.10.1995 року [PERSON] все належне їй майно заповіла позивачці. Вказаний заповіт не скасовувався та не оскаржувався. [PERSON]. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина. Позивачка зверталась в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини. Однак, отримала відмову в видачі свідоцтва про право на спадщину з посиланням на те, що неможливо оформити свідоцтво про право на спадщину, так як сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий після смерті спадкодавця [PERSON]. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з наведених у ньому підстав. Суду пояснила, що спадкодавець [PERSON] не перебувала в шлюбі, дітей не мала. На час смерті [PERSON] разом з нею проживали позивачка, мати та сестра позивачки. Також позивачка пояснила, що після подання позову, 19.12.2013 р., вона одружилась і змінила прізвище [PERSON] на [PERSON]. До матеріалів справи позивачка додала витяг із книги видачі сертифікатів, де зазначено, що за отримання сертифіката № 749, зареєстрованого 30.05.2000 р. підпис ставила її мати. Позивачка просить позов задовольнити. Представник Виноградської сільської Ради в судове засідання не з'явився. Сільська рада подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без представника сільської ради, позов визнає. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За заповітом, посвідченим секретарем виконкому Виноградської сільської ради 27.10.1995 р., [PERSON], яка проживала в с. Виноград Городенківського району Івано-Франківської області, заповідала належний їй житловий будинок з господарськими будівлями і хатнім майном [PERSON]. Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] р., актовий запис № 12 від 05.05.1997р., що стверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Виноградською сільською радою. Внаслідок її смерті відкрилась спадщина. За ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) - якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. На час смерті спадкодавця [PERSON] був чинним Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно з ст. 534 кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Ст. 548 ЦК УРСР (1963 р.) встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Довідкою Виноградської сільської ради № 28 від 17.01.2014 р. стверджено, що на момент смерті [PERSON] разом з нею в [ADDRESS] проживали [PERSON], 1975 р.н., [PERSON], 1992 р.н., [PERSON], 1993 р.н. Позивачка просить визнати за нею право власності за заповітом на земельну частку (пай) розміром 53,7 в умовних кадастрових гектарах агрофірми «Дружба» на території Виноградської сільської ради за Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 0060602, виданим 30.05.2000 р. Городенківською районною державною адміністрацією [PERSON]. Однак, спадкодавець [PERSON] заповідала позивачці належний їй житловий будинок з господарськими будівлями і хатнім майном. З довідки державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 163 від 17.01.2014 р. встановлено, що неможливо видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON], яка померла [INFO] р., так як сертифікат на право на земельну частку (пай) був виданий 30.05.2000 р., після її смерті. З представленої позивачкою копії сертифіката на право на земельну частку (пай) серії серії ІФ № 0060602 встановлено, що він виданий 30.05.2000 р. [PERSON], жительці с. Виноград, на підставі рішення Городенківської районної державної адміністрації від 9 лютого 2000 р. № 51-р. Паювання земель недержавних сільськогосподарських підприємств здійснювалось у відповідності до Земельного кодексу України (в ред. 1992 р.), Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08.08.1995 р. № 720. Право на одержання земельної частки (паю) у членів КСП виникає з моменту передачі членам КСП Державного акту на право колективної власності на землю. Державний акт на право колективної власності на землю Агрофірма "Дружба" с. Виноград, с. Хвалибога серія ІФ 04-04-1/000013 був виданий 07.02.2000 року. У відповідності до п. 5 Указу Президента України № 720/ 95 від 08.08.1995 року видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку здійснювалася з обов'язковою їх реєстрацією в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай ), зразок якої затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 801 від 12.10.1995 р. Спадкодавець [PERSON], жителька с. Виноград, не отримувала сертифікат на право на земельну частку (пай), так як вона померла [INFO] р., до часу видачі державного акту на право колективної власності на землю Агрофірма "Дружба". Як ствердила в судовому засіданні позивачка, сертифікат отримувала її мама, яка ставила свій підпис про його одержання в книзі видачі сертифікатів на право на земельну частку (пай). Досліджені у справі докази, їх належна оцінка вказують на те, що у спадкодавця [PERSON] при житті не виникло права на земельну частку (пай), тому воно не може бути включене до складу спадщини після її смерті. Також суд враховує те, що згідно з заповітом, спадкодавець не заповідала позивачці інше належне їй майно чи право на нього, крім належного їй житлового будинку з господарськими будівлями і хатнім майном. Про те, що позивачка [PERSON] при одруженні 19.12.2013 р. змінила прізвище на [PERSON] свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане виконкомом Виноградської сільської ради 19.12.2013 р. Визнання позову відповідачем - Виноградською сільською радою, суперечить закону, правові підстави визнання за спадкоємцем - позивачкою [PERSON] права на земельну частку (пай) в порядку спадкування - відсутні. Отже, позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі ст.ст. 86, 524, 525, 527,529, 548,549, 563 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 5 ЦК України (2003 р.), п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08 .08 1995 року № 720/95,

Outcome: dismissed