Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

У квітні 2016 року позивач як особа, яка набула кредитний портфель ПАТ "Ідея Банк", звернувся до Семенівського районного суду Полтавської області із зазначеним позовом до [PERSON], обґрунтовуючи позовні вимоги невиконанням відповідачем зобов'язань щодо повернення коштів за кредитним договором № Р 20.231.70256 від 19.09.2013, внаслідок чого утворилася заборгованість відповідача перед позивачем 41695,84 грн. Також заявлено вимогу про стягнення сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору 1378,00 грн. Позивач свого представника у судове засідання не направив, про місце, час і дату розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 30), звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення (а.с. 4). Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином 19.04.2016 особисто за зареєстрованим місцем проживання, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 27, 31). Відомості щодо поважності причин його неявки у судове засідання відсутні, заява про розгляд справи за його відсутності, про відкладення розгляду справи не надходили. Ураховуючи зазначені обставини суд, за правилами ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, ухвалив провести заочний розгляд справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Вивчивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 19.09.2013 між ПАТ "Ідея Банк", як банком, і відповідачем, як позичальником, укладено кредитний договір № Р20.231.70256, згідно якого відповідач отримав у банку кредит 25380,00 грн на поточні потреби строком на 60 місяців, проценти 7,9 % річних від залишкової суми кредиту, щомісячна плата за обслуговування кредитної заборгованості 2,05 % від початкової суми кредиту, з поверненням кредиту разом з відсотками та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 60 щомісячних внесках включно до 19 дня/числа кожного місяця у сумі 1033,69 грн, згідно графіку щомісячних внесків за кредитним договором (а.с. 15-17). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч. 2 ст. 10561 ЦК України). 19.09.2013 банк надав позивачеві кредит платежами по 22459,30 грн і 2920,7 грн (а.с. 14, 18) на загальну суму 25380,00 грн. Протягом 19.10.2013 - 18.12.2015 відповідач частково повертав банку кошти на погашення заборгованості за кредитним договором (а.с. 19). 31.12.2015 між ПАТ "Ідея Банк", як клієнтом, та ТОВ "ФК "Рантье", як фактором, укладено договір факторингу № 31/12-1 та додаток № 2 до нього, згідно яких ПАТ "Ідея Банк" відступило (передало у власність), а ТОВ "ФК "Рантье" прийняло під фінансування права грошової вимоги до боржників банку, у т.ч. за зазначеним кредитним договором № Р20.231.70256 від 19.09.2013, на суму заборгованості відповідача перед банком 41995,84 грн, що включає 24161,73 грн заборгованості за основним боргом і 17834,11 грн заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями та відсотками (а.с. 6, 13, 23). Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч. 1 ст. 1077 ЦК України). За змістом ст.ст. 1050, 1054 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику (кредит) частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитодавець) має право вимагати дострокового повернення частини позики (кредиту), що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події (ст. 1078 ЦК України). Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції (ч. 3 ст. 1079 ЦК України). 18.02.2015 позивача зареєстровано як фінансову установу з надання фінансової послуги "факторинг" (а.с. 9, 10). Отже позивач правомірно набув право грошової вимоги банку щодо заборгованості відповідача за кредитним договором № Р 20.231.70256 від 19.09.2013 на суму 41995,84 грн. Позивач надіслав відповідачеві повідомлення про укладення вказаного договору факторингу та необхідність сплачувати кошти за зазначеним кредитним договором саме позивачеві; загальна заборгованість вказана у сумі 41995,84 грн (а.с. 13). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Після укладення договору факторингу (31.12.2015) відповідач сплатив позивачеві 300,00 грн. трьома платежами по 100,00 грн. Останній платіж здійснено 18.03.2016 (а.с. 19). Відтак несплачена сума боргу складає 41695,84 грн (41995,84 - 300,00). Відповідно до ст. 526 ЦПК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідач не оспорив розрахунок заборгованості перед банком та/або позивачем як новим кредитором (фактором). Судові не надано доказів на спростування неправильності та/або необґрунтованості розрахунку заборгованості відповідача перед банком, відповідача перед позивачем. Ураховуючи зазначене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд робить висновок, що відповідачем порушено права банку у частині неналежного виконання зобов'язань за кредитним договором, відповідач має заборгованість перед позивачем, що виникла відповідно до договору факторингу, яку не сплачує в добровільному порядку, а, відтак, позовні вимоги є законними і обґрунтованими. Обраний позивачем спосіб захисту судом цивільних прав та інтересів відповідає ч. 2 ст. 16 ЦК України, тому вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача у примусовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати - 1378,00 грн судового збору, сплаченого позивачем під час звернення з позовом до суду (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved