Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 26.04.1999 року він разом зі своєю матір"ю [PERSON] та його сином [PERSON] приватизували квартиру [ADDRESS]. [INFO] року померла його мати [PERSON] Спадщину, що відкрилася після смерті матері він прийняв у відповідності до ст. 549 ЦК УРСР, 25.02.2006 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Крупською І.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 63/300 частини даної квартири, тобто на спадщину, що відкрилася після смерті матері. В січні 2003 року його син [PERSON] пішов з дому і з тих пір він його більше не бачив.Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11.05.2006 року його сина [PERSON] було визнано померлим, рішення набрало законної сили [INFO] року. Після смерті сина відкрилася спадщина на належну йому частину вищевказаної квартири. Він та мати сина [PERSON] є єдиними спадкоємцями першої черги за законом. [PERSON] ніяких дій, передбачених законодавством, для прийняття спадщини не вчинила, до того ж вона досить тривалий час проживає за кордоном і там має іншу родину, інших спадкоємців за законом або таких, хто має право на обов"язкову частку у спадщині, крім нього немає. Звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у передбачений законодавством шестимісячний строк він не мав можливості, оскільки після зазначеного рішення суду у нього погіршився стан здоров"я, в нього стався черговий гіпертоничний криз і йому був встановлений діагноз гіпертонія ІІ ступеню та гіпертрозівне серця. Постійні підвищення артеріального тиску на фоні постійного стресу у зв"язку із зникненням та подальшими пошуками єдиного сина призвели до того, що 19.12.2008 року в нього стався внуртімозговий крововилив в ліву вісочну та тім"яну долю. 26.12.2008 року йому була проведена хірургічна операція (трепанація черепа) по видаленню гематоми лівої темяної та вісочної долі, за якою послідував довгий реабілітаційний період, який триває і досі. з 2009 року після перенесеного оперативного втручання він не рідше раз на півроку проходить курси лікування та реабілітації в стаціонарі та має проблеми з мовлення, пам"яттю та опорно-рухливим апаратом, а також слабкість та майже постійний біль в правих кінцівках. В травні 2009 року йому була встановлена ІІ група інвалідності, яка у 2010 році була змінена на ІІІ групу, він не працює, отримує пенсію за віком. Позивач також зазначає, що в 11.12.2015 року він звернувся до Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Того ж дня нотаріусом була відкрита спадкова справа №826/2015 та винесена постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії, у зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини, передбаченого ч.1 ст.1270 ЦК України. На теперішній час він проходить лікування та реабілітацію та не рідше ніж раз на півроку проходить лікування в стаціонарі. Посилаючись на зазначене, позивач просить визнати поважною причину пропуску ним строку для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті сина [PERSON], [INFO] року, визначити йому додатковий шестимісячний строк з дня набранням рішенням суду законної сили для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті сина [PERSON] [INFO] року. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, проти їх задоволення заперечував посилаючись на їх необґрунтованість. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши осіб, які з"явилися, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкоємцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, що пропустив термін для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий термін, достатній для подачі їм заяви про прийняття спадщини. У відповідності до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 цієї статті особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 - докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.3, 4 цієї статті - доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], його матір"ю є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 11.10.2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції. 26.04.1999 року позивач разом зі своєю матір"ю [PERSON] та його сином [PERSON] приватизували квартиру [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 26.04.1999 року, виданим Державним житлово-комунальним підприємством "Південне". [INFO] року померла мати позивача [PERSON] Спадщину, що відкрилася після смерті матері він прийняв у відповідності до ст. 549 ЦК УРСР, 25.02.2006 року державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Крупською І.В. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 63/300 частини вказаної квартири, тобто на спадщину, що відкрилася після смерті матері. В січні 2003 року син позивача [PERSON] пішов з дому і з тих пір він його більше не бачив. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11.05.2006 року сина позивача [PERSON] було визнано померлим, рішення набрало законної сили [INFO] року. На підставі вказаного рішення суду Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 05.11.2015 року було видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER], про що 05.11.2015 року складено відповідний актовий запис №7. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з належної йому частини квартири [ADDRESS]. Позивач та мати сина [PERSON] є єдиними спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] [PERSON] ніяких дій, передбачених законодавством, для прийняття спадщини не вчинила. Звернутись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті сина у передбачений законодавством шестимісячний строк позивач не мав можливості, оскільки після зазначеного рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська у нього погіршився стан здоров"я, стався черговий гіпертоничний криз і йому був встановлений діагноз гіпертонія ІІ ступеню та гіпертрозівне серця. Постійні підвищення артеріального тиску на фоні постійного стресу у зв"язку із зникненням та подальшими пошуками єдиного сина призвели до того, що 19.12.2008 року в позивача стався внуртімозговий крововилив в ліву вісочну та тім"яну долю. 26.12.2008 року позивачу була проведена хірургічна операція (трепанація черепа) по видаленню гематоми лівої темяної та вісочної долі, за якою послідував довгий реабілітаційний період, який триває і досі. З 2009 року після перенесеного оперативного втручання позивач не рідше раз на півроку проходить курси лікування та реабілітації в стаціонарі та має проблеми з мовлення, пам"яттю та опорно-рухливим апаратом, а також слабкість та майже постійний біль в правих кінцівках. В травні 2009 року йому була встановлена ІІ група інвалідності, яка у 2010 році була змінена на ІІІ групу, він не працює, отримує пенсію за віком. Незадовільний стан здоров"я позивача підтверджується матеріалами справи та не спростовано відповідачем. 11.12.2015 року позивач звернувся до Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Того ж дня нотаріусом була відкрита спадкова справа №826/2015 та винесена постанова про відмову у вчинені нотаріальної дії у зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини, передбаченого ч.1 ст.1270 ЦК України. На теперішній час позивач продовжує проходити лікування та реабілітацію та не рідше ніж раз на півроку проходить лікування в стаціонарі. Відповідно до спадкової справи №826/2015, яка була заведена в Третій дніпропетровській державній нотаріальній конторі після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернувся лише [PERSON] З урахуванням викладеного, суд вважає, що строк прийняття спадщини позивачем пропущений з поважних причин і йому необхідно визначити додатковий строк у три місяці для подачі до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, який обчислювати з дня набрання законної сили рішенням суду. Будь-яких доказів, що зазначений строк не є достатнім для звернення до нотаріуса з відповідною заявою, позивачем суду не надано, тому його позовні вимоги про надання йому шестимісячного строку для подачі заяви до нотаріуса задоволенню не підлягають. На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551грн.20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial