Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, який мотивував тим, що 16.06.2010 року померла його мати [PERSON], яка була головою колгоспного двору, що розташований за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Попівка, вул. Пролетарська, 29 (далі - колгоспний двір, будинковолодіння). Після її смерті відкрилася спадщина. На випадок своєї смерті 06.05.2003 року вона склала особисте розпорядження (заповіт) на імя [PERSON], яким заповіла йому вищевказане будинковолодіння, крім цього вона склала заповіт на імя [PERSON] (позивача), яким заповіла йому земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності КСП "Поділля" та майновий пай. Позивач спадщину прийняв в порядку визначеному частиною першою статті 1269 ЦК України. Інший спадкоємець за заповітом від прийняття спадщини відмовився подавши нотаріусу заяву в порядку, передбаченому частиною першою статтею 1273 ЦК України. Бажаючи одержати свідоцтво про право на спадщину на будинковолодіння позивач звернувся до нотаріуса, який відмовив йому у видачі нотаріального акту з тих підстав, що об'єкт нерухомості належав до суспільної групи колгоспний двір і частка спадкодавця в зазначеному майні не визначена, крім цього Свідоцтво про право власності на домоволодіння пошкоджено. Вказане стало підставою для звернення позивача з позовом до суду, яким він просить визнати за ним право власності на спірне будинковолодіння в порядку спадкування. Представник позивача подав до суду заяву в якій повідомив, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, а справу розглянути у його відсутність. Представник відповідач подала до суду заяву в якій зазначила, що позов визнає, розгляд справи просила проводити у її відсутність. Оскільки особи, які беруть участь у розгляді справи скористалися правом на розгляд справи у їх відсутність, суд не вбачає підстав для відкладення її розгляду, а тому ухвалює рішення на підставі зібраних у справі доказів, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 16.06.2010 року в с. Попівка (Липовецького району Вінницької області) померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть (а.с. 6). Після її смерті відкрилася спадщина. На випадок своєї смерті 06.05.2003 року вона склала особисте розпорядження (заповіт, а.с. 39) на імя [PERSON], яким заповіла йому житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Попівка, вул. Пролетарська 29, який згідно Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння № 94 від 04.07.1990 року (а.с. 13) належав колгоспному двору, головою якого була [PERSON] Також, вона склала заповіт (а.с. 38) на імя [PERSON] (позивача), яким заповіла йому земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності КСП "Поділля" та майновий пай. З матеріалів Спадкової справи № 409/2010 слідує, що [PERSON] від прийняття спадщини відмовився подавши нотаріусу заяву (а.с. 29) в порядку, передбаченому частиною першою статтею 1273 ЦК України. Від прийняття спадщини також відмовився [PERSON], син спадкодавця, який протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України подав нотаріусу відповідну заяву. Позивач спадщину прийняв в порядку визначеному частиною першою статті 1269 ЦК України, підтвердженням чого є його заява (а.с. 27). Осіб, які мають обовязкову частку в спадковому майні і прийняли спадщину судом не встановлено. Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем першої черги, оскільки [PERSON] в Свідоцтві про народження (а.с. 7) записана як його мати. Таким чином, з урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем на майно покійної. Бажаючи одержати свідоцтво про право на спадщину на будинковолодіння позивач звернувся до нотаріуса, який відмовив йому у видачі нотаріального акту (а.с. 42) з тих підстав, що об'єкт нерухомості належав до суспільної групи колгоспний двір і частка спадкодавця в зазначеному майні не визначена, крім цього Свідоцтво про право власності на домоволодіння пошкоджено, у звязку з чим неможливо встановити текст документу. Вказане стало підставою для звернення позивача до суду за захистом невизнаних прав. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування"). Як вбачається зі змісту Свідоцтва про право власності на домоволодіння від 04.07.1990 року (а.с. 13), яке записано в реєстровій книзі за № 94, житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Попівка, вул. Пролетарська, 29 належав колгоспному двору, головою якого була [PERSON]. Станом на 15.04.1991 року (момент набрання чинності Законом України "Про власність") єдиним членом колгоспного двору (с. Попівка, Пролетарська, 29) була [PERSON], яка була записана його головою, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Попівської сільської ради № 02-10/382 (а.с. 8). Згідно ст. 120 ЦК УРСР, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Як розяснив Пленум Верховного Суду України (пункт 6 постанови від 22.12.2005 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", далі-Постанова № 5), спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; г) згідно ст. 4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. З урахуванням встановлених обставин суд дійшов висновку, що оскільки станом на 15.04.1991 року єдиним членом колгоспного двору була [PERSON], вона є одноосібним власником житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Попівка, вул. Пролетарська 29. Таким чином, оскільки позивач прийняв спадщину і є єдиним спадкоємцем на спадкове майно, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог. За змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом (п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі"). Враховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved