Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

У січні 2014 року позивач [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Страховий Капітал» (далі по тексту - відповідач, ПрАТ «СК «Страховий капітал»), третя особа: [PERSON] (далі по тексту - третя особа, [PERSON]) про стягнення страхового відшкодування. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.03.2013 року у м. Києві по вул. Крайня,1, відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі по тексту - ДТП) за участю автомобіля марки «Ман», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], що на праві приватної власності належить [PERSON]. Під час даної ДТП було пошкоджено автомобіль «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER], що підтверджується довідкою про пошкодження автомобіля, яка була складена та видана працівниками ДАІ на місці ДТП. Відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Києва від 15.04.2013 року, [PERSON] було визнано винним у настанні ДТП, а тому, оскільки, його цивільно-правова відповідальність, відповідно до ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», на момент настання ДТП була застрахована ПрАТ «СК «Страховий капітал», позивач надав відповідачу всі документи, надання яких передбачено ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема страховику була подана заява про виплату страхового відшкодування. Разом з тим, на момент звернення до суду, відповідачем так і не виплачене страхове відшкодування позивачу, у зв'язку з чим відповідач звернувся з позовом до суду, відповідно до якого просить стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування у розмірі 13455,24 грн. та судовий збір у розмірі 243,60 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов в повному обсязі, просив його задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач та третя особа у судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином про розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи на наступне. Як вбачається із матеріалів справи, 25.03.2013 року у м. Києві по вул. Крайня,1, відбулася ДТП за участю автомобіля марки «Ман», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON], що на праві приватної власності належить [PERSON]. Під час даної ДТП було пошкоджено автомобіль «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER], що підтверджується довідкою про пошкодження автомобіля (а.с.7). Відповідно до постанови Деснянського районного суду м. Києва від 15.04.2013 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с.6). Згідно п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Як визначено ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до полісу АВ/4980091, цивільно-правова відповідальність особи, яка експлуатує транспортний засіб «Ман», д.н.з. [NUMBER], була застрахована в ПрАТ "Страхова компанія "Страховий капітал" (а.с. 8). Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Отже, шкода, завдана з вини [PERSON], підлягає відшкодуванню за рахунок ПрАТ "Страхова компанія "Страховий капітал". Як зазначає позивач, після ДТП він звернувся до ПрАТ "Страхова компанія "Страховий капітал" з письмовою заявою про настання страхового випадку (а.с. 9) та 06.08.2013 року звертався до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 11), проте ніякої відповіді від відповідача так і не отримав. Лише після направлення адвокатського запиту до ПрАТ «СК «Страховий капітал» щодо витребування пакету документів по страховій справі [PERSON], відповідач надіслав лист, до якого частково долучив копію витребуваних документів, а також повідомив, що страхове відшкодування не було виплачене через те, що [PERSON] не подав всіх необхідних документів, передбачених ст. 35 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с.23). Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до положень п.п. 35.1, 35.2 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. У цій заяві має міститися: а) найменування страховика, якому подається заява, або МТСБУ; б) прізвище, ім'я, по батькові (найменування) заявника, його місце проживання (фактичне та місце реєстрації) або місцезнаходження; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування заподіяної шкоди та відомості (за наявності), що її підтверджують; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, або інших осіб, відповідальних за заподіяну шкоду, та потерпілих; ґ) підпис заявника та дата подання заяви. До заяви додаються: а) паспорт громадянина, а в разі його відсутності інший документ, яким відповідно до законодавства України може посвідчуватися особа заявника, якщо заявником є фізична особа; б) документ, що посвідчує право заявника на отримання страхового відшкодування (довіреність, договір оренди, свідоцтво про право на спадщину), у разі якщо заявник не є потерпілим або його законним представником; в) довідка про присвоєння одержувачу коштів ідентифікаційного номера платника податку (за умови його присвоєння), якщо заявником є фізична особа; г) документ, що підтверджує право власності на пошкоджене майно на день скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, заподіяної майну; ґ) свідоцтво про смерть потерпілого - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого; д) документи, що підтверджують витрати на поховання потерпілого, - у разі вимоги заявника про відшкодування витрат на поховання потерпілого; є) документи, що підтверджують перебування на утриманні потерпілого, його доходи за попередній (до настання дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік, розміри пенсій, надані утриманцям внаслідок втрати годувальника, - у разі вимоги заявника про відшкодування шкоди у зв'язку із смертю годувальника; є) відомості про банківські реквізити заявника (за наявності). Як вбачається з матеріалів справи, позивач до заяви про настання страхового випадку від 27.03.2013 року надав відповідачу необхідні документи, передбачені у п. 35.2 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що підтверджується переліком документів, зазначених в додатках до заяви. А вже 06.08.2013 року позивач звернувся до відповідача із заявою про відшкодування майнової шкоди, яка відповідає п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до Звіту № 8048 від 29.03.2013 року, здійсненого на замовлення ПрАТ "Страхова компанія "Страховий капітал" вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER], становить 13455,24 грн. Згідно із п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial