Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-27 00:00:00

У червні 2020 року до Дарницького районного суду м. Києва на підставі ухвали Слов"янського міськрайонного суду Донецької області від 23.04.2020 року надійшла цивільна справа за позовною заявою Державного підприємства Завод "Генератор" до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 30 000,00 грн. Позовна заява обгрунтована тим, що відповідач [PERSON] була прийнята на роботу до ДП Завод "Генератор" на посаду референта директора 08.08.2018. 01.04.2019 між позивачем та відповідачем було укладено договір позики № 01/04/2019 на суму 35 000,00 грн. з кінцевою датою повернення позики 30.11.2019. Відповідно до п. 5.1 договору повернення позики відбувається з травня 2019 року шляхом щомісячного відрахування із заробітної плати відповідача грошової суми у розмірі 5 000,00 грн. Також умовами договору передбачено, що у разі звільнення до закінчення терміну дії договору (30.11.2019) відповідач зобов"язується повернути позику в повному обсязі. 05.07.2019 відповідачем через канцелярію позивача була подана заява про звільнення з роботи за угодою сторін. Наказом від 05.07.2019 за № 215-к відповідача було злвільнено з роботи з 10.07.2019. З відповідачем було проведено остаточний розрахунок. Станом на 10.07.2019 заборгованість відповідача перед позивачем із заробітної плати, не враховуючи борг за договором позики, становила 3 879,18 грн. Таким чином з відповідача було проведено лише одне відрахування із заробітної плати у травні 2019 року. Тому на день звільнення заборгованість відповідача за договором позики становить 30 000,00 грн. На час звернення з позовом до суду відповідач не розрахувався з позивачем за договором позики. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 30.06.2020 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач належним чином повідомлялася про розгляд справи в суді за адресою реєстрації місця проживання, однак копію позовної заяви з додатками не отримала, відзив на позовну заяву до суду не подала. Суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. 08.10.2018 наказом № 239-к [PERSON] було прийнято на роботу до ДП Завод "Генератор"референтом директора з окладом 10 000,00 грн. з 09.10.2018 (а. с. 5). 01.04.2019 між ДП Завод "Генератор" та [PERSON] укладено договір позики № 01/04/2019, відповідно до умов якого [PERSON] отримала у позику 35 000,00 грн. Позика є поворотною та безпроцентною. Строк позики розпочинається з моменту підпису і становить 8 календарних місяців (діє до 30.11.2019) (а. с. 6 - 7). Відповідно до п. 5.1 договору повернення позики відбувається з травня 2019 року шляхом щомісячного відрахування із заробітної плати відповідача грошової суми у розмірі 5 000,00 грн. Пунктом 7.8 договору передбачено, що у разі звільнення позичальника до закінчення терміну дії договору позичальник зобов"язується повернути позику в повному обсязі. Наказом № 215-к від 05.07.2019 року [PERSON] було звільнено з роботи за угодою сторін (а. с. 14). З наданих до суду розрахункових листків за травень, червень та липень 2019 року вбачається, що із заробітнох плати відповідача було вирахувано лише у травні 5 000,00 грн. на погашення позики (а. с. 10, 11, 12). Таким чином на момент звернення з позовом до суду за відповідачем рахується заборгованість за договором позики у розмірі 30 000,00 грн. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. Відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Оскільки судом встановлено невиконання відповідачем умов договору позики щодо повернення отриманої суми у розмірі 30 000,00 грн. у добровільному порядку, вказана сума підлягає стягненню з відповідача. Доказів на спростування встановлених судом обставин відповідачем до суду не надано. В зв`язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: approved