Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, якою просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість з виплати заробітної плати в розмірі 84860,65 грн. Посилається на те, що з 22.10.1964 року працював в інституті на посаді інженера відділу техніко-економічного аналізу. Наказом № 105 к від 29 вересня 2017 року був звільнений з посади начальника відділу на підставі ст. 38 КЗпП України. При звільненні йому не було виплачено заробітну плату та заборгованість за підприємством у сумі 84860,65 грн. До теперішнього часу остаточний розрахунок відповідачем з ним не проведено. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 26.04.2018 року відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18.06.2018 року справу призначено до судового розгляду. Позивач у вступному слові позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до отриманого судом відзиву, за підписом в.о. директора ДП "Південдіпроршахт" Севастьянова Ю.О., в задоволенні позовних вимог просили відмовити в повному обсязі. Посилаючись на те, що позовна заява не містить жодних підтверджуючих документів, які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору, не надано письмових доказів, що подаються в оригіналі або належним чином засвідчених копій. До позовної заяви не додано доказів фактичних обставин справи щодо нарахування заробітної плати: первинних довідок та розрахункових відомостей з нарахування заробітної плати, що мають відповідати вимогам чинного законодавства про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні; первинних документів про фактично відпрацьований час та обсяги виконаних робіт відповідно до законодавства України про працю; первинних документів щодо наявності коштів на підприємстві та джерел фінансування станом на заявлений період, виданих з дотриманням вимог законодавства про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні та на підставі затвердженої фінансової звітності підприємства. Крім того, зазначає про те, що ДП "Південдіпроршахт" засновано на державній власності та належить до сфери управління Міністерства енергетики та вугільної промисловості України. При цьому підприємство у своїй господарській діяльності не має державного фінансування або фінансування за рахунок бюджетів місцевого рівня Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача вбачається, що 22.10.1964 р. на підставі наказу №236к від 22.10.1964 р. прийнятий на роботу в Інститут "Південдіпрошахт", який в подальшому було реорганізовано в ДП "Південдіпрошахт". Згідно запису в трудовій книзі № 27 [PERSON] на підставі наказу № 105к від 29.09.2017 року звільнений за власним бажанням зв'язку з виходом на пенсію на підставі ст. 38 КЗпП України. Приписами ст. 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. З наданого позивачем розрахункового листа за вересень 2017 року ДП "Проектування будівництва підприємств вугільної промисловості "Південдіпрошахт" вбачається, що борг за підприємством на кінець місяця становить 84860,65 грн. Доказів на підтвердження відсутності заборгованості перед працівником суду надано не було, належних доказів, на підтвердження того, що вказана довідка є недостовірною суду не надано. Таким чином, суд вважає встановленим, що при звільненні позивача з ним не були проведені відповідачем остаточні розрахункові виплати. Враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, та надані позивачем розрахунки, суд приходить до висновку, що розмір заборгованості із заробітної плати, які зазначені позивачем у позовній заяві є обґрунтованими. Згідно ч. 5 ст. 97 КЗпП України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов'язань щодо оплати праці. Частиною 1 ст. 24 Закону України "Про оплату праці" передбачено, що своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Посилання в.о. директора ДП "Південдіпроршахт" Севастьянова Ю.О. на відсутність бюджетного фінансування не можуть бути підставою для не проведення з працівником остаточного розрахунку при звільненні. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідачем не надано суду жодного доказу, який би підтверджував його заперечення. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved