Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Горохівської сільської ради Миколаївської області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за заповітом. У позові зазначила, що [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина за заповітом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 4,06 га (ділянка № 1 - 1,82 га, ділянка № 2 - 2,24 га), розташованих в межах колишньої Баратівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області. Однак, правовстановлюючий документ на спадкові земельні ділянки, а саме державний акт на право приватної власності на землю серії ІV-МК № 044525 від 11 червня 2001 року, виданий на ім"я " [PERSON] ", тоді як згідно свідоцтва про смерть померла " [PERSON] ", у зв"язку з чим Снігурівською державною нотаріальною конторою їй відмовлено в оформленні спадщини. Крім того, позивачка виготовила технічну документацію щодо відновлення меж земельних ділянок та отримала витяги ДЗК з присвоєними кадастровими номерами земельних ділянок та уточненими площами, а саме ділянка № 1 - площею 1,8200 га, кадастровий номер 4825780700:13:000:0261, та ділянка № 2 - площею 2,2424 га, кадастровий номер 4825780700:12:000:0070. Враховуючи наведене, а також те, що вона є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на земельні ділянки площею 1,8200 га, кадастровий номер 4825780700:13:000:0261, та площею 2,2424 га, кадастровий номер 4825780700:12:000:0070, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих в межах Горохівської сільської ради Миколаївської області. У підготовче засідання учасники справи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивач [PERSON] надала суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю. Представник відповідача Горохівської сільської ради згідно з поданою заявою також просив справу розглядати в відсутність представника сільської ради, щодо позовних вимог позивача щаперечень немає. Суд вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу. Згідно з ч. 4 ст. 200 ЦПК України суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин, суд ухвалив слухати справу у підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. [INFO] в с.Баратівка Снігурівського району Миколаївської області померла [PERSON] , про що 26 жовтня 2009 року в Книзі реєстрації смертей Баратівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області вчинено актовий запис № 25 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.22). Після її смерті відкрилася спадщина на земельні ділянки, загальною площею 4,06 га (ділянка № 1 - 1,82 га, ділянка № 2 - 2,24 га), надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані в межах колишньої Баратівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, які їй належали на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІV -МК № 044525, виданого Баратівською сільською Радою народних депутатів 11 червня 2001 року на підставі рішення 17 сессії 23 скликання Баратівської сільської Ради народних депутатів від 29 березня 2001 року №7, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1750 (а.с.21). За життя, 24 березня 2009 року, [PERSON] залишила заповіт, посвідчений секретарем Баратівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області Агеєнко І.І. за реєстровим № 8, згідно з яким належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 4,06 га в межах території Баратівської сільської ради, заповіла [PERSON] , позивачці у справі (а.с.23). 30 травня 2018 року утворена Горохівська сільська об`єднана територіальна громада шляхом об`єднання, у тому числі Баратівської сільської ради Снігурівського району. Згідно з копією спадкової справи №125/2010, заведеної в Снігурівській державній нотаріальній конторі Миколаївської області 17 квітня 2010 року після смерті [PERSON] , позивачка [PERSON] прийняла спадщину як спадкоємець за заповітом на підставі поданої нею до держнотконтори заяви протягом шестимісячного строку після смерті спадкодавці, яку прийнято та зареєстровано у книгу обліку спадкових справ за № 326. Інші спадкоємці за матеріалами спадкової справи відсутні (а.с. 34-41). Як вбачається з вище вказаного державного акту, Баратівською сільською Радою народних депутатів при його видачі допущено помилку у написанні прізвища власника " [PERSON] " замість вірного " [PERSON] ". Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права. Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом - ст.1217 ЦК України. В силу ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини, за нормою ст.1221 ЦК України, є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини - ст.1222 ЦК України. Згідно з ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. 01 листопада 2018 року нотаріус Снігурівської державної нотаріальної контори Коваль Ю.В. винесла постанову, якою відмовила [PERSON] у прийнятті документів для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, що складається з з земельних ділянок, загальною площею 4,06 га (ділянка № 1 - 1,82 га, ділянка № 2 - 2,24 га), наданих для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих в межах Баратівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, які залишилися після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на ім"я померлої (а.с.24). За п. 3.1 листа Вищого Спеціалізованого Суду України від 16 травня 2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Згідно ст. 392 ЦК України власник може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та Законами України. У відповідності до ст.126 ЗК України (у редакції, яка була чинною на момент виникнення земельних правовідносин) право власності на земельну ділянку посвідчувалось державним актом. Належність спадкодавиці спірних земельних ділянок підтверджується копією її заяви на ім`я директора земельно-кадастрового бюро при Снігурівському районному відділі земельних ресурсів про виготовлення технічної документації по виготовленню державного акту на право приватної власності на землю для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у зв`язку з виділом у натурі земельної частки (пай) із земель колективної власності по КСП Баратівське на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай); копією рішення від 17 серпня 2000 року № 4 13-ї позачергової сесії 23-го скликання Баратівської сільської ради Снігурівського району "Про виділення земельних часток (паїв)" громадянам; довідкою Горохівської сільської ради Миколаївської області від 15 квітня 2020 року № 255 (а.с. 42) про те, що Державний акт на право приватної власності на землю серії IV-МК № 044525, виданий 11 червня 2001 року колишньою Баратівською сільською радою Снігурівського району, на ім`я [PERSON] , під час виготовлення вказаного Державного акта прізвище власника земельної ділянки помилково вказано як [PERSON] . Також, як встановлено судом, на замовлення позивачки була виготовлена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж спадкових земельних ділянок в натурі (на місцевості) 01.11.2018 р. ФОП [PERSON] , та позивачкою отримані Витяги з Державного земельного кадастру про земельні ділянки № НВ-4805463332018 та № НВ-4805463102018, сформовані 03.12.2018 року з присвоєними кадастровими номерами земельних ділянок та уточненою площею, а саме: ділянка № 1 - площею 1,8200 га, кадастровий номер 4825780700:13:000:0261, та ділянка № 2 - площею 2,2424 га, кадастровий номер 4825780700:12:000:0070. Право власності на вказані земельні ділянки зареєстровані Відділом Держгеокадастру у Снігурівському районі Миколаївської області 06 травня та 10 травня 2016 року, відповідно, за [PERSON] (а.с.4-9). Вказане підтверджує, що спірні земельні належать спадкодавиці, однак у зв"язку з тим, що у державному акті на право приватної власності на землю, який посвідчує таке її право, невірно зазначено її прізвище " [PERSON] " замість " [PERSON] ", він не приймається нотаріусом, що позбавляє позивача можливості оформити земельні ділянки у спадщину. Відповідно до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах від 04.05.99 №43, будь-які виправлення в державних актах на право постійного користування землею не допускаються. Судом перевірено, що за наявною інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об`єкта, станом на 13 травня 2020 року, відомості про право власності, заборону відчуження, іпотеку спадкових земельних ділянок відсутні. За даними витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, сформованих державним кадастровим реєстратором Луцкіною І.В. 28.02.2020 року, нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 4825780700:13:000:0261 становить 38163,15 грн., нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровий номер 4825780700:12:000:0070 становить 57465,77 грн. (а.с.19-20). Остільки, позивач довела наявність спадкового майна, підстави до його успадкування, неможливість реалізації спадкових прав у інший спосіб, суд визнає її позовні вимоги обґрунтованими та ухвалює про їх задоволення. На прохання позивача суд не стягує з відповідача судовий збір.

Outcome: approved