Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-22 00:00:00

АТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором про надання банківських послуг від 02.07.2009р., вказуючи, що відповідно до укладеного договору банк надав відповідачу кредит у розмірі 7500 (Сім тисяч п'ятсот) гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, а відповідач зобов'язався прийняти, належним чином використати кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 30 (Тридцять) відсотків річних на суму залишку заборгованості за кредитом та інші платежі в порядку на умовах та в строки, визначені договором. Строк дії договору встановлено до повного виконання сторонами всіх зобов'язань за договором. Однак, відповідач не виконує своїх зобов'язань належним чином, внаслідок чого станом на 28 лютого 2018 року утворилась заборгованість у розмірі 93229 (Дев'яносто три тисячі двісті двадцять дев'ять) грн. 51 коп., з яких: 7461 грн. 40 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 77807 грн. 42 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 3045 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 4415 грн. 69 коп. - штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості. В заяві на ім'я суду представник АТ КБ "ПриватБанк" Кіріченко Р.А. позовні вимоги підтримує у повному об'ємі, просить розглянути справу за його відсутності і задовольнити позов. Відповідач [PERSON] на неодноразові виклики в судове засідання не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення та оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. 02 липня 2009 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк "ПриватБанк" (яке змінило свою назву на Акціонерне товариство КБ "ПриватБанк") та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 7500 (Сім тисяч п'ятсот) гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 (Тридцять) відсотків річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач надав свою згоду, що підписана ним 02.07.2009р. заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. У п.9.12 Умов та Правил надання банківських послуг зазначено, що договір діє протягом 12 (Дванадцяти) місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до п.6.5 Умов та Правил надання банківських послуг [PERSON] зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У відповідності до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. В обґрунтування позовних вимог позивачем надано суду розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що внаслідок неналежного виконання [PERSON] умов договору про надання банківських послуг від 02.07.2009р., станом на 28 лютого 2018 року утворилась заборгованість у розмірі 93229 (Дев'яносто три тисячі двісті двадцять дев'ять) грн. 51 коп., з яких: 7461 грн. 40 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 77807 грн. 42 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 3045 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 4415 грн. 69 коп. - штраф (процентна складова). Відповідно до ч.3 ст.549, ч.3 ст. 551 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Щодо позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової), то в їх задоволенні необхідно відмовити, оскільки, покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності, зокрема у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу), які згідно ст.549 ЦК України є одним видом цивільно-правової відповідальності, суперечить ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. За таких обставин, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за штрафами в сумі 500 грн. та 4415 грн. 69 коп. Тому позов підлягає до часткового задоволення. На підставі ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по справі.

Outcome: partial