Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк " Приватбанк ", в особі свого представника Сафіра Федора Олеговича, який звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення 22 019 гривень 68 копійок, заборгованості. Посилався на те, що 01 квітня 2014 року між сторонами було укладено договір № б / н відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в сумі 2 700 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобов'язався погашати кредит та сплачувати нараховані проценти за користування грошовими коштами. Але зобов'язання за вказаним договором відповідач не виконав, чим порушив права позивача. В судовому засіданні представник позивача Борщ А.В., який діє за довіреністю № 8959-К-О від 04. 10. 2017 року позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовних вимогах. Представник відповідача адвокат [PERSON], який діє за договором № 47/0512-17 від 05.12. 2017 року про надання правової допомоги ( а.с. 73-77) позовні вимоги визнав частково, а саме у розмірі 7 150, 10 гривень, з яких 2474,98 грн. - основна заборгованість, 3075,12грн. - проценти за користування кредитом , при цьому надав відгук на позовні вимоги та підтримав його у повному обсязі, зазначивши у судовому засіданні, що позивач не вірно розрахував проценти за користування кредитом і вважає, що до нарахування штрафів необхідно застосувати строки позовної давності Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий,неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених,невизнаних,або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб,прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Виходячи з положень статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову (стаття 264 ЦПК України). Як слідує із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні та як вбачається з анкети-заяви і витягу з умов та правил надання банківських послуг 01 квітня 2014 року між сторонами було укладено договір № б / н відповідно до якого банк надав відповідачу кредит в сумі 2 700 гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30, 00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а відповідач зобов'язався погашати кредит та сплачувати нараховані проценти за користування грошовими коштами. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь - якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 2. 1. 1. 2. 4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана разом з « Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом № СП - 2010 - 256 від 06 березня 2010 року та « Тарифами банку », які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до п. 2. 1. 1. 5. 5 умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно з п. 2. 1. 1. 5. 6. умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та овердрафту ), оплати винагороди банку. Відповідно до п. 2. 1. 1. 7 .6. Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 гривень 00 копійок + 5 % від суми позову. Проте відповідач не належним чином виконала взяте на себе зобов'язання, передбачене вказаним договором перед позивачем, внаслідок чого станом на 31 серпня 2017 року утворилась заборгованість у розмірі 22 019 ( двадцять дві тисячі дев"ятнадцять ) гривень 68 копійок, яка складається з наступного: 2 545 ( дві тисячі п"ятсот сорок п"ять ) гривень 50 копійок - заборгованість за кредитом; 17 949 ( сімнадцять тисяч дев"ятсот сорок дев"ять ) гривень 43 копійки - заборгованість по процентам за користування кредитом; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 ( п"ятсот ) гривень 00 копійок - штраф ( фіксована частина ) ; 1 024 ( одна тисяча двадцять чотири ) гривні 75 копійок - штраф ( процентна складова ). Згідно ч. 1 ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається . Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Частиною другою статті 625 цього ж кодексу передбачено, що боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно розрахунку наданого позивачем станом на 31.08.2017 року загальний розмір заборгованості відповідача становить 22 019 ( двадцять дві тисячі дев"ятнадцять ) гривень 68 копійок, яких: 2 545 ( дві тисячі п"ятсот сорок п"ять ) гривень 50 копійок - заборгованість за кредитом; 17 949 ( сімнадцять тисяч дев"ятсот сорок дев"ять ) гривень 43 копійки - заборгованість по процентах за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина);1 024 ( одна тисяча двадцять чотири ) гривні 75 копійок - штраф (процентна складова). Твердження представника відповідача про те, що зазначені у наданому позивачем розрахунку відомості про заборгованість розраховані разом з неустойкою, які мають термін позовної давності в один рік , судом не приймається до уваги, оскільки належних та допустимих доказів на спростування цього розрахунку відповідач не надав, та відповідно до розрахунку пеня не нараховувалася. Порівнявши відомості щодо дат та сум здійснених відповідачем платежів на погашення заборгованості, зазначені у наданих сторонами виписках, істотних протиріч і невідповідностей судом не встановлено, а клопотання про призначення експертизи сторонами не заявлялось. Разом з тим, оскільки штрафи у фіксованому та процентному розмірі, сплата яких передбачена пунктом 2.1.1.7.6. Умов і Правил надання банківських послуг та Пам'яткою клієнта, є судовими штрафами, що нараховуються на визначену при пред'явленні позову суму заборгованості, суд приходить до висновку, що позовна давність по стягненню цих штрафних санкцій не пропущена. Враховуючи вищевказане, при визначенні суми заборгованості суд приймає до уваги наданий позивачем розрахунок як об'єктивний доказ, оскільки він базується на даних виписок по рахунках - первинних документів, які відображають рух коштів по рахунках та усі здійснені сторонами операції. Таким чином, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, а тому з відповідача на його користь необхідно стягнути 22 019 ( двадцять дві тисячі дев"ятнадцять ) гривень 68 копійок заборгованості. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачені позивачем судові витрати в сумі 1 600 ( одна тисяча шістсот ) гривень 00 копійок. Враховуючи викладене, на підставі ст .ст. 525, 526, 530, 610, 1050,1054 ЦК України та

Outcome: approved