Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

Позивач звернувся в суд із зазначеним позовом. Позовну заяву обґрунтовано тим, що [PERSON] та [PERSON] належав житловий будинок, побудований ними за час перебування в шлюбі у 1925 році у [ADDRESS]. [INFO] року у подружжя народилась донька [PERSON]. В 50 роках померла [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина до складу якої входила 1/2 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS], яка належала їй як частка у спільному майні подружжя. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом після її смерті були чоловік [PERSON] та донька [PERSON], яка в подальшому після одруження змінила прізвище на [PERSON], які прийняли спадщину шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем на момент смерті. Оскільки частки у спадщині у кожного спадкоємця є рівними, то кожен з них успадкував по 1/4 частці житлового будинку, який є предметом спору. А так як [PERSON] належала 1/2 частка в будинку, як частка у спільному майні подружжя, а 1/4 він успадкував після смерті [PERSON], то вцілому його частка становила 3/4. Після смерті дружини [PERSON] одружився вдруге на [PERSON]. Від даного шлюбу у них народилось п'ятеро дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. [INFO] року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на 3/4 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті були донька [PERSON], дружина [PERSON] та донька [PERSON]. Дані спадкоємці прийняли спадщину шляхом спільного проживання разом із спадкодавцем на момент його смерті. В силу того, що частки у спадщині кожного спадкоємця є рівними, то кожен з них успадкував по 1/3 частці спадкового майна - 3/4 частки житлового будинку, який є предметом спору. Тому спадкоємцям належало: [PERSON] - 1/4 частка, [PERSON] - 1/4 частка, [PERSON] в силу того, що 1/4 частки їй вже належала, а 1/4 частки успадкувала після смерті [PERSON], - 1/2 частка житлового будинку, який є предметом спору. [PERSON] постійно проживала в батьківському будинку. В шлюбі з [PERSON] [INFO] року народилась донька [PERSON] - матір позивача. [PERSON] виїхав з смт. Шацьк та помер [INFO] року. [INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті спадщину, яка складалась з 1/2 частки житлового будинку який є предметом спору прийняла [PERSON], яка фактично вступила в управління майном та проживала з спадкодавцем на момент смерті. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину не було. 23 вересня 1972 року [PERSON] одружилась з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] і виїхала на проживання в Республіку Молдова. [INFO] року народився позивач - [PERSON] В 1993 році [PERSON] (позивач) та [PERSON] приїхали проживати в смт. Шацьк, в будинок, що є предметом позову. [PERSON] залишився проживати в Республіці Молдова. [INFO] року померла [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на майно до складу якого входила 1/2 частина житлового будинку в [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] є позивач [PERSON] та [PERSON] - батько позивача. Відповідно до ст. 1268 ЦПК України [PERSON] прийняв спадщину, яка складається з 1/2 частки житлового будинку, який знаходиться за адресою [ADDRESS], шляхом спільного проживання з спадкодавцем на момент його смерті. [PERSON] спадщини не прийняв. Тому позивач просить визнати за ним право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В ході розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги та просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 18.12.2006 року Шацькою нотаріальною конторою на ім'я [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON], зареєстроване в реєстрі за № 2078. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] просила визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частки житловиого будинку, що розташований по [ADDRESS], а також просила визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 18.12.2006 року Шацькою нотаріальною конторою на ім'я [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], зареєстроване в реєстрі за № 2078. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, проте подав заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилась, хоча була належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи, заяви про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у її відсутності суду не подала. Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що при вирішенні спору третя особа покликається на розсуд суду. Представник третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідача Шацької державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази суд приходить висновку що в задоволені позову слід відмовити. За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед способів захисту цивільних прав та інтересів може бути і визнання права. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] 16.02.2016 року звертався до Шацької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], зокрема 1/2 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Однак державний нотаріус не видав йому будь-якого документу письмово повідомивши, що його заява не відповідає вимогам п.1 ст.1270, 1279 ЦК України (а.с.146-155). Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.12.2006 року, [PERSON] є спадкоємцем майна після смерті [PERSON]. Спадкове майно, на яке вцілому видане свідоцтво складається з житлового будинку за адресою [ADDRESS], який належав [PERSON], який помер [INFO] року, спадкоємцем якого була дружина [PERSON], яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Житловий будинок з надвірними спорудами і будівлями належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 19 січня 1959 року, що підтверджується спадковою справою № 128/2006. (а.с.127). Згідно Свідоцтва про право власності на будівлю від 19 січня 1959 року видане виконавчим комітетом Шацької селищної ради депутатів трудящих, домоволодіння по [ADDRESS], дійсно належить на праві особистої власності [PERSON] (а.с. 123.). З довідки Шацької селищної ради № 2302 від 06.07.2006 року вбачається, що [PERSON] на день смерті [INFO] року проживав і був постійно прописаний в [ADDRESS]. На момент смерті з ним проживали дружина [PERSON] та дочка [PERSON]. Після смерті [PERSON], [INFO] року за даною адресою була зареєстрована [PERSON]). Позивач покликається на те, що є правнуком [PERSON], та [PERSON] - першої дружини [PERSON] Родинні відносини між ними підтверджує: Архівною довідкою Волинського державного архіву Волинської області від 28.08.2014 року, в якій зазначено, що [PERSON] [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] - баби позивача (а.с. 5)., яка 17.11.1947 року у зв'язку з укладенням шлюбу змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується Витягом реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 09.12.2014 року № 00014808317 (а.с. 7). Донькою [PERSON] є [PERSON], - мати позивача, що підтверджується витягом з реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 06.11.2014 року № [NUMBER] (а.с.10). З дубліката свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 20.07.2007 року вбачається, що [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 12), з повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.12.2009 року вбачається, що [PERSON] (позивач) є сином [PERSON] (а.с. 15). Позивач зазначає, що будинок, який є предметом спору був у спільним майном подружжя [PERSON] і [PERSON], оскільки був побудований у їх шлюбі і кожному з них належало по 1/2 його частки. Як вбачається з інвентаризаційної справи № 314 на домоволодіння [ADDRESS], даний житловий будинок побудований в 1925 році. Разом з тим, принцип спільності нажитого подружжям майна було введено "Кодексом законів про сім'ю, опіку, шлюб, і акти громадського стану УРСР" (Сімейний кодекс) від 31 травня 1926 року, зокрема в ст. 125 було зазначено: "Майно нажите подружжям спільною працею в період шлюбу, вважається належним обом членам подружжя на засадах спільної власності в рівних частках. Інше майно складає окрему власність кожного з них". До цього діяв принцип роздільності спільно нажитого подружжям майна, Сімейно-шлюбний кодекс УРСР, який був прийнятий у липні 1919 року в Україні не набрав чинності у зв'язку з військовими діями. Отже, на момент побудови житлового будинку, який є предметом спору поняття спільності нажитого подружжям майна (сумісної власності подружжя) не було. Тобто в суду немає правових підстав вважати, що [PERSON] Полієвктовій, прабабусі позивача, належала на праві власності частка в житловому будинку, який є предметом спору. Крім цього, позивачем не надано суду доказів факту смерті [PERSON], дату її смерті не встановлено, що не дає можливість встановити момент відкриття спадщини, та, відповідно, чи прийняла її донька [PERSON]. Разом з тим, відповідно до Свідоцтва про право власності на будівлю від 19 січня 1959 року, виданого виконавчим комітетом Шацької селищної ради депутатів трудящих, домоволодіння по вул. Дзержинського (1 Травня), 3, дійсно належить на праві особистої власності [PERSON] (а.с. 123). Право власності на дане майно оформлено на підставі Указу Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на покупку і будівництво індивідуальних житлових будинків", яким було скасовано інститут "забудови", котрим визначалися права громадян-забудовників житла без набуття ними права власності на такі будівлі. Крім цього, позивач зазначає, що після смерті [PERSON], [INFO] року, 1/3 спадщини, яка складалась з 1/2 частки житлового будинку прийняла його донька, бабуся відповідача [PERSON] Відповідно до ст. 548 ЦК України (в ред. 1963 р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до положень ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. З дослідженої в судовому засіданні довідки Шацької селищної ради № 2302 від 06.07.2006 року вбачається, що на момент смерті [PERSON], разом з ним проживали лише дружина [PERSON] та дочка [PERSON], які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном. З відповіді наданої Любомльською державною нотаріальною конторою від 17.02.2016 року № 38/01-16 вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON], [INFO] року, не заводилась. З копій будинкової книги, рік та дату реєстрації [PERSON] в житловому будинку, який є предметом спору чітко встановити не можливо, оригіналу будинкової книги позивачем суду не надано. За клопотанням представника позивача, для підтвердження того, що [PERSON] вчинила дії, передбачені ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 р.) після смерті [PERSON], в судовому засіданні допитано свідка [PERSON], який суду показав, що в кінці 1978 року приїхав в смт. Шацьк на постійне місце проживання. Його будинок знаходився через два будинка домоволодіння в якому проживала [PERSON]. Коли він ходив на роботу то постійно бачив її на подвір'ї біля будинку. З інших членів цієї сім'ї він більше нікого не бачив. Проте, надані свідком показання, не підтверджують той факт, що [PERSON] на момент смерті [PERSON] проживала разом з ним (фактично вступила в управління або володіння спадковим майном), оскільки [PERSON] помер [INFO] року, а [PERSON] приїхав на проживання в смт. Шацьк в кінці 1978 року. З наведеного вище вбачається, що судом не встановлено, що [PERSON] вчинено дії, які б свідчили про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Враховуючи наведене, суд приходить висновку, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити повністю. На підставі статей 524, 527, 529 ЦК України (ред. 1963 року),

Outcome: dismissed