Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

В липні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що відповідач являється матір»ю неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], однак на протязі 9 років дитина проживає з позивачем , мати дитиною не цікавиться, вихованням не займається, матеріально не забезпечує. Враховуючи викладені обставини, позивач прохає суд позбавити відповідача батьківських прав відносно її сина. В жовтні 2015 року позивач уточнила позов , прохала стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини . В судовому засіданні позивач підтримав позов, прохав його задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з"явилася, про причини неявки суду не повідомила, про час та місце слухання справи була повідомлена завчасно та належним чином. Відповідно до довідки Краснокутського РС ГУДМС України в Харківській області [PERSON] зареєстрована [ADDRESS] та відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України вважається , що судовий виклик вручений їй належним чином . Третя особа - представник служби у справах дітей Краснокутської РДА за дорученням позовні вимоги також підтримав, прохав позов задовольнити. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, згідно якої у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Статтею 1 СК України передбачено забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Сімейний кодекс України детально регулює питання застосування такого засобу захисту дитини, її прав та інтересів від посягань з боку її власних батьків , як позбавлення батьківських прав. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх або неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Статтею 150 СК України передбачені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Стаття 164 Сімейного кодексу України передбачає підстави для позбавлення батьківських прав, це ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстокого поводження з дитиною, коли вони є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до ч.4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Частиною 1 ст.164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Згідно з п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З роз'яснень наданих у п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, повно та всебічно з"ясувавши обставини справи, прийшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] народився [INFO] року в селищі Краснокутськ Краснокутського району Харківської області. Згідно свідоцтва про народження, батьками дитини є [PERSON] та [PERSON]. Батько дитини [PERSON] помер в 2004 році. Актом обстеження матеріально-побутових умов від 15.06.2015 року, складений в присутності депутата Краснокутської селищної ради, дитина проживає у своєї бабусі [PERSON] в приватному будинку по [ADDRESS] , де є газове опалення, ванна та туалетна кімната. В дитини є своя кімната . Мати разом з дитиною не проживає. Відповідно до довідки виконавчого комітету Краснокутської селищної ради від 16.06.29015 року , [PERSON] проживає за вище вказаною адресою разом зі своїми онуками - [PERSON] та [PERSON]. Як свідчить характеристика Краснокутської гімназії, [PERSON] навчається в 9 класі в Краснокутській гімназії , характеризується позитивно , стриманий , врівноважений, дисциплінований учень. Вихованням дитини займається бабуся. Бабуся дитини [PERSON] є пенсіонер , отримує пенсію за віком. Відповідач [PERSON] зареєстрована [ADDRESS], але фактично проживає [ADDRESS] разом зі своїм співмешканцем . На обліку у лікаря нарколога Краснокутської ЦРЛ [PERSON] не перебуває, працездатна , але не працює, на обліку в Краснокутському РЦЗ як безробітня не перебуває. Відповідно до довідки -характеристики Костянтинівської селищної ради , [PERSON] характеризується негативно , зловживає спиртними напоями . Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей, суд надає дитині можливість висловити свою думку і приділяє цій думці належну увагу. У судовому засіданні неповнолітній [PERSON] пояснив суду , що дійсно проживає в бабусі , мати проживає окремо . Матір бачить дуже рідко , яка ним не цікавиться, матеріально не допомагає. Бабуся приділяє йому увагу , забезпечую всім необхідним та він бажає проживати з бабусею. Думка неповнолітнього [PERSON] під час вирішення питання про позбавлення батьківських прав, була вислухана в присутності педагога [PERSON]. , стаж роти - 3 роки, яка після пояснень дитини зазначила, що [PERSON] висловлював свої думки щиро і без тиску на нього, та підтвердила, що дитині все ж таки краще проживати у бабусі, так як вона цікавиться долею дитини, а мати взагалі ніякої уваги дитині не приділяє. Допитана по справі свідок [PERSON] пояснила , що давно знайома з позивачем та, що дитина проживає разом з бабусею на протязі 9 років. Мати дитини зловживає спиртними напоями , з дитиною не спілкується, матеріально не допомагає, долею дитини не цікавиться. Комісія з питань захисту прав дитини Краснокутської РДА вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON], про що свідчить висновок № 11 від 10.07.2015 року. Таким чином судом встановлено, що мати долею дитини не цікавиться, бажання бачитися та спілкуватися з дитиною не виявляє, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, її фізичним та духовним розвитком не цікавиться, участі у вихованні не приймає. Вищевикладені обставини свідчать про те, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов"язків, передбачених Сімейним кодексом України. З наданих позивачем доказів вбачається наявність підстав, передбачених ст. 164 СК України, а тому застосування до відповідача такого виняткового заходу як позбавлення батьківських прав суд вважає доцільним, оскільки винна поведінка відповідача відносно дитини доведена. Відповідно до ст. 166 ч.2 СК України, особа , позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов»язку щодо утримання дитини. Як передбачає ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі. В силу ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів, суд, враховуючи вищезазначені норми закону, приймає до уваги також стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище відповідача , а також те, що стягнень за іншими виконавчи документами вона не має , та вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі ? частини всіх видів його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На думку суду аліменти у вказаному розмірі будуть достатні для забезпечення потреб неповнолітньої дитини в продуктах харчування, одязі, засобах гігієни, навчанні, відпочинку тощо, а також не будуть ставити у скрутне становище платника аліментів. Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. На підставі вищевикладеного , суд задовольняє вимоги позивача, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків щодо свого сина . Поряд з тим, згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved