Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

В поданій до суду заяві позивач зазначає, що від зареєстрованого 30 вересня 2011 року Великомостівською міською радою Сокальського району Львівської області шлюбу між нею та відповідачем [PERSON] у них [INFO] народилася дочка [PERSON]. Подружні відносини між ними належним чином не склалися, [PERSON] з 2014 року проживає окремо, шлюб між ними розірвано згідно рішення Любешівського районного суду від 13 травня 2015 року, з цього часу відповідач жодного разу не відвідав дитину, не цікавиться її долею, не бере участі у її вихованні та утриманні. Позивач вказує, що неповнолітня [PERSON] проживає разом із нею в [ADDRESS], тому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дочки [PERSON], оскільки відповідач не виконує свої батьківські обов"язки щодо дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги із зазначених підстав підтримала та дала пояснення аналогічні тим, що вказані в позовній заяві, просить позов задовольнити повністю - позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дочки [PERSON] та стягнути з нього судові витрати. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи. Про причини своєї неявки не повідомив, будь-яких клопотань суду не подавав. Враховуючи наведене, за згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні позивача - органу опіки та піклування Любешівської державної районної адміністрації Волинської області - [PERSON] вважає, що позов [PERSON] слід задовольнити. Заслухавши учасників процесу, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення з наступних підстав. Частиною 1 ст. 13 Закону України „Про охорону дитинства" передбачено, що з метою створення належних матеріальних умов для виховання дітей у сім'ях держава надає батькам або особам, які їх замінюють, соціальну допомогу, передбачену Законом України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" та іншими законами України. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України встановлено, що батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 15 та 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз"яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов"язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об"єктивного з"ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов"язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її всебічний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загально визначених норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіту. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов"язками. В суді встановлені наступні факти та обставини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] Згідно рішення Любешівського районного суду від 13 травня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 30 вересня 2011 року Великомостівською міською радою Сокальського району Львівської області, актовий запис № 28 - розірвано. З довідки Любешівського дошкільного навчального закладу № 2 вбачається, що [PERSON] відвідує даний заклад з 27.08.2014 року. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов № 347/02-22/2-16 від 27.03.2017 року [PERSON] проживає у житловому будинку батьків по [ADDRESS] разом із своєю дочкою [PERSON] Любешівська державна районна адміністрація Волинської області як орган опіки та піклування у своєму висновку від 19 травня 2017 року зазначила про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його дочки [PERSON] При цьому констатовано, що відповідач [PERSON] не бере участі у вихованні своєї дочки та належному виконанні своїх батьківських обов"язків. Враховуючи досліджені судом докази, процитовані положення закону, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки в суді доведено, що з 2014 року відповідач [PERSON] свідомо нехтує батьківськими обов"язками щодо неповнолітньої дочки [PERSON], ухиляється від їх виконання, а тому є підстави для позбавлення його батьківських прав. Питання про розподіл судових витрат слід вирішити відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.164 СК України,

Outcome: approved