Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

До Соснівського районного суду м.Черкаси звернувся [PERSON] ( [ADDRESS] ) з позовом до ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" (м.Київ, вул.Лєскова,9), ПАТ "КБ "Фінансовий партнер" (м.Київ, вул.Лук"янівська,1), [PERSON] ( [ADDRESS] .), третя особа: ТОВ "Фінстрим" (м.Київ, вул.Антоновича,51, оф.612), Благодійний фонд "Розвиток Черкащини" (вул.Небесної Сотні,105, оф.612, м.Черкаси), [PERSON] ( [ADDRESS] ) з вимогами: визнати недійсним договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 28.12.2016, укладений між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ПАТ "КБ "Фінансовий партнер"; витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] , стягнути з ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" судові витрати. В обгрунтування позовних вимог вказував, що 31 липня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Генеральну кредитну угоду №010/02- 18/1026-07, згідно п. 1.1 та п. 1.2. яких ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» зобов`язувався надавати [PERSON] кредитні кошти в порядку та на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених в рамках цієї угоди, при цьому загальний розмір позичкової заборгованості не повинен перевищувати 40000, 00 (сорок тисяч) доларів США або еквівалента у гривнях чи Євро. Крім того, 31.07.2018 між позивачем та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено договір поруки №010/02-18/1026-07п, згідно якого [PERSON] як поручитель зобов"язалась перед ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» відповідати по зобов"язанням, що виникають з умов Генеральної кредитної угоди №010/02-18/1026-07. 31.07.2007 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», позивачем та [PERSON] укладено договір іпотеки №010/02-18/1026-07з1, предемет іпотеки - квартира [ADDRESS] , належну їм на підставі договору купівлі-продажу від 06.02.2006 та свідоцтва про право власності від 02.06.1993. 26.01.2012 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] в рамках Генеральної кредитної угоди №010/02-18/1026-07 було укладено кредитний договір №010/02-18/1026/04-12 про надання позивачу кредиту в розмірі 205640,54 грн. з кінцевим терміном погашення кредиту 20.01.2022 року. У зв`язку із скрутним матеріальним становищем, проблемами із здоров`ям та втратою роботи, [PERSON] перестав виконувати у повному обсязі взяті на себе зобов`язання по кредитному договору №010/02-18/1026/04-12. Станом на 04.12.2015 заборгованість по сумі кредиту перед банком становила 287042,51 грн., заборгованість за процентами - 205640,54 грн. В подальшому, 28 грудня 2016 року право вимоги перейшло по «ланцюжку»: ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» - ПАТ «Комерційний банк «Фінансовий партнер» - ТОВ «Фінстрим» - Благодійний фонд «Розвиток Черкащини». Також, 28.12.2016р. між ТОВ «Фінстрим» та Благодійним фондом «Розвиток Черкащини» було укладено Договір про відступлення права вимоги, вдповідно п. 3.1. якого загальна вартість Прав Вимоги за Договором становить 275399 грн. 21 лютого 2017 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В. було винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям нового розділу), згідно якого право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано за Благодійним фондом «Розвиток Черкащини». 11 травня 2017 року між Благодійним фондом «Розвиток Черкащини» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Позивач вважає недійсним договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 28.12.2016, укладений між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ПАТ "КБ "Фінансовий партнер", а наслідком визнання недійсності Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки між ПАТ «РАЙФФАЗЕН БАНК АВАЛЬ» та ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ФІНАНСОВИЙ ПАРТНЕР» від 28 грудня 2016 року є підставою витребування квартири [ADDRESS] у [PERSON] . Представник АТ "Райффайзен Банк Аваль" Дьоміна Н.Ю. у відзиві на позов позовні вимоги не визнала, просила відмовити у їх задоволенні, вказувала, що дійсно, між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ФІНАНСОВИЙ ПАРТНЕР" було укладено 28.12.2016 Договору про відступлення права вимоги, за умовами якого ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ФІНАНСОВИЙ ПАРТНЕР" 28.12.2016 набув статусу Нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до [PERSON] за Генеральною кредитною угодою №010/02-18/1026-07 від 31.07.2007, Додатком №4 до Генеральної кредитної угоди №010/02-18/1026-07 від 31.07.2007, Кредитного договору №010/02-18/1026/04-12 від 26.01.2012, що є позичальником за ними. 28.12.2016 між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ФІНАНСОВИЙ ПАРТНЕР" було укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, предметом якої є квартира за адресою: [ADDRESS] . Вказані договори укладені згідно норм чинного законодавства України та сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а тому вказані договори є укладеними, дійсними та законними. Отже, посилання позивача як на підставу задоволення позовних вимог на ч.ч.1-3, 5,6 ст.203 ЦК України є безпідставним, необгрунтованим та незаконним.Крім того, твердження позивача про те, що відповідачем АТ "Райффайзен Банк Аваль" не було передано ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ФІНАНСОВИЙ ПАРТНЕР" при укладенні договору про відступлення права вимоги кредитного договору та розрахунку заборгованості не відповідає дійсності й спростовується змістом Додатків №1 та №3 до Договору відступлення права вимоги від 28.12.2018. Позивач в ході судового розгляду справи позовні вимоги підтримав, в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача [PERSON] та Благодійного фонду "Розвиток Черкащини" адвокат Щербатюк Б.Д. в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позову, вказуючи на необгрунтованість та безпідставність позовних вимог та набраннія законної сили судових рішень в інших справах, яким встановлено відповідність закону спірного правочину. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідно до п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-VІІІ «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 ЦК України). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України). У відповідності до положень статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст. 638 ЦК України). Частиною 1 ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України). Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Жодних обмежень стосовно складу осіб, по відношенню до яких може здійснюватися відступлення права вимоги не встановлюють ні Цивільний кодекс України, ні Закон України «Про іпотеку». Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про іпотеку» іпотечний договір укладається між одним або декількома іпотекодавцями та іпотекодержателем у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобовязанням. Судом встановлено, що 31 липня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено Генеральну кредитну угоду №010/02- 18/1026-07, згідно п. 1.1 та п. 1.2. яких ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» зобов`язувався надавати [PERSON] кредитні кошти в порядку та на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених в рамках цієї угоди, при цьому загальний розмір позичкової заборгованості не повинен перевищувати 40000, 00 (сорок тисяч) доларів США або еквівалента у гривнях чи Євро. 31.07.2018 між позивачем та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» було укладено договір поруки №010/02-18/1026-07п, згідно якого [PERSON] як поручитель зобов"язалась перед ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» відповідати по зобов"язанням, що виникають з умов Генеральної кредитної угоди №010/02-18/1026-07. 31.07.2007 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», позивачем та [PERSON] укладено договір іпотеки №010/02-18/1026-07з1, предемет іпотеки - квартира [ADDRESS] , належну їм на підставі договору купівлі-продажу від 06.02.2006 та свідоцтва про право власності від 02.06.1993. 26.01.2012 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] в рамках Генеральної кредитної угоди №010/02-18/1026-07 було укладено кредитний договір №010/02-18/1026/04-12 про надання позивачу кредиту в розмірі 205640,54 грн. з кінцевим терміном погашення кредиту 20.01.2022 року. У зв`язку із скрутним матеріальним становищем, проблемами із здоров`ям та втратою роботи, [PERSON] перестав виконувати у повному обсязі взяті на себе зобов`язання по кредитному договору №010/02-18/1026/04-12. Станом на 04.12.2015 заборгованість по сумі кредиту перед банком становила 287042,51 грн., заборгованість за процентами - 205640,54 грн. 28.12.2016 між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ФІНАНСОВИЙ ПАРТНЕР" було укладено Договір про відступлення права вимоги, за умовами якого ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ФІНАНСОВИЙ ПАРТНЕР" набув статусу Нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до [PERSON] за Генеральною кредитною угодою №010/02-18/1026-07 від 31.07.2007, Додатком №4 до Генеральної кредитної угоди №010/02-18/1026-07 від 31.07.2007, Кредитного договору №010/02-18/1026/04-12 від 26.01.2012, що є позичальником за ними. 28.12.2016 між АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ФІНАНСОВИЙ ПАРТНЕР" було укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки, предметом якої є квартира за адресою: [ADDRESS] . 28.12.2016р. між ТОВ «Фінстрим» та Благодійним фондом «Розвиток Черкащини» було укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно п. 3.1. якого загальна вартість Прав Вимоги за Договором становить 275399 грн. 21 лютого 2017 року приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Романій Н.В. було винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям нового розділу), згідно якого право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано за Благодійним фондом «Розвиток Черкащини». 11 травня 2017 року між Благодійним фондом «Розвиток Черкащини» та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Позивач вважає недійсним договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 28.12.2016, укладений між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ПАТ "КБ "Фінансовий партнер", а наслідком визнання недійсності Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки між ПАТ «РАЙФФАЗЕН БАНК АВАЛЬ» та ПАТ «КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ФІНАНСОВИЙ ПАРТНЕР» від 28 грудня 2016 року є підставою витребування квартири [ADDRESS] у [PERSON] , оскільки згідно Додатку №1 до Договору про відступлення права вимогиза договором іпотеки від 28.12.2016, укладеного між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ПАТ "КБ "Фінансовий партнер", новий іпотекодержатель за Актом прийому-передачі отримав: оригінал договору іпотеки, укладений між Первісним кредитором як Іпотекодержателем, [PERSON] та [PERSON] (Іпотекодавцями) і посвідчений 31.07.2007р. приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Міняйло І.П. за р.№5023 та оригінал договору про зміни №1 від 26.01.2012, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Міняйло І.П. за р.№124 до Договору іпотеки №010/02-18/1026-07з1 від 31.07.2007, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Міняйло І.П. за р.№5023. Іншого нічого новому кредитору (іпотекодержателю) від попереднього кредитора нічого не було передано, а саме: інформації, яка є важливою для здійснення права вимоги: яким чином позивач отримав кредитні кошти відповідно до умов кредитного договору, не передавався сам кредитний договір, не передано належного розрахунку заборгованості позивача за кредитним договором, з якого вбачалося б, яким саме чином та за який період обчислені кожна зі складових заборгованості і чи була взагалі ця заборгованість. Відповідно до ст.517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредитору документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. З аналізу ст.517 ЦК України вбачається, що не передання новому кредиторові документів, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, не є правовою підставою для визнання договору недійсним, а може бути лише підставою не виконувати боржником свого обов`язку новому кредиторові. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що за загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів, що не позбавляє сторін права додатково врегулювати порядок зміни кредитора у договорі. Неповідомлення сторони про відступлення права вимоги новому кредитору не є правовою підставою для визнання договору недійсним, а може бути лише підставою не виконувати свого обов`язку новому кредиторові. Ухвалою суду від 24.01.2019 витребувано в приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Марченко О.І. копію матеріалів нотаріальної справи по посвідченню та реєстрації договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 28.12.2016 року між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ПАТ КБ "Фінансовий партнер". Витребувано у приватного нотаріуса Романій Н.В. Черкаського міського нотаріального округу копію матеріалів нотаріальної справи по посвідченню договору купівлі-продажу від 11 травня 2017 року між Благодійним фондом "Розвиток Черкащини" та [PERSON] . На виконання ухвали суду від 24.01.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Марченко О.І. надано належним чином завірену копію Договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 28.12.2016 за р.н. №3049, укладеного між ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ПАТ КБ "Фінансовий партнер" та документи, на підставі яких він був посвідчений. Згідно п.2.2, п.2.3 договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 28.12.2016 новий кредитор ознайомлений з умовами договору іпотеки, а також з інформацією щодо заходів первісного кредитора зі стягнення заборгованості боржника за кредитним договором в судовому і позасудовому порядку станом на день укладення цього договору і не має з цього приводу до первісного кредитора ніяких претензій. Новий кредитор ознайомлений з інформацією про подальші дії, які йому слід вчинити для реалізації прав вимоги у виконавчому провадженні. Права вимоги за договором іпотеки вважаються переданими в момент підписання Акта приймання-передачі у відповідності до вимог п.3.1.2 та за умови попереднього здійснення розрахунків у відповідності до вимог п.3.1 договору відступлення від 28.12.2016. З матеріалів, наданих нотаріусом, вбачається, що 28.12.2016 ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ПАТ КБ "Фінансовий партнер" склали Акт прийому-передачі, за яким ПАТ КБ "Фінансовий партнер" отримав: оригінал договору іпотеки, укладений між Первісним кредитором як Іпотекодержателем, [PERSON] та [PERSON] (Іпотекодавцями) і посвідчений 31.07.2007р. приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Міняйло І.П. за р.№5023 та оригінал договору про зміни №1 від 26.01.2012, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Міняйло І.П. за р.№124 до Договору іпотеки №010/02-18/1026-07з1 від 31.07.2007, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Міняйло І.П. за р.№5023.Крім того, документи, на підставі яких нотаріус посвідчив договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 28.12.2016 містять розрахунок заборгованості позивача станом на 28.12.2016, тобто на день укладення вказаного договору, розмір якої складає 790726,93 грн., а також повідомлення боржника про укладення вказаного договору та надано реквізити нового кредитора ПАТ КБ "Фінансовий партнер" для погашення заборгованості. З огляду на викладене, суд вважає, що всі передбачені чинним законодавством вимоги для укладенняміж АТ "Райффайзен Банк Аваль" та ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ФІНАНСОВИЙ ПАРТНЕР"договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 28.12.2016, предметом якої є квартира за адресою: [ADDRESS] були дотримані, договір містить всі передбачені чинним законодавством відомості, дотримано всіх вимог щодо змісту та форми його укладення, а тому не вбачається підстав стверджувати про невідповідність його вимогам законодавства, на що позивач посилається у позовній заяві. Крім того, твердження позивача про те, що відповідачем АТ "Райффайзен Банк Аваль" не було передано ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ФІНАНСОВИЙ ПАРТНЕР" при укладенні договору про відступлення права вимоги кредитного договору та розрахунку заборгованості не відповідає дійсності й спростовується змістом Додатків №1, №2 та №3 до Договору відступлення права вимоги від 28.12.2018, досліджених судом в судовому засіданні, які містять Розрахунок заборгованості позивача за кредитним договором станом на 28.12.2016 в сумі 790726,93 грн., форму повідомлення боржника та поручителя про відступлення права вимоги, Акт приймання-передачі документації за договором відступлення права вимоги від 28.12.2016. Згідно з ч.1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України). Стаття 215 ЦК України визначає, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. У відповідності до частин 1-3, 5 та 6 статті 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1,8 Конституції України). Відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Відповідно до роз`яснень даних у п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Як роз`яснено в пункті 8 зазначеної Постанови, відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду із вимогами про визнання оспорюваного договору недійсним позивач повинен був довести ті обставини на які посилається у позовній заяві, підтвердити їх належними та допустимими доказами. Як вбачається, позивач [PERSON] в силу зазначених норм закону, не надав суду доказів у розумінні ст.ст. 76-78 ЦПК України на підтвердження того, що оспорюваний правочин не відповідає вимогам закону, а сам факт невірного тлумачення закону не може бути підставою для визнання правочину недійсним. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що оспорювані договори відступлення права вимоги були спрямовані на набуття сторонами цивільних прав і обов`язків. Зміст цих правочинів не суперечить актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства, при укладенні правочинів волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин було вчинено у формі, встановленій законом, вони були спрямовані на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ними. Зазначеними договорами не порушуються права та інтереси позивача [PERSON] щодо необхідності відповідати за виконання зобов`язань щодо повернення кредитних коштів, наданих банком. Відтак, судом не встановлено, а позивачем не доведено наявності підстав недійсності оспорюваних правочинів, а тому у задоволенні позову з підстав зазначених у ньому необхідно відмовити за безпідставністю та необґрунтованістю. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Беручи до уваги, що у задоволенні позову відмовлено повністю, відповідачі не подали докази про розмір витрат у зв`язку із розглядом справи, а тому відсутні підстави для розподілу судових витрат між сторонами. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 02.11.2018 накладено арешт на належну [PERSON] квартиру [ADDRESS] , що належить їй на підставі договору купівлі-продажу квартири №4005 від 11.05.2017 та заборонено її відчуження будь-яким способом до закінчення розгляду справи по суті. Згідно ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Відповідно до ч. ч. 9, 10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. За таких обставин, у зв"язку з повною відмовою у задоволенні позову, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову у даній справі.

Outcome: dismissed