Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

У квітні 2019 року до суду звернувся представник АТ «Дельта Банк» Савчак Я.О. з позовом, в якому просить солідарно стягнути з [PERSON] , [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 971 489,75 грн., за період з 01.02.2018 по 01.03.2019 по нарахованим відсоткам на прострочену суму заборгованості, а також пропорційно стягнути з них судові витрати у розмірі 14 572,35 грн. В обґрунтування позивних вимог зазначено, що 16.09.2008 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник AT «УкрСиббанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір №11394757000, згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 110000,00 евро 00 єврц, з рахунку в розмірі 14 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк до повного виконання зобов`язання. 08.12.2011 між АТ "Укрсиббанк" та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ "Укрсиббанк" передає (відступає) AT «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого AT «Дельта Банк» замінює AT "Укрсиббанк" як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від AT "Укрсиббанк" до AT «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до AT «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість AT "Укрсиббанк") від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Отже, відповідно до вищевказаного Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами AT «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору. Виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором забезпечується порукою, відповідно до укладеного Договору поруки № 229171 від 16.09.2008, між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник AT «УкрСиббанк») та відповідно до укладеного Договору поруки № 229171 від 16.09.2008, між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник AT «УкрСиббанк») та [PERSON] (Поручитель), та [PERSON] (Боржник), згідно з яким Поручитель поручається перед Кредитором за виконання боржником зобов`язань за кредитним договором №11394757000. Відповідальність поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) Боржником зобов`язань Договором. Поручитель і Боржник несе перед Кредитором солідарну відповідальність, а поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник. Банк свої зобов`язання за Кредитним договором повністю виконав, надавши відповідачеві кредит, в розмірі та строки, передбачені кредитним договором. Позичальник умови кредитного договору протягом тривалого часу належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 28.03.2019 за Відповідачем наявна заборгованість у сумі: 971 489,75 грн., за період з 01.02.2018 по 01.03.2019 по нарахованим відсоткам на прострочену суму заборгованості. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 26 квітня 2019 року відкрито провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 23 травня 2019 року до суду надійшов відзив представник відповідача [PERSON] - адвоката Мозгової О.А., в якому просять відмовити в задоволенні заявлених позовних вимог. В відзиві зазначено, що виходячи зі змісту ст.. 559 ЦК України вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом трьох років з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 України або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Закінчення строку, встановленого договором поруки, так само, як сплив трьох років від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Договором поруки, укладеним між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] , не визначено строку, після закінчення якого порука припиняється, умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов`язань боржника за кредитним договором. Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України. 26 листопада 2009 року АКІБ "УкрСиббанк" надіслав [PERSON] вимогу, в якій повідомив про наявність заборгованості та про необхідність дострокового виконання всіх боргових зобов`язань за кредитним договором до 06 січня 2010 року. Сторони визначили наведені правила у договорі, встановили обов`язкові для обох сторін правила поведінки, яких вони повинні дотримуватися. Сторони врегулювали свої відносини за правилами частини третьої статті 6 ЦК України на власний розсуд. При цьому зміст вимоги банка, направленої до позичальника та поручителя, не може містити зміни інших умов кредитного договору, окрім зміни умов щодо строку його виконання: саме в цьому й полягає правовий сенс такої вимоги кредитора, направленої боржникам. Враховуючи, що таке рішення про дострокове повернення кредитних коштів приймалося саме банком, незалежно від того, чи отримали позичальник та поручитель такі повідомлення зміни настали та є обов`язковими для позивача, це зумовлювало обов`язок банка пред`явити позов до поручителя протягом трьох років, починаючи від цієї дати, визначеної в договорі. Таким чином, у зв`язку з тим, що АКІБ «УкрСиббанк» направив 26 листопада 2009 року направив [PERSON] вимогу про дострокове погашення кредитної заборгованості відповідно до умов кредитного договору, позичальник на 41 календарний день вважається таким, що повідомлений, й починаючи з цієї дати у банка виникло право протягом трьох років звернутися до суду з відповідним позовом до поручителя. Однак з даним позовом позивач звернувся до суду 18 квітня 2019 року, тобто з пропуском встановленого строку. Отже, пред`явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання й протягом трьох років, починаючи від цієї дати, був зобов`язаний пред`явити позов до поручителя. Таким чином, якщо кредитор на підставі частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, то передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу трирічний строк підлягає обрахуванню від цієї дати. Оскільки ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по нарахованим за період з 01.02.2018 по 01.03.2019 відсоткам на прострочену суму заборгованості лише 18 квітня 2019 року, письмові вимоги про повне дострокове повернення заборгованості за кредитним договором були направлені боржнику та поручителю у листопаді 2009 року, у зв`язку з пропуском строку пред`явлення вимоги до поручителя позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Одночасно представником відповідача [PERSON] подана заява про застосування строків позовної давності до заявлених вимог. 26 червня 2019 року представником позивача надана до суду заява про уточнення позовних вимог та відповідь на відзив представника відповідача [PERSON] . В заяві просить солідарно стягнути з [PERSON] , [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 971 489,75 грн., за період з 01.02.2018 по 28.03.2019 по нарахованим відсоткам на прострочену суму заборгованості, а також пропорційно стягнути з них судові витрати у розмірі 14 572,35 грн. У відповіді на відзив зазначено, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 11.10.2011 позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчою кредиту з правилами №11394757000 від 16 вересня 2008 року в сумі 10348 евро 03 евроценти, що по курсу НБУ станом на 02 лютого 2010 року становить 1228110,24 грн. Вказане рішення залишено ухвалою апеляційного суду Харківської області від 10.01.2012 без змін, одночасно судом встановлено щодо пропуску позивачем шестимісячного строку звернення до поручителя з вимогою про примусове виконання взятого ним зобов`язання, що ці доводи апеляційної скарги не відповідають вимогам діючого законодавства. Доводи апеляційної скарги, що поручителя своєчасно не повідомили про наявність заборгованості, також не відповідають фактичним обставинам справи, так як свідчать матеріали справи прострочка виникла 17 червня 2009 р.. а вимоги була направлена відповідачам 26 листопада 2009 року, але з цього часу відповідачі не надали доказів добровільного виконання взятих на себе зобов`язань. Також зазначено, що на даний час підстави для припинення поруки відсутні. Так, основне зобов`язання не виконано. Відповідно до Розрахунку заборгованості за договором кредиту 11394757000 від 16.09.2008 [PERSON] загальна заборгованість станом на 28.03.2019 складає 12 055 682,30 грн. Кредитор (на той час - ПАТ «УкрСиббанк») скористався своїм правом і пред`явив позов до поручителя у лютому 2010 року (справа № 2-103/11, Ленінський районний суд м. Харкова). Апеляційний суд Харківської області в ухвалі від 10.01.2012 по справі №2-103/11 відхилив доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачем шестимісячного строку звернення до поручителя з вимогою про примусове виконання взятого ним зобов`язання. Тобто відпала підстава припинення поруки через непред`явлення кредитором вимоги до поручителя протягом встановленого строку, Зазначена підстава для припинення поруки вже була предметом судового розгляду та не може розглядатись повторно. Судом достеменно встановлено, що за зазначеною підставою порука не припинена, а отже, вона діє до повітрю виконання зобов`язань за кредитним договором. На підставі викладеного, надана [PERSON] порука, згідно Договору поруки № 229171 від 16.09.2008, припиниться виключного у разі виконання зобов`язання за Договором про надання споживчого кредиту з правилами №11394757000 від 16.09.2008 у повному обсязі. Стосовно заперечення проти позову відповідача [PERSON] щодо спливу строків позовної давності, представник позивача вважає їх необґрунтованими та незаконними. Так, зазначено, що АТ «Дельта Банк» пред`явив вимогу про стягнення відсотків, нарахованих на прострочену заборгованість за кредитом за період з 01.02.2018 по 28.03.2019 в сумі 971489,75 три. Відповідно до п. 1.2.10 Договору про надання споживного кредиту з правилами 11394757000 від 16.09.2008 , строк сплати процентів: з 01 по 25 (включно) число кожного місяця, наступної за тим, за який Банком були нараховані такі проценти. Таким чином перебіг позовної давності за вимогою по сплаті відсотків за лютий 2018 року почався зі спливом строку виконання, тобто з 26 березня 2018 року і так далі за кожен місяць. На час подання позову (квітень 2019 року) строк позовної давності (3 роки) не сплив. Одночасно представник позивача зазначив, що апеляційним судом Харківської області вже встановлений факт правомірного нарахування процентної ставки у розмірі 28 % за користування кредитними коштами понад встановлений термін кредитування, а отже цей факт не потребує доказування. На разі, заборгованість не погашена, судове рішення не виконано (що підтверджується розрахунком та виписками), а отже, банк має підстави для стягнення заявлених відсотків, що узгоджується у повному обсязі з правовою позицією Великої палати Верховного суду. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не надав. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 03 вересня 2019 року підготовче провадження у справі закрито і справу призначено до судового розгляду. 27 січня 2020 року до суду звернувся представник ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» з заявою по залучення вказаної юридичної особи в якості позивача як правонаступника ПАТ «Дельта Банк» у зв`язку з переходом до ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» прав Кредитора відповідно до Договору №2082/К про відступлення прав вимоги. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 27 січня 2020 року залучено до участі у справі за позовом АТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором правонаступника позивача - ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС». У судовому засіднні представник позивача позовні вимоги підтримав. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Мозгова О.А. у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала з підстав зазначених у письмових заявах. Відповідач [PERSON] жодного разу у судові засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом неодноразового розміщення оголошення на офіційному веб-сайті суду. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що16.09.2008 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник AT «УкрСиббанк») та [PERSON] був укладений кредитний договір №11394757000, згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 110000,00 евро 00 єврц, з рахунку в розмірі 14 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк до повного виконання зобов`язання. 08.12.2011 між АТ "Укрсиббанк" та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ "Укрсиббанк" передало (відступило) AT «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого AT «Дельта Банк» замінює AT "Укрсиббанк" як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях, а внаслідок передачі від AT "Укрсиббанк" до AT «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до AT «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість AT "Укрсиббанк") від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Отже, відповідно до вищевказаного Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами AT «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору. Виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором забезпечується порукою, відповідно до укладеного Договору поруки № 229171 від 16.09.2008, між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник AT «УкрСиббанк») та відповідно до укладеного Договору поруки № 229171 від 16.09.2008, між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] (Поручитель), та [PERSON] (Боржник), згідно з яким Поручитель поручається перед Кредитором за виконання боржником зобов`язань за кредитним договором №11394757000. Банк свої зобов`язання за Кредитним договором повністю виконав, надавши відповідачеві кредит, в розмірі та строки, передбачені кредитним договором. Позичальник умови кредитного договору протягом тривалого часу належним чином не виконує. Позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість у сумі: 971 489,75 грн., за період з 01.02.2018 по 01.03.2019 по нарахованим відсоткам на прострочену суму заборгованості. 07.11.2019 між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю "УКРДЕБТ ПЛЮС" за результатами прелюдних торгів (аукціону) було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги № 2082/К до позичальників, заставодавців, майнових поручителів та фінансових поручителів, які виникли за укладеними договорами наведених у додатку № 1, додатку № 2 до цього договору. Відповідно до вказаного договору АТ «Дельта Банк» передало (відступило) ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС" права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС» замінює AT "Дельта Банк" як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов`язаннях. Отже, відповідно до вищевказаного Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором №11394757000 ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС" набув права вимоги по кредитному договору. ПАТ " УкрСиббанк " у лютому 2010 року зверталося до суду з позовом про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором від 16.09.2008 року з позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2011 року стягнуто солідарно на користь ПАТ " УкрСиббанк " з Канджо Ясер Хадж Джалабі та [PERSON] 110348 євро 03 євроценти, що по курсу НБУ станом на 02.02.2010 року становить 1228110 грн. 24 коп., а також судові витрати. Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 10.01.2012 року рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2011 року залишено без змін. Вказане рішення суду не виконане та заборгованість за спірним кредитним договором відповідачами не сплачена. У зв`язку з існуванням станом на 18.04.2019 року непогашеної заборгованості за кредитним договором, представник правонаступника кредитора АТ «Дельта Банк» (правонаступник ТОВ "УКРДЕБТ ПЛЮС" ) звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з боржника та поручителя в розмірі 971 489,75 грн., за період з 01.02.2018 по 01.03.2019 по нарахованим відсоткам на прострочену суму заборгованості. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 "Позика. Кредит. Банківський вклад" ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою (частина перша статті 546 ЦК України). Частиною другою статті 548 ЦК України встановлено, що недійсне зобов`язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов`язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Тобто, за виключенням гарантії (стаття 562 ЦК України), лише дійсні вимоги можуть бути забезпечені. Частинами першою, другою статті 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Відповідно до частини першої, другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Тобто порука є додатковим (акцесорний) способом забезпечення виконання зобов`язань, а тому такі правочини щодо встановлення забезпечення матимуть юридичне значення тільки тоді, коли мають юридичну силу основні зобов`язання. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Пунктом 1.2.8 кредитного договору№11394757000 від 16.09.2008 року встановлено строк повернення кредиту, процентів і винагороди згідно із графіком повернення кредиту (додаток N 1 до додаткової угоди № 1 даного договору), але не пізніше 14 вересня 2012 року. Згідно із пунктом 2.1 кредитного договору виконання зобов`язань позичальником забезпечено заставою нерухомості та порукою [PERSON] . Згідно з пунктом 1.3 договору поруки № 229171 від 16.09.2008 року поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов`язків за кредитним договором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за Основним договором. Понктом 1.4 договору поруки № 229171 від 16.09.2008 року визначено, що у випадку невиконання боржником обов`язків за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Пунктом 5.3 цього договору поруки визначено, що сторони дотримуються загальних умов щодо строків позовної давності. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Умовами спірного кредитного договору встановлено щомісячну сплату (до 25-го числа) процентів за кредитом у розмірі 14 % річних . ПАТ "УкрСиббанк" використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, звернувшись у листопад 2010 року до суду із позовом про примусове солідарне стягнення цих коштів у судовому порядку із боржника [PERSON] та поручителя [PERSON] . Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги ПАТ "УкрСиббанк". Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа N 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа N 14-154цс18). Таким чином, кредитор використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, звернувшись у листопаді 2010 року до суду із позовом про примусове солідарне стягнення цих коштів у судовому порядку із боржника [PERSON] та поручителя [PERSON] , то з цього часу настав строк виконання договору в повному обсязі і право кредитора нараховувати передбачені кредитним договором проценти за кредитом припинилися. Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 31.10.2018 року (Справа N 202/4494/16-ц), враховуючи встановлену законодавцем правову природу поручительства, як додаткового (акцесорного) зобов`язання до основного договору та пряму залежність від його умов, відступила від правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду України від 26 листопада 2014 року (справа N 6-75цс14), від 03 лютого 2016 року (справа N 6-2017цс15) та від 06 липня 2016 року (справа N 6-1199цс16) про презумпцію чинності поруки та неможливість її припинення на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України з огляду на наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, оскільки таке рішення саме по собі свідчить про закінчення строку дії договору. А тому на правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється, якщо інше не встановлене договором поруки. Оскільки позивач вимог про стягнення з боржника [PERSON] та поручителя [PERSON] сплати встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, а також трьох процентів річних від простроченої суми на підставі положень статті 625 ЦК України не заявляв, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором по нарахованим відсоткам у зв`язку з відсутністю підстав для його задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України у звязку з відмовою в позові понесені позивачем витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed