Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-26 00:00:00

У серпні 2014 р. до суду звернулась [PERSON], вказуючи, що є спадкоємцем померлої [INFO] р. баби - [PERSON], після смерті якої позивачу стало відомо, що 11.02.2014 р. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] (відповідачем), який був зареєстрований згідно вимог діючого сімейного законодавства. Укладення [PERSON] шлюбу з [PERSON] викликало у позивача сумнів, оскільки за свого життя [PERSON] неодноразово змінювала заповіти, які вона укладала на користь сторонніх людей які обіцяли та/або здійснювали догляд за нею. У позовній заяві позивач вказувала, що протягом тривалого часу [PERSON] перебувала на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом: «хронічне психічне захворювання», була інвалідом 1-ї групи по зору. Позивач вважає, що укладаючи шлюб з [PERSON], [PERSON] переслідувалась мета отримання майнової вигоди (нерухомого майна), намірів створювати повноцінну сім'ю, в т.ч. проживати разом, відповідач не мав та використовував [PERSON] лише для досягнення вищевказаних цілей. Посилаючись на норми ст.ст. 21, 27, 39-41, 45 СК України, позивач просив суд визнати шлюб між [PERSON] та [PERSON] недійсним. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, уточнивши, що позивач просить визнати шлюб недійсним з підстав, наведених у ст. 40 СК України, а саме у зв'язку з його фіктивністю, оскільки шлюб [PERSON] та [PERSON] було укладено без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя /судове засідання 06.11.2014 р., журнал с.з. - а.с. 112/. Представник позивача звернув увагу суду на суттєву різницю у віці подружжя: на момент укладення шлюбу [PERSON] був на 43 роки молодший за [PERSON], також представник вказував, що відповідач, перебуваючи у шлюбі з [PERSON] підтримував відносини зі своєю колишньою дружиною [PERSON], залишив [PERSON] як домашній, так і робочий телефон своєї колишньої дружини, після смерті [PERSON] доручив своїй колишній дружині викликати міліцію, надавати пояснення та супроводжувати у морг тіло [PERSON] Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечили. Надаючи пояснення в судовому засіданні 20.10.2015 р. (журнал с.з. - а.с. 64) відповідач вказав, що проживав в домі [PERSON], вирішував всі побутові проблеми, купив [PERSON] («їй» як називає відповідач) чайник, каструлю. Відповідач вказав, що без нього «бабуся давно померла б», залишив їй телефони, щоб зверталась, якщо щось трапиться. Сплачував комунальні послуги («…ніхто їй не сплачував, платив я…»). В цьому ж засіданні відповідач вказав, що проживав як у [PERSON] так і у себе вдома («…додому, природньо, я теж приїздив … я жив і там і там…, додому їздив помитись…»), а до цього, в судовому засіданні 25.09.2014 р. (запис судового засідання згідно журналу с.з. - а.с. 19) своїм місцем проживання відповідач вказав [ADDRESS]. Відповідач не заперечував, що померла [PERSON] ходила до сусідів та спілкувалась з ними по телефону. Вказав, що залишив [PERSON] номер домашнього телефону ([ADDRESS]) та номер робочого телефону своєї колишньої дружини (працює в управлінні Пенсійного фонду України) з якою [PERSON] спілкувалась з пенсійних питань. Відповідаючи на запитання про основну ціль шлюбу відповідач вказав: «…бабуся нікому не потрібна…якби невістка в листопаді чи грудні (2013 р.) прийшла та запитала, що ти тут робиш, то я би розвернувся та пішов би, однак я нікого не бачив…». Відповідаючи на запитання, щодо різниці у віці, відповідач сказав, що «… я не збирався створювати з нею повноцінну сім'ю…». На запитання головуючого які саме були права та обов'язки [PERSON] як дружина мала по відношенню до нього, відповідач відповів буквально, що дружина могла приготувати йому чай та пельмені, а враховуючи її ([PERSON].) вік, обов'язки були, зі слів відповідача, «банальні». Відповідаючи на запитання, чи були у відповідача почуття до [PERSON] він відповів, що почуття кохання не було, а було почуття поваги як до людини старшої за віком. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Судом встановлено, що 11.02.2014 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка реєстраційної служби Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /а.с. 41/. З заяви про державну реєстрацію шлюбу від 09.01.2014 р. вбачається, що [PERSON] раніше перебував у шлюбі, який рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 30.10.2012 р. було розірвано, а шлюб [PERSON] було розірвано у зв'язку зі смертю її чоловіка (актовий запис про смерть № 211 від 05.03.2007 р.) /а.с. 40/. 14.07.2014 р. у віці 83 років [PERSON] померла /а.с. 6/. Відповідно до ч. 1 ст. 42 СК України право на звернення до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним мають, зокрема, інші особи, права яких порушені у зв'язку з реєстрацією цього шлюбу, а відповідно до ч. 1 ст. 43 СК України смерть дружини або чоловіка не є перешкодою для визнання шлюбу недійсним. З матеріалів спадкової справи /а.с. 177 - 200/ вбачається, що позивач є спадкоємцем померлої [PERSON], а тому позивач відноситься до кола осіб, що мають право звернутись до суду з позовом про визнання шлюбу недійсним передбаченим вищевказаною ч. 1 ст. 42 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1 СК України регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою, зокрема, зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки. Сімейні відносини відповідно до ч. 9 ст. 7 СК України регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Частина 1 статті 3 СК України визначає, що сім'я є первинним та основним осередком суспільства, а відповідно до ч. 2 даної статті сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Сім'я створюється, зокрема, на підставі шлюбу (ч. 4 ст. 3 СК України). Стаття 21 СК України, надаючи поняття шлюбу визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя (ч. 1 ст. 36 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 40 СК України шлюб визнається недійсним за рішенням суду у разі його фіктивності. Шлюб є фіктивним, якщо його укладено жінкою та чоловіком або одним із них без наміру створення сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя. Положенням п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що за рішенням суду шлюб обов'язково визнається недійсним, якщо він був зареєстрований без вільної згоди жінки або чоловіка, а також у разі його фіктивності. Зі змісту шлюбно-сімейних правовідносин, поняття шлюбу, а також положень СК України та зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що при розгляді спорів щодо фіктивності шлюбу судам необхідно встановити, зокрема, стосунки подружжя до шлюбу, його тривалість, спільне проживання, у разі тимчасового або роздільного проживання, його причини, ведення господарства подружжям у шлюбі, набуття спільного майна, інші докази, які б свідчили про бажання створити сім'ю чи про його відсутність. З пояснень відповідача (в т.ч. вищевикладених) вбачається визнання ним тієї обставини, що він не мав наміру створювати повноцінну сім'ю з [PERSON], в судовому засіданні останню називав «бабусею», «вона». Про житло та побут [PERSON] відповідач висловлюється відсторонено, говорить про нього не як про своє власне: «я їй зробив», «я їй відремонтував». Відповідач визнав, що про факт укладення шлюбу нікому за життя [PERSON] не повідомляв. В процесі судового розгляду відповідач змінює свою позицію щодо місця проживання: спершу при встановленні особи та надаючи пояснення вказував, що проживав на [ADDRESS], що є його зареєстрованим місцем проживання та місцем проживання його колишньої дружини [PERSON] та неповнолітніх дітей, народжених у шлюбі з [PERSON], згодом вказував, що проживав на вулиці Депутатській, ще згодом - виключно в будинку [PERSON] Зміна відповідачем своєї позиції з даного питання судом розцінюється як спосіб захисту своїх інтересів та є результатом осмислення визначених СК України підстав визнання шлюбу недійсним. Однак, як ці, так і інші заперечення відповідача будь-якими доказами не підтверджені, в т.ч. наданих стороною відповідача. Так, допитана в судовому засіданні 28.10.2014 р. свідок [PERSON] пояснила, що була сусідкою померлої [PERSON] (проживає на [ADDRESS] будинку [PERSON].). [PERSON] бачила декілька разів. [PERSON] у жовтні чи листопаді 2013 р. щодо [PERSON] пояснювала свідку, що він є її опікуном. Свідок вказує, що [PERSON] майже кожного дня ходила до неї та просила їжу, завжди була у брудному одязі. Свідок вказує, що ходила з [PERSON] за отриманням пенсії, купувала їй їжу. Свідок вказує, що [PERSON] приїжджаючи до [PERSON], затримувався у неї на 10 - 15 хв. До [PERSON] до [PERSON] ходив інший чоловік на прізвище "Мальцев", який за нею доглядав (зі слів [PERSON] був її опікуном). Свідок неодноразово, в період з січня 2014 р. та до дня її смерті була у будинку [PERSON] спостерігаючи занедбаність та бруд. У січні 2014 р. свідок мила газову плиту та холодильник та [PERSON] в якому були продукти зі цвіллю. Те, що [PERSON] перебувала у шлюбі із [PERSON] свідок дізналась лише після смерті [PERSON] Зі слів [PERSON] свідку відомо, що до [PERSON] укласти шлюб пропонував [PERSON]. Зі слів [PERSON] остання побоювалась свого опікуна ([PERSON].). Зокрема, свідок вказала, що [PERSON] просила не повідомляти [PERSON], що вона (тобто, свідок) прибирала у будинку, а якщо спитає, сказати, що це робили "соціальні працівники". Свідок [PERSON] пояснила, що була сусідкою [PERSON]по вулиці (проживає за чотири будинки). [PERSON] часто їй дзвонила, повідомляла що в неї є опікун. Свідок вказує, що [PERSON] виглядала дуже недоглянутою, від неї був неприємний запах. Знає, що раніше у [PERSON] був опікун [PERSON], який пропонував одружитись. Після [PERSON] опікуном [PERSON] була жінка ("дівчина" як вказує свідок), однак, недовго. Свідок вказує, що влітку 2014 р. [PERSON] казала, що має намір відмовитись від [PERSON] як опікуна. Про те, що [PERSON] був чоловіком [PERSON] свідок дізналась лише після смерті [PERSON] Свідок [PERSON], яка було головою вуличного комітету та проживає на [ADDRESS] з 1970 р., пояснила, що знала [PERSON] впродовж тривалого періоду. У 2014 р. [PERSON] їй телефонувала щодо їжі, з приводу зникнення паспорту, до цього просила свідка залишити паспорт на зберігання. Свідок [PERSON] (викликана за ініціативою відповідача) пояснила, що працює в Шосткинській ЦРЛ у приймальному відділенні (разом з [PERSON].) старшою медичною сестрою. [PERSON] свідок знала до того, оскільки вона ([PERSON].) раніше працювала завідуючою терапевтичного відділення. Їй відомо, що [PERSON] дзвонила до приймального відділення, а два рази свідок бачила [PERSON] у приймальному відділенні. Телефонуючи, [PERSON] прохала до телефона [PERSON] або [PERSON]. Знає, що [PERSON] возив [PERSON] продукти. Щодо особистих відносин [PERSON] та [PERSON] свідку нічого не відомо. Про шлюб [PERSON] свідок дізналась лише після смерті [PERSON] Свідок [PERSON] (викликаний за ініціативою відповідача), який працює фельдшером приймального відділення Шосткинської ЦРЛ (працює разом з [PERSON] з яким перебуває у службових відносинах та періодично у відносинах підпорядкування), повідомив, що за проханням [PERSON] два рази (згодом свідок сказав три-чотири рази) - весною та влітку 2014 р. був в одному з будинків на [ADDRESS] (точної адреси не пам'ятає), допомагав обрізати дерева, ремонтувати паркан. Пам'ятає, що це було вдень. Присутню жінку [PERSON] називав "Захарівна". Хто ця жінка та ким вона доводиться [PERSON] свідок не цікавився. ("...лікар просив допомогти...", "... в їхне особисте життя я не втручався...". На уточнююче запитання свідок відповів, що про особисті відносини [PERSON] та [PERSON] йому нічого не відомо. Свідок [PERSON] - дільничий інспектор міліції, повідомив, що знає [PERSON] з 2008 р. Йому відомо, що [PERSON] ще до [PERSON] мала опікуна з яким на грунті зникнення майна відносини були припинені. У будинку свідок був останній раз восени 2013 р. Про те, що [PERSON] доглядав за [PERSON], свідку стало відомо лише після її смерті. Свідок [PERSON] (сусід по городу) пояснив, що влітку (2014 р.) бачив відповідача на городі [PERSON] приблизно раз на тиждень. В 2013 р. [PERSON] свідок не бачив. Зі свого городу бачив [PERSON] та [PERSON] які розмовляли. Про особисті відносини [PERSON] з іншими особами (в т.ч. з [PERSON].) свідку нічого не відомо. Влітку 2014 р. був у будинку [PERSON], давав садові інструменти [PERSON] та на її прохання оглядав замок. Свідок [PERSON], 1978 р.н., колишня дружина [PERSON] (журнал с.з. від 13.01.2015 р. - а.с. 170) визнала, що саме вона повідомляла органи міліції про виявлення трупу [PERSON] за проханням [PERSON] та займалась питаннями перевезення тіла [PERSON] для здійснення розтину. Свідок повідомила, що [PERSON] проживає у своїй квартирі на вул. Депутатській з 2013 р. Матеріально допомагає утримувати неповнолітніх дітей. Відповідач оплачує комунальні послуги за адресою [ADDRESS]. Не заперечує, що [PERSON] неодноразово телефонувала їй як на робочий так і на домашній телефон в т.ч. у вечірній час. З [PERSON] розлучилась восени 2012 р. через подружню зраду. З наявних у справі документів, наданих приватним нотаріусом [PERSON] /а.с. 43 - 47/ дійсно вбачається, що [PERSON] в 2013 р., незадовго до [PERSON] мала відносини з [PERSON], заповідала йому все своє майно, видавала довіреності, однак, згодом, дані дії було анульовано. З пояснень [PERSON], наявних в матеріалах перевірки за фактом смерті [PERSON] /а.с. 143 - 161/ вбачається, що він "доглядав " за [PERSON] після того, як вона зламала руку, що також підтвердила [PERSON], яка зазначена у висновку як близький родич померлої /а.с. 148/. З довідки, виданої 14.07.2014 р. головним спеціалістом організаційного відділу Шосткинської міської ради /а.с. 190/ вбачається, що [PERSON] в будинку № 39 по [ADDRESS] проживала сама. На час складання довідки в будинку ніхто не зареєстрований та не проживає. Водночас, подаючи заперечення проти позову, відповідач не надав будь-яких письмових та/або речових доказів, які б підтверджували обставини його сімейного проживання з [PERSON], а саме, будь-яких, листів, фотографій, відеозаписів святкування певних подій, днів народження. Не підтвердуються дані обставини й показаннями свідків. Таким чином, з урахуванням досліджених доказів суд прийшов до переконання, що правовідносини шлюбу між [PERSON] та [PERSON] мали фіктивний характер. При цьому судом враховується попередня поведінка [PERSON], зокрема, її відносини з [PERSON] який надавав їй певні послуги з умовою отримання майна у спадщину, нетривалий характер відносин між [PERSON] та [PERSON] до шлюбу (1 - 2 місяці), що по суті мали характер відносин лікаря та пацієнта так і нетривалий характер самого шлюбу (з 11.02.2014 р. та до [INFO] р., тобто, до дня смерті [PERSON].), суттєва різниця у віці чоловіка (40 р.) та дружини (83 р.), відсутність намірів [PERSON] створювати повноцінну сім'ю, відсутність спільного проживання, оскільки [PERSON] проживав за місцем своєї реєстрації (як визнавав сам на початку судового розгляду), у квартирі на вул. Депутатській (зі слів самого [PERSON] та свідка [PERSON].) та періодично за місцем роботи під час чергування, що зокрема, вбачається з графіків чергувань за період з січня по липень 2014 р. /а.с. 117 - 123/. Суд вважає, що відносини, які склались між відповідачем та померлою [PERSON] мали ознаки опікунства (піклування), надання послуг, містять елементи договорів довічного утримання або спадкового договору, однак, дані відносини правовою природою та призначенням шлюбу не охоплюються. З цих мотивів судом не враховуються як належні докази надані відповідачем документи щодо здійснення певних витрат на користь [PERSON] як на підтвердження існування сім'ї та набуття прав та обов'язків подружжя. Суд вважає, що неприязні відносини померлої [PERSON] зі своїми родичами, можлива відсутність догляду за нею з боку потенційних спадкоємців не охоплюється предметом даного позову та суті спору безпосередньо не стосується та виявляє морально-етичний зріз питання, оскільки з матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON] не позбавила права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом згідно ч. 2 ст. 1235 ЦК України, будь-яку особу від права на спадкування не усунуто (ст. 1224 ЦК України). Докази протилежного в матеріалах справи відсутні. Частина 1 ст. 10 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, позивач довів обґрунтованість своїх вимог.

Outcome: approved