Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

В липні 2021 року орган опіки та піклування Снігурівської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. На території Снігурівської міської територіальної громади в [ADDRESS] , зареєстрована відповідачка [PERSON] , яка є матір"ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька вказані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Фактичне місце проживання відповідачки за адресою [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про зареєстровані речові права на нерухоме майно власником або користувачем якого є [PERSON] , в тому числі за місцем її реєстрації та місцем фактичного проживання. Разом з тим, відповідачка систематично змінює фактичне місце проживання, як правило проживає разом з дитиною у сторонніх людей, з якими не перебуває у родинних відносинах, що не може забезпечити її фізичний, духовний та моральний розвиток, в тому числі й позбавляє можливості забезпечити відвідування дитиною закладу дошкільної освіти. За місцем реєстрації відповідачка характеризується з негативного боку, зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя, поводиться брутально. З 2016 року сім"я [PERSON] перебувала на обліку в службі у справах дітей Снігурівської райдержадміністрації та під супроводом Снігурівського районного центру соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді, як така, де батьки не створили належних умов для утримання, виховання та розвитку дітей. Протягом 2016-2018 років відповідачка вела аморальний спосіб життя, не мала постійного місця проживання, проживала з різними чоловіками та неодноразово змінювала місце проживання. В 2017 році [PERSON] залишала дитину на чоловіка [PERSON] в [ADDRESS] . В листопаді 2018 року [PERSON] виїхала з території Баштанського району Миколаївської області в невідомому напрямку з чоловіком, з яким нещодавно познайомилася в соціальних мережах та який раніше відбував покарання. Постановою від 05 лютого 2019 року [PERSON] притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 184 КУпАП. В липні 2021 року [PERSON] повернулась разом з дитиною до с. Івано-Кепине Баштанського району Миколаївської області, де розпочали проживати в родині [PERSON] в домоволодінні, яке належить батьку останнього [PERSON] . 08 липня 2021 року було обстежено помешкання [PERSON] , де знаходилась [PERSON] . На момент перевірки дитина була відсутня. Мати плуталась у відповідях щодо місцезнаходження дитини, перебувала в стані сильного алкогольного сп"яніння, вела себе агресивно та висловлювалася некоректно. При з"ясуванні обставин на місці службою у справах дітей Снігурівської міської ради спільно з завідувачем відділу соціальної роботи Територіального центру соціального обслуговування (надання соціальних послуг) Снігурівської міської ради встановлено факт перебування матері в неадекватному стані та в стані сильного алкогольного сп"яніння (відчувався сильний запах спиртного, не могла самостійно пересуватись, вела себе агресивно, вживала нецензурну лексику, погрожувала працівникам фізичною розправою). З метою захисту прав, свобод та законних інтересів дитини було прийнято рішення виконавчого комітету Снігурівської міської ради від 08 липня 2021 року № 152 "Про негайне відібрання дитини [PERSON] від матері". Працівниками служби у справах дітей Снігурівської міської ради малолітня [PERSON] була розміщена до КНП "Снігурівська МЛ" Снігурівської міської ради до встановлення обставин щодо її матері та подальшої долі дитини. 09 липня 2021 року було встановлено, що близько обіду без погодження із службою у справах дітей та медпрацівниками закладу, [PERSON] забрала малолітню [PERSON] та зникла з дитиною в невідомому напрямку, про що було повідомлено до відділення поліції № 2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області. На підставі викладеного, позивач просить суд позбавити відповідачку батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та стягнути з неї аліменти на утримання дитини на користь особи чи установи на утриманні якої перебуватиме дитина, аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала. Пояснила, що особа може бути позбавлена батьківських прав у виключному випадку. На теперішній час поведінка відповідачки змінилася, вона разом з донькою і батьком дитини проживає в м. Херсоні. батько дитини має позитивний вплив на відповідачку, вона кинула палити та не вживає спиртні напої, займається вихованням дитини, працевлаштувалась. Представник третьої особи вважав, що відсутні підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідачки, представника третьої особи, дослідивши докази по справі, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір"ю по відношенню малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Початковий запис про батька дитини проведено відповідно до частини 1 статті 135 СК України, тобто за вказівкою матері, згідно актового запису про народження дитини та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.60-62). За час розгляду справи в суді, прізвище дитини з " [INFO] " було змінено на " [INFO] " та додано відомості про батька дитини як [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, виданого повторно 20 жовтня 2021 року Суворовським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Херсоні (а.с.154). З 2016 року сім"я [PERSON] перебувала на обліку в службі у справах дітей Снігурівської райдержадміністрації та під супроводом Снігурівського районного центру соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді, як така, де батьки не створили належних умов для утримання, виховання та розвитку дітей. 12 серпня 2021 року відповідачка разом з дитиною зареєструвалася за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідками про реєстрацію місця поживання особи (а.с. 99, 104). До 12 серпня 2021 року, відповідачка була зареєстрована за адресою по [ADDRESS] , з 14 червня 2002 року, згідно інформації Нововасилівського старостинського округу Снігурівської міської ради Миколаївської області (а.с. 53). Крім того, за наданої довідки-характеристики старостою Павлівського старостинського округу Снігурівської міської ради Миколаївської області Теличко А.В. від 15 липня 2021 року № 17, [PERSON] на території старостинського округу не зареєстрована та не проживає, але іноді приїздить в с.Івано-Кепине, останнього разу перебувала за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею була її малолітня донька [PERSON] . За час перебування на території старостинського округу зарекомендувала себе з негативної сторони, зловживала алкогольними напоями, вела аморальний спосіб життя, поводилася брутально. Не виконувала батьківських обов"язків по відношенню до своєї малолітньої дитини (а.с.36). Так, 15 березня 2017 року службою у справах дітей було встановлено що [PERSON] , проживаюча в с.Івано-Кепине Снігурівського району Миколаївської області, використовує дитячі кошти не за призначенням, власного житла не має, схильна до вживання спиртних напоїв. 10 серпня 2017 року у будинку виявлено сторонній запах та запилені вікна. За повідомленням сільського голови Павлівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області Кореновського В.С. від 19 вересня 2017 року № 445/02-4.6/17, [PERSON] (на той час мала шлюбне прізвище [PERSON] ), проживаюча в [ADDRESS] , зі слів чоловіка [PERSON] (який не являється біологічним батьком дитини) залишила йому дитину на 7 днів, при цьому не повідомила де вона знаходиться (а.с.16). При обстеженні матеріально-побутових умов проживання сім"ї [PERSON] вже за адресою по [ADDRESS] , 08 листопада 2018 року працівниками Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області та РЦСС СДМ виявлено матір в стані алкогольного сп"яніння, дитину яка без догляду ходила на подвір"ї в одній дуже брудній куртці босоніж та без нижньої білизни (гола), дуже брудна, із скуйовдженим волоссям та лепом на голові. В будинку антисанітарія, на підлозі розкидані недопалки, сміття, брудне ганчір"я, несвіже повітря, стійкий запах алкоголю та тютюну. Житло потребує ремонту та прибирання. В побуті користується електроплиткою з відкритою спіраллю, яка є пожежонебезпечною, про що вона неодноразово була попереджена. Мати поводилась неадекватно, розповідала, що вона тільки-но сьогодні після аборту та після аварії, кричала, нічого не чула що їй кажуть, згодом "втратила свідомість". В результаті їй було викликано карету швидкої допомоги та було доставлено до прийомного покою лікарні, а дитину занедбану та бездоглядну доставлено до дитячого відділення Снігурівської ЦРЛ за соціальними показниками. Матері зробили рентген та не виявили ушкоджень, тільки синець на стегні, вона була направлена до дитини. Комісія прийшла до висновку, що мати не виконує батьківські обов"язки по вихованню та утриманню дитини, веде аморальний та асоціальний спосіб життя. На неї складено адміністративний протокол за ст. 184 КУпАП (а.с.15). Відповідачка неодноразово попереджалася 15 березня, 10 серпня та 19 вересня 2017 року, а також 12 листопада 2018 року про наслідки ухилення від виконання передбачених законодавством обов"язків щодо забезпечення необхідних умов утримання, навчання та виховання дитини (а.с.18-20, 24). Згідно листа директора РЦСС СДМ Бурбели К. від 30 січня 2019 року за № 40 слідує, що перебуваючи на обліку з 2016 року сім"ї [PERSON] було надано допомогу в оформленні соціальних виплат, неодноразово надано роз"яснення стосовно необхідності дотримуватися санітарно-гігієнічних умов в будинку, дотримання особистої гігієни. Також наголошувалося про необхідність придбання продуктів харчування, сезонного одягу для дитини та дров на опалювальний період. З матір"ю проводилися профілактичні бесіди щодо аморального способу життя, протипожежної безпеки, необхідності влаштування дитини до дошкільного навчального закладу. Однак [PERSON] поради та рекомендації фахівця із соціальної роботи не виконувала належним чином, часто не відповідала не телефонні дзвінки, була відсутня за місцем проживання та неодноразово приховувала своє місце знаходження, продовжує вести аморальний спосіб життя, доньку до дитячого садочку не влаштувала, свої батьківські обов"язки належним чином не виконує. На даний час місце знаходження [PERSON] не відоме, в с.Івано-Кепине та с.Єлизаветівка вона не проживає. Тому вони просили винести питання накомісію з захисту прав дитини про доцільність зняття з соціального супроводу сім"ї [PERSON] з негативним результатом (а.с.41). 08 липня 2021 року інспектором Павлівського старостинського округу Ридош М.І. повідомлено начальника служби у справах дітей Наріжній І. про надходження інформації про те, що в [ADDRESS] , знаходится [PERSON] в стані алкогольного сп"яніння, разом з малолітньою дитиною. У зв"язку з чим, 08 липня 2021 року нею було проведено обстеження помешкання громадянки [PERSON] , де і знаходилась [PERSON] . На момент перевірки дитина була відсутня. Мати плуталась у відповідях щодо місця знаходження дитини. [PERSON] перебувала в стані сильного алкогольного сп"яніння, вела себе неадекватно та висловлювалась не коректно (а.с.35). За отриманої інформації, 08 липня 2021 року було складено акт проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] та рівень безпеки оцінено як "дуже небезпечно". Встановлено, що мати перебуває в стані алкогольного сп"яніння, не може нічого пояснити, в тому числі не може пояснити де проживає веде себе агресивно, погрожує фізичною розправою. Дитина перебуваючи з п"яною матір"ю у сторонніх людей, стверджувала що в неї болить внутрішня частина стегна, а також що вона хвора. Зі слів співмешканця [PERSON] на ім"я [PERSON] , дитина впала з качелі ще як проживала з ним. Дитина розповідала, що вони проживають то в м.Херсоні, то в м.Києві, приїхали в гості і мама п"є. Дитина перебувала в брудному одязі, ходила по подвір"ю боса. В приміщенні перебувало кілька осіб чоловічої статі та жінка похилого віку, які вживали спиртні напої та під час виклику поліції його покинули. Приміщення потребує прибирання та належить стороннім особам. Враховуючи, що дитина перебуває у приміщенні сторонніх осіб з мамою в неадекватному стані під дією алкогольних напоїв та неможливо встановити осіб, з якими склалися дружні відносини, ухвалено про необхідність розміщення дитини до медичного закладу (а.с.30-34). 08 липня 2021 року виконавчим комітетом Снігурівської міської ради прийнято рішення № 152 "Про негайне відібрання дитини [PERSON] від матері", яким вирішено негайно відібрати дитину [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] та влаштувати до КНП "Снігурівська міська лікарня" Снігурівської міської ради; органу опіки та піклування Снігурівської міської ради звернутися до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітньої доньки [PERSON] (а.с.17). За повідомленням директора КНП "Снігурівська МЛ" Желнарського Д. від 12 липня 2021 року № 656/03-05 та пояснювальних чергових медичних працівників від 09 липня 2021 року, дитина [PERSON] була доставлена 08 липня 2021 року до КНП "Снігурівська МЛ" згідно рішення виконавчого комітету Снігурівської міської ради від 08.07.2021 № 152. Всупереч інформування медичних працівників щодо заборони находження з дитиною, 09 липня 2021 року у період з 11:00 до 12:00 дитина була забрана матір"ю [PERSON] , яка покинула медичний заклад у невідомому напрямку (а.с.25-29). За фактом даної події, 10 липня 2021 року було повідомлено до відділення поліції № 2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області (а.с.40). У висновку виконавчого комітету Снігурівської міської ради, як органу опіки та піклування, затвердженого рішенням Снігурівської міської ради № 154 від 14 липня 2021 року, визнано за доцільне та таке, що відповідає інтересам дитини позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.42-44). Разом з тим, при проведенні повторного на час розгляду справи у суді 15 листопада 2021 року спеціалістами сектору з питань захисту прав дітей виконавчого комітету Корабельної районної у місті Херсоні ради акту обстеження матеріально-побутових умов проживання відповідачки [PERSON] за адресою по [ADDRESS] , встановлено що в помешканні наразі створено належні житлово-побутові умови та санітарний стан помешкання для проживання малолітньої дитини, в наявності місце для сну та занять, одяг та взуття у достатній кількості, в наявності продукти харчування (а.с.173). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Частиною четвертою статті 19 СК України визначено, що при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до частини п`ятої статті 19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до частини 4 статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто перелік підстав батьківських прав є вичерпним. Тлумачення пункту 2 частини 1 статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що держави учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини (справа "Хант проти України" від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Також у своїй практиці, зокрема у справі "М.С. проти України" Європейський суд з прав людини наголосив, що на сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Як встановлено в ході розгляду справи, протягом 2016 - 2018 років відповідачка дійсно вела аморальний спосіб життя, зловживала спиртними напоями, часто змінювала місце проживання, умов для проживання дитини не було створено. Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Від висновку органу опіки та піклування суд має право мотивовано відступити, такий висновок є доказом у справі, який підлягає дослідженню та оцінці судом (постанова Верховного Суду від 6 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20). Таким чином, висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер та не є обов"язковим для суду. На думку суду позбавлення відповідачки батьківських прав суперечить інтересам дитини, оскільки наразі відповідачка має постійне місце проживання, в помешканні створено належні умови для проживання малолітньої дитини, санітарно-гігієнічні умови в межах норми, облаштована дитяча кімната, в наявності ліжечко, речі першої необхідності, засоби гігієни. Сім"я забезпечена продуктами харчування. На думку суду, суттєве покращення житлових умов, факт заперечення відповідачкою проти позову про позбавлення її батьківських прав, забезпечення явки в судове засідання представника, бажання приймати участь у вихованні дитини, в сукупності свідчать про інтерес відповідачки до доньки, а тому суд дійшов висновку, про необхідність надати можливість відповідачці та дитині налагодити їх родинні стосунки та зберегти сім"ю. Враховуючи наведене, представлені позивачем докази в обґрунтування позову не є достатніми для застосування такого виняткового заходу як позбавлення батьківських прав відповідачки. Крім того, позивач просив у позовній заяві стягнути із відповідачки на користь особи чи установи на утриманні якої перебуватиме дитина, аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. З аналізу даної норми вбачається, що суд приймає рішення про стягнення аліментів на дитину лише у випадку задоволення позову про позбавлення батьківських прав. Оскільки відмовлено у задоволенні вимоги про позбавлення батьківських прав, тому відсутні правові підстави для задоволення вимоги про стягнення аліментів на дитину. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed