Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

[PERSON] (далі - Позивач) звернувся до суду з позовом до Гаражного кооперативу «Метро», Дніпропетровської міської ради, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, про визнання права власності. В обґрунтування свої позовних вимог позивач посилається на те, що рішенням виконкому Ленінської районної ради м. Дніпропетровська за № 359/25 від 22.10.1997 року було переоформлено гараж в ГК «Метро» з [PERSON] на [PERSON]. Позивач також зазначає, що ним був повністю внесений пайовий внесок в Гаражний кооператив «Метро», що підтверджується довідкою ГК «Метро» за № 61 від 25.09.2013 року та він був прийнятий в члени Гаражного кооперативу «Метро». Далі, позивач зазначає, що він, як член гаражного кооперативу звернувся до державного реєстратора з проханням зареєструвати право власності на об'єкт нерухомого майно - гараж [NUMBER] за ним, [PERSON], однак реєстратором було відмовлено в реєстрації його майнових прав на гараж та рекомендовано звернутися до суду. У зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду та просити суд визнати за ним, [PERSON], право власності на гараж [NUMBER] загальною площею 42,4 квадратних метри, з якої 23,7 квадратних метра основна та 18,7 квадратних метра допоміжна площі, та який розташований у Гаражному кооперативі «Метро» по [ADDRESS] Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить позов задовольнити по мотивах, що викладені в позовній заяві. Представник Відповідача - Дніпропетровської міської ради у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представник відповідача Гаражного кооперативу «Метро», у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщався належним чином, надав суду письмову заяву в якій позов визнає, просять розглянути справу у їх відсутність. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, у судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщались належним чином, надали суду заяву, в якій просять розглядати справу без їхнього представника, у зв'язку з значним робочим навантаженням, та в задоволені позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлені наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що 09.08.1985 року рішенням Виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська № 422/10 було прийнято рішення «Про будівництво гаражів в гаражному кооперативі «Метро» (а.с. 12). Із матеріалів справи вбачається, що 14.08.1985 року рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 456 відділу комунального господарства Ленінського району було відведено земельну ділянку площею 0,6 га, за рахунок земельного запасу, розташовану по [ADDRESS], для створення гаражів (а.с.13). Таким чином, земельна ділянка, на якій знаходиться гаражний кооператив, знаходиться у ГК «Метро» у постійному користуванні відповідно до вказаного рішення органу місцевого самоврядування, як розпорядника земель територіальної громади. Також судом встановлено, що 20.12.1998 року рішенням Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 474/1 гаражному кооперативу «Метро» Ленінського району було відведено земельну ділянку площею 1,1 га, розташовану по [ADDRESS] для розширення меж кооперативу. Далі, від 22.10.1997 року рішенням Виконавчого комітету Ленінської районної ради м. Дніпропетровська було переоформлено гараж [NUMBER] в гаражному кооперативі «Метро» з [PERSON] на [PERSON] (а.с.8). Станом на 11 жовтня 2013 року на замовлення позивача було виготовлено технічний паспорт на спірний гараж [NUMBER], що розташований за адресою: [ADDRESS]. Із матеріалів означеної технічної інвентаризації вбачається, що такий спірний гараж має наступні технічні характеристики: загальна площа 42,4 квадратних метри, з якої 23,7 квадратних метра основна та 18,7 квадратних метра допоміжна. Задовольняючи позов, суд виходив із наступного. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання права. Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 15 Закону України "Про власність" від 07 лютого 1991 року та п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ, пов'язаних із діяльністю гаражно-будівельних кооперативів" N 5 від 28 червня 1991 року, член ГБК, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому в користування, набуває право власності на це майно і вправі розпоряджатися ним на свій розсуд продавати, заповідати, здавати в оренду, обміняти, вчиняти відносно нього інші дії, угоди, що не заборонені законом. Означена норма закону також повністю кореспондується із нормами ст. 19-1 Закону України "Про кооперацію" яким передбачено, що у разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. У підпункті «а» пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 28 червня 1991 року «Про практику розгляду судами цивільних справ, пов'язаних з діяльністю гаражно-будівельних кооперативів» зазначено, що у справах про право на пай і на гараж судам належить виходити з того, що член ГБК, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому в користування, набуває право власності на це майно і вправі розпоряджатись ним на свій розсуд - продавати, заповідати, здавати в оренду, обміняти, вчиняти відносно нього інші угоди, що не заборонені законом (ст. 15 Закону України «Про власність». Аналогічне за своїм змістом роз'яснення містить в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-150/0/4-13 від 28.01.2013 року, у тих випадках, коли є факт виділення в установленому законом порядку земельної ділянки гаражно-будівельному кооперативу для будівництва гаражів, багато років тому побудованих громадянами за власні кошти, встановлено факт прийняття особи членом гаражно-будівельного кооперативу, повної сплати ним пайових внесків, а при переході гаража у власність іншій особі прийнято рішення виконавчого органу відповідної міської ради про переоформлення гаража саме на цю особу, гаражно-будівельний кооператив не заперечує проти права власності цієї особи на гараж, слід вважати, що таких фактів, особливо за наявності рішення ради, має бути достатньо для отримання громадянином, у тому числі спадкоємцем, безперешкодно, поза судовим вирішенням спору, свідоцтва про право власності та реєстрацію його органом БТІ. У судовому засіданні встановлено факт виділення в установленому законом порядку земельної ділянки ГК «Метро» для будівництва гаражів (рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради народних депутатів № 474/1 від 20.12.1998 року), також судом встановлено, що [PERSON] є членом ГК «Метро» на підставі рішення виконкому Ленінської районної ради м. Дніпропетровська № 359/25 від 22.10.1997 року і має гараж [NUMBER], побудований у 1998 році, з приводу чого Виконавчим комітетом Ленінської районної ради м. Дніпропетровська від 22.10.1997 року було прийнято рішення про переоформлення гаража саме на особу позивача, гаражно-будівельний кооператив не заперечує проти права власності цієї особи на такий гараж, а пайовий внесок позивачем [PERSON] будо сплачено у повному обсязі, що підтверджується відповідною довідкою ГК «Метро» від 25.09.2013 року (а.с. 10). Враховуючи викладене, суд вважає, що спірний гараж не є самочинним будівництвом, право власності відповідачем відповідно до ст. 328 ЦК України набуте правомірно, на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Матеріалами справи підтверджено, що свідоцтво на право власності позивачем отримано не було, орган реєстрації відмовив позивачеві у здійснені державної реєстрації такого речового права, та рекомендував йому звернутись до суду для вирішення означеного питання (а.с. 23-24). Відтак суд доходить висновку про відсутність у позивача можливості вирішите питання щодо оформлення свого речового права на спірний гараж у позасудовому порядку, внаслідок чого його цивільне право підлягає судовому захисту. З урахуванням зазначених вище норм матеріального закону та обставин встановлених судом, суд доходить висновку про наявністть правових підстав для задоволення позовних вимог. Крім того згідно статті 88 ЦПК України, оскільки позивачем при подачі позову були сплачені судові витрати, і його вимоги задоволені, з відповідача Гаражному кооперативі «Метро» належить стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп. На підставі викладеного ст. ст.ст. 16, 328, 392 ЦК України, ст. 19-1 Закону України "Про кооперацію", ст.ст. 2, 10, 11, 57-60, 88, 130, 174, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

Outcome: approved