Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому був уточнений, по якому просить суд зменшити вартість туристичних послуг за договором № 2 від 17.12.2012 року до 9798,88 грн., що відповідає вартості наданих послуг; стягнути солідарно з ФОП [PERSON] та ПАТ « Лізинг інформаційних технологій» на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач 17 грудня 2012 року уклав з відповідачем - ФОП [PERSON] договір № 2 на туристичне обслуговування, предметом якого був туристичний тур до Індії( штат Гоа) з 22.12.2012 року по 03.01.2013 року тривалістю 12 діб ( 11 ночей), вартістю 14091,0 грн., з внесенням передплати в розмірі 5218,88 грн. В той же день між сторонами була укладена спірна Додаткова угода про надання туристичної послуги в розстрочку, згідно якого загальна вартість становила 15656, 67 грн.. Позивач посилається на те, що послуги йому були надані неналежним чином, тому просить суд зменшити суду туристичних послуг. Також зазначає, що діями відповідачів йому було завдано моральну шкоду, яку він оцінює в 10 000 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити,посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача ПрАТ « Лізинг інформаційних технологій» до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Надав до суду заперечення, в яких просив суд справу розглядати за його відсутності та в задоволенні позову відмовити. Відповідач ФОП [PERSON] до судового засідання не з'явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Надала до суду заперечення проти позову, в яких наполягала, що у позивача не було повної суми для оплати обраної ним туристичної поїздки та він без будь-якого примусу заявив бажання отримати туристичну послугу у розстрочку. Оформлення спірної додаткової угоди, якою передбачені умови отримання туристичної послуги у розстрочку є комерційним кредитом та регулюється положеннями ст. 1057 ЦК України, тобто не потребує ліцензії для надання банківського кредиту. Підтвердила, що дійсно позивач заявив про бажання відмовитися від туру 22.12.2012 року, але йому було роз'яснено, що тур повністю оплачений, тому відповідно до положень договору ця відмова буде пов'язана з настанням штрафних 100% санкцій для відповідача. Вказала, що дійсно відповідно до умов договору позивач був сповіщений про перенесення авіакомпанією рейсу з Київу до Гоа з 22.12.2012 року на наступний день, але відповідно до п. 6.8 відповідач не несе за це відповідальності. Звернула увагу, що позивач безпідставно вказує на неналежну якість наданих туристичних послуг та відмовляється оплачувати за ці послуги, що отримані ним у розстрочку, тобто незаконно відмовляється від виконання зобов'язань по договору. Третя особа Інспекція з питань захисту прав споживачів в Одеській області до судового засідання не з'явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином. Суд, вислухавши пояснення та доводи позивача, ознайомившись та дослідивши матеріали справи, надані заперечення й докази, допитавши свідка встановив наступне. Спірні правовідносини виникли між сторонами з наявних договірних відносин по наданню відповідачем та отриманню позивачем туристичних послуг, особливості правового регулювання яких регулюється умовами договору між сторонами, положеннями Цивільного кодексу України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. 17 грудня 2012 року між позивачем та відповідачем - ФОП [PERSON] укладений договір № 2 на туристичне обслуговування ( далі Договір). ( а.с 8-13) В преамбулі Договору зазначено, що ФОП [PERSON] є Тураентом, та укладає договір з позивачем за дорученням ТОВ "Нюз Тревел", яке діє на підставі ліцензії на здійснення туроператорської діяльності, яке є Туроператором, на підставі агентського договору. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03.12.2013 року, яке набрало законної сили встановлено , що між ФОП [PERSON] - як "Турагентом" та ТОВ "Нюз Тревел", як "Туроператором" з відповідною ліцензією дійсно укладений Агентський договір № 06292 від 29.06.2012 р. щодо здійснення посередницької діяльності від імені Туроператора за винагороду по укладенню договорів на туристичне обслуговування, відповідно до положень глави 31 Цивільного кодексу України. Одночасно з підписанням між позивачем та відповідачем договору, відповідно до умов п. 2 "Поняття" та п. 2.1-2.4 Договору між сторонами було оформлено Замовлення на відповідну послугу ( додаток № 1 до Договору) - ( а.с. 14) Замовленням підтверджується, що позивач підтвердив бажання отримання послуги на двох осіб, для поїздки в Індію, штат Гоа, з 22.12.2012 р. по 03.01.2013 р., на 12 днів, в готель дві зірки, з авіаперелітом компанією "Аіросвіт", прямим рейсом з Київа та передплатою 5218,88 грн. ( загальною вартістю послуг - 14091, 0 грн.). Суд визнає, що умови договору відповідають положенням ст. 901 ЦК України. Касовими ордерами від 17.12.2012 року підтверджується, що позивач сплатив 5218, 88 грн. на рахунок відповідача передплату на підставі Договору, а також 656, 0 грн. консульського збору ( а.с.19). Судом встановлено, що без примушення позивач виявив бажання отримати туристичну послугу за програмою "Тур у розстрочку", тому як у нього не вистачало коштів на повну сплату на обрану туристичну поїздку, при цьому він уклав додаткову угоду на розстрочку на умовах Договору. Для оформлення отримання туристичної послуги передбаченої умовами Договору в розстрочку, між позивачем та відповідачем укладена Додаткова угода №120660002 про розстрочення платежу від 17.12.2012 року. ( а.с. 26) Зі змісту Додаткової угоди вбачається, що вартість Договору змінюється та складає 15656, 67 грн.. [PERSON], який у додатковій угоді визначений "Туристом", підписуючи дану додаткову угоду прийняв на себе зобов'язання щодо сплати платежів за Договором згідно умов Пакету фінансування LіаsеIT, зокрема кількість платежів - 2 місяця щомісячними рівними платежами за надання туристичних послуг з розстроченням платежу. Визначений особливий рахунок туриста у системі LіаsеIT. Також Додатковою угодою прямо передбачено, що "Турист" ознайомлений, що його місячні платежі відступлені на користь ПрАТ "Лізінг інформаційних технологій" , яке у додатковій угоді визначено як "Процесінг центр LіаsеIT", та він сплачує місячні платежі за туристичний продукт ( поїздку на Гоа з 22.122012 по 02.01.2013 р.) на розрахунковий рахунок "Процесінг центр LіаsеIT". Передбачено, що інші положення договору залишаються незмінними. Таким чином, суд встановлює що Додатковою угодою до Договору, сторони домовилися, щодо умов надання туристичної послуги у розстрочку з визначенням, збільшення вартості послуги та що відстрочені платежі "Туриста" одразу відступлені на користь ПрАТ "Лізінг інформаційних технологій" ( ст. 516 ЦК України). Матеріалами справи підтверджене, що між ФОП [PERSON] та ПАТ "Лізінг інформаційних технологій" ( як Процесінг центр) укладений договір № 12050701 від 07.05.2012 року, умовами якого врегульована спільна діяльність по наданню послуги "Тур у розстрочку" ( а.с. 57-61) . Згідно п. 3.1 даного правочину ПрАТ "Лізінг інформаційних технологій" протягом двох банківських днів з моменту надання укладеного ФОП [PERSON] договору з Клієнтом на умовах Пакету "Тур у розстрочку" перераховує на рахунок ФОП кошти за відступлене право вимоги до Клієнта в розмірі решти вартості тура за номінальною вартістю. Згідно положень п. 2.4 Договору з боку Туроператора ТОВ "Нюз Тревел" надане підтвердження заявки на отримання Туристичної послуги "Підтвердження заявки № 86022" від 18.12.2012 року з додатковими послугами, яки не передбачені Договором та Додатковою угодою до договору з загальною сумою оплати Туроператору в розмірі 13987,88 грн. та комісією Турагента в розмірі 1381,88 грн. та загальною сумою турпакету в розмірі 15369,75 грн.. Таким чином, загальна вартість замовленого "Туру у розстрочку" була підтверджена Туроператорм у сумі меншою ніж передбачене у спірній Додатковій угоді, яку погодив підписом позивач. Позивач в позові посилається на те, що відповідачем були порушені умови договору про надання туристичних послуг, а саме: рейс авіакомпанії АЕРОСВІТ за маршрутом Київ ( аеропорт Бориспіль) - Гоа, призначений на 22.12.2012 року на 13.20. годин перенесений більше ніж на добу на 23.12.2012 року на 19 годину 50 хвилин, а посадка на борт літака здійснена після 23.30 годин; у зв'язку із відсутністю у готелі ресторану замість передбаченого договором харчування за типом ВВ ( сніданок " шведський стіл» який передбачає вільний і необмежений доступ до пропонованих страв) в готелі було забезпечено харчування за типом Continental Breakfast- легкий сніданок, у зв'язку із чим позивач поніс додаткові витрати на харчування; відсутність у готелі ресторану також зумовило те, що святкові вечори відбувались у іншому місці, у зв'язку із чим позивачем були понесені витрати на трансфер. [PERSON], допитана в судовому засіданні в якості свідка пояснила, що вона перебувала на відпочинку разом з позивачем та послуги, які попередньо були обговорені між сторонами договору не відповідали дійсності. Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до п.2.2 Договору на туристичне обслуговування № 2 турагент за встановлену цим договором плату, відповідно до замовлення туриста зобов'язується забезпечити бронювання та надання туристу комплекс послуг, а турист зобов'язується на умовах цього договору прийняти та оплатити тур агенту вартість замовленого тур продукту. На момент укладання договору на туристичне обслуговування № 2 між Україною та Індією існував візовий режим. 140 дол. США позивачем були сплачені за надання візової підтримки, яка передбачена п.2.2 договору на туристичне обслуговування № 2. Відповідно до п.3.4.12 Договору на туристичне обслуговування № 2 турист зобов'язується оплатити вартість в'їздної візи припроходженні паспортного контролю у випадку, якщо така оплата передбачена умовами перетину кордонів, згідно з міждержавними угодами України та країни слідування туриста за кожну особу, що здійснює поїздку згідно з цим Договором. У відповідності з п.3.4.22 договору на туристичне обслуговування № 2 турист зобов'язується самостійно, своєчасно та в повному обсязі здійснювати оплату додаткових послуг, що обрані туристом за власним бажанням. Так, відповідно до положень цього пункту позивач оплатив саме додаткові послуги, тобто 80 дол. США зарахувались на Різдвяну та Новорічну вечері. Суд критично ставиться до тверджень позивача, що у зв'язку із перенесенням рейсу авіакомпанії " АЕРОСВІТ» за маршрутом Київ ( аеропорт Бориспіль)- Гоа відповідач ФОП [PERSON] намагалась незаконно стягнути з нього 2 328 грн., оскільки пунктом 6.8 договору на туристичне обслуговування № 2, з умовами якого позивач був ознайомлений, тер агент ( тероператор) не несе відповідальності та не сплачує будь-якого відшкодування за зміну розкладу, затримку чи скасування вильотів рейсу, ( в тому числі і в зв'язку з технічними проблемами, які виникли на повітряному судні і унеможливлюють безпечне виконання польоту), зміну умов авіаперевезення, заміну повітряного судна одного типу на інший, закриття аеропортів з метеорологічних, технічних інших причин, що призвели до зміни програми туру. У відповідності з п.6.4 договору на туристичне обслуговування №2 турагент ( тероператор) не несе відповідальності та не сплачує будь-якого відшкодування за можливі порушення та дії, які не належать до його компетенції. Позивач також наголошує на тому, що сніданки не відповідали типу ВВ та на погіршення якості послуг, а саме перенесення святкових вечорів в інше місце без надання трансферу. Згідно п.8.2 договору на туристичне обслуговування № 2 претензії з підтверджуючими документами щодо якості обслуговування по фактам ненадання чи неналежного надання замовлених туристичних послуг повинні бути направлені туристом тур агенту не пізніше семи днів з дня закінчення туру рекомендованим листом з повідомленням на адресу тур агента. Відповідно до п.8.3. даного договору тур агент не розглядає рекламації туриста щодо якості наданих послуг, що ґрунтуються на суб'єктивній оцінці туристом наданих послуг, також за відсутності належно складеного та підписаного акту туристом і уповноваженим працівником організації ( представником приймаючої сторони). З наведеного вище, посилання позивача на норми Закону України « Про звернення громадян» з приводу неналежного розгляду його звернення є безпідставними. Відповідно до п.8.4 договору на туристичне обслуговування № 2 турагент ( туроператор) не розглядає претензій щодо деяких відхилень в обслуговуванні, яке надають готелі, мотелі, пансіонати несмачна їжа, національна кухня, платний спортивний інвентар, висока вартість додаткових послуг, несправності в роботі кондиціонера, тимчасове відключення води та електропостачання, прибирання кімнат та території й т.і.) Також турагент ( туроператор) не розглядає претензій, які пов'язані з подіями, що визначені п.п.6.4-6.10, п.п.6.13-6.18 цього договору. Відповідно п.6.18 договору на туристичне обслуговування № 2 турагент не несе відповідальності за невідповідність будь-яких туристичних послуг, що входять до складу тур продукту, невиправданим очікуванням, суб'єктивній оцінці та завищенням сподівань туриста, а також не приймає до розгляду будь-які претензії, базовані на вищезазначених категоріях. Підставою позову є посилання позивача на постанову Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області із зазначенням, що Додаткова угода містить ознаки шахрайських дій по відношенню до позивача. З матеріалів справи, а саме додаткової угоди вбачається, що її підписанням позивач підтвердив своє ознайомлення з умовами щодо відступлення права вимоги за договором, а також із тим, що місячні платежі за Договором позивач зобов'язаний сплачувати на розрахунковий рахунок ПрАТ " Лізинг інформаційних технологій». Згідно п.1 ст. 516 ЦК України, зміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника. Положенням п.9.1 договору на туристичне обслуговування № 2, турист підписанням цього договору підтверджує, що до укладання договору туристу в повному обсязі від турагента була надана вся інформація, надання якої вимагається від суб'єкта туристичної діяльності України туристам чинним законодавством України, зокрема Законом України « Про захист прав споживачів»,Законом України « Про туризм», Ліцензійними умовами провадження туроператорської діяльності та турагентської діяльності, іншими законами та нормативно-правовими актами України. Правомірність укладання між сторонами договору про надання туристичного обслуговування встановлена рішення Приморського районного суду по справі № 1522/13241/13-ц, яке набрало законної сили. Згідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. З наведеного вище вбачається, що відповідачем послуги позивачу з надання туристичних послуг надані відповідно до умов договору № 2, з яким позивач попередньо був ознайомлений. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Позивач також просить суд стягнути з відповідачів на його користь моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. Приймаючи до уваги той факт, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, судом встановлено, що діями відповідача права позивача порушено не було, тому суд вважає за необхідне в частині вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити. Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (ч.1, 3, 4ст.60 ЦПК України). Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З наведеного вище, суд вважає позов не обгрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, об'єктивно та неупереджено, суд вважає заявлені позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed