Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-04 00:00:00

В серпні 2016 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі МТСБУ) звернулося до суду із позовом, в якому зазначено, що 2 лютого 2014 року з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність якого, як власника наземного транспортного засобу, застрахована не була, сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль Dаіmler-chrysler 903 державний номерний знак [NUMBER]. Посилаючись на те, що ним потерпілому в даній дорожньо-транспортній пригоді були відшкодовані завдані матеріальні збитки розмірі 29588,21 грн, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь вказану суму коштів в порядку регресу. Крім цього МТСБУ просить стягнути з [PERSON] витрати, понесені на послуги аварійного комісара в розмірі 1030,00 грн. В судове засідання сторони, які були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, не з'явилися. Представник позивача подав до суду клопотання про підтримання позову та про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача також подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши письмові докази, суд прийшов до переконання, що позов слід задовольнити , виходячи з наступного. Судом встановлено, що 2 лютого 2014 року близько 10 години на перехресті вул. Старокостянтинівське шосе та вул. Шевченка в місті Хмельницькому, [PERSON], керуючи автомобілем "ЗАЗ Сенс", державний номерний знак [NUMBER], перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння, рухався на заборонений сигнал світлофора, що призвело до зіткнення з автомобілем Dаіmler-chrysler 903 державний номерний знак [NUMBER]. Постановою судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 13 лютого 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення - порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортного засобу автомобіля Dаіmler-chrysler 903 державний номерний знак [NUMBER]. З матеріалів справи вбачається, що на час вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника наземного транспортного засобу, застрахована не була. У зв"язку з цим, 19 лютого 2014 року власник автомобіля Daimler-chrysler [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування заподіяної шкоди на розрахунковий рахунок фізичної особи-підприємця [PERSON] Згідно даних звіту суб'єкта оціночної діяльності №1/2802 від 14 лютого 2014 року про оцінку колісного транспортного засобу Daimler-chrysler 903 державний номерний знак [NUMBER], вартість відновлюваного ремонту досліджуваного автомобіля з врахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників становить 29855,21 грн. Зазначену суму коштів МТСБУ сплатило фізичній особі-підприємцю [PERSON], що підтверджується копією платіжного доручення № 5768 від 2 квітня 2014 року. Окрім цього, МТСБУ оплатило послуги аварійоного комісара у розмірі 1030,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 5823 від 3 квітня 2014 року. Листом від 2 квітня 2014 року МТСБУ зверталося до відповідача з проханням добровільно компенсувати завдані збитки, але сума відшкодування останнім сплачена не була. Згідно із пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди. Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до статті 1191 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) та пункту 2 частини першої статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Враховуючи, що позивачем під час виплати коштів власнику пошкодженого автомобіля виконано покладений на нього Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, у нього після проведення вказаних виплат виникло право зворотної вимоги до відповідача у розмірі виплаченого відшкодування. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК України) стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. При зверненні до суду позивачем сплачено 1378,00 грн судового збору, що підтверджується платіжним дорученням № 42980 від 17 травня 2016 року та додано контракт про надання правової допомоги. Відповідно до вимог статті 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. У пункті 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. За таких обставин, суд частково присуджує позивачу з відповідача судові витрати, пов"язані зі сплатою судового збору та відмовляє у стягненні витрат на правову допомогу у зв"язку із відсутністю розрахунку таких витрат.

Outcome: approved