Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] визначивши місце проживання малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з ним - батьком. На обґрунтування вимог зазначив, що сім"я фактично розпалася з вини дружини, яка почала зловживати спиртними напоями, не проживати дома, проявила подружню невірність, а також самоусунулася від утримання і виховання дітей. Представник позивача адвокат Мусієнко О.В. підтримала вимоги фактично пославшись на обставини викладені вище. Відповідач [PERSON] в частині вимог розірвання шлюбу задоволенню не заперечує, а щодо визначення місця проживання дітей з батьком - просить відмовити та визначити місце проживання дітей з нею - матір"ю. Правову позицію обгрунтовує тим, що відносини з позивачем дійсно погіршилися, сімейне життя припинено, а тому шлюб збережений бути не може. При цьому зазначає, що ініціатором розірвання шлюбу є позивач, який навмисно створює нестерпні умови проживання шляхом постійних сварок, дорікання тощо, внаслідок чого у неї намає ніякого бажання повертатися додому. Від цього також страждають і діти. Щодо визначення місця проживання дітей, то запевняє, що дітям краще буде з нею. Представник органу опіки та піклування Левченко І.В. підтримує вимоги позивача в частині визначення місця проживання дітей з батьком, тому як з урахуванням неналежної поведінки матері та фактичного самоусунення останньої від виховання та утримання дітей, що підтверджено постановою суду, це буде відповідати інтересам дітей. Суд, вислухавши доводи учасників процесу, а також малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які просять залишити їх з матір"ю, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.112 СК України суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки позов в частині розірвання шлюбу визнаний відповідачем, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), то, на підставі ст.174 ч.4 ЦПК України, вимоги підлягають задоволенню. Разом з тим суд вважає, що позивачем не надано переконливих доказів того, що сім"я розпалась внаслідок неналежної поведінки відповідача, а тому слід виходити зі спільної вини подружжя у розірванні шлюбу та ініціатора звернення до суду, яким є [PERSON] Вирішуючи питання визначення місця проживання малолітніх дітей суд виходить із такого. За нормами статей 10, 60 ЦПК України обов"язок доказування і подання доказів покладено на сторони. У статті 11 ЦПК України закріплено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Отже обов"язковою умовою задоволення позову є його доведеність перед судом належними та допустимими доказами. Згідно свідоцтв про народження батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є [PERSON] і [PERSON] Діти фактично проживають разом з батьками (а.с.3,5,7,8). Відповідно до частин 1,2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Обов"язкове врахування думки дитини при вирішенні питань, що стосуються її життя визначено ст. 171 СК України за приписом якої дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім"ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім"ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками спору, зокрема її місця проживання. З огляду на вказані норми судом були вислухані думки малолітніх дітей, які зазначили, що бажають проживати з матір"ю. При визначенні місця проживання малолітньої дитини відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 161 СК беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Не можна передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Саме останні підстави є визначальними для вирішення розглядуваного спору, а тому повинні бути доведені перед судом належними та допустимими доказами. Також при вирішенні цього спору слід керуватися принципом 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 р., відповідно до якого малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. На переконання суду позивачем не надано жодного переконливого доказу на підтвердження наявності виняткових обставин (наркоманія, алкоголізм, фізичне застосування сили до дітей тощо), якіб давали підстави розлучити дітей з матір"ю. Відповідно до частин 4-6 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок органу опіки і піклування, яким визнано задоцільно визначити місце проживання дітей з батьком не містить обгрунтувань того, яким чином таке втручання в сімейне життя дітей, буде відповідати їх інтересам, і яким саме інтересам, чи позитивно вплине на дітей розлучення з матір"ю та відсутність з її боку піклування про дітей в майбутньому (а.с.41-43). З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що місцем проживання дітей, після розірвання шлюбу між батьками, слід визначити з матір"ю - відповідачкою [PERSON]

Outcome: partial