Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення коштів за використання самовільно зайнятої земельної ділянки, в якому зазначив, що він є власником земельної ділянки площею 6,16 га, яка розташована на території Олексіївської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії КР №00000271, виданим Добровеличківською районною радою народних депутатів 05.02.1998 року. З договору оренди земельної ділянки від 22 лютого 2012 року, укладеного між позивачем та TOB «Агрогран», який зареєстрований у відділі Держкомзему у Добровеличківському районі Кіровоградської області 26.07.2012 року за № 352178064004141, встановлено, що перший надав останньому в строкове платне користування терміном на 10 років зазначену земельну ділянку. За користування об'єктом оренди встановлена орендна плата у розмірі 3930 гривень на рік ( 3 % від грошової оцінки земельної ділянки), яку орендар має сплачувати щорічно до 25 грудня. З висновку судової почеркознавчої експертизи № 2311 від 28.01.2016, встановлено, що підпис від імені якого він зазначений - [PERSON], на договорі оренди землі укладеного 22 лютого 2012 року та підписи в актах приймання-передачі земельної ділянки №3521780600:02:000:1135 від 22 лютого 2012, що є невід'ємними додатками до Договору, виконані не самим [PERSON], а іншою особою. TOB «Агрогран» сплачено за користування вищевказаною земельною ділянкою за період 2012-2016 роки лише 11767 грн. 51 коп., однак дана орендна плата становить 21374 грн. 23 копійки. Тобто ТОВ "Агрогран" користувалося земельною ділянкою позивача без правовстановлюючих документів, що позбавило орендодавця права одержати дохід у вигляді орендної плати за землю, який він би міг отримувати, якби його право не було порушене. TOB «Агрогран» не доплатило за користування земельною ділянкою, яка перебувала в них в оренді за період 2015-2016 роки в сумі 9606 грн. 72 коп., що спонукало позивача звернутися до суду з вказаним позовом. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав повністю та обґрунтував їх обставинами, викладеними у позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти заявлених вимог заперечувала зазначаючи, що 22 лютого 2012 року, укладено договір оренди землі між позивачем та TOB «Агрогран», який зареєстрований у відділі Держкомзему у Добровеличківському районі Кіровоградської області 26.07.2012 року за № 352178064004141. 25 липня 2012 року [PERSON] отримав орендну плату за землю за 2021 - 2023 роки. А тому вважається, що орендна плата виплачена позивачу за 2014, 2015, 2016 роки. Також враховуючи, що ТОВ "Агрогран" не є винним в укладені договору оренди земельної ділянки, який визнано недійсним, а тому не може нести відповідальність за вказаних позивачем обставин. Крім того позивач не довів вартість завданих збитків внаслідок використання земельної ділянки. Доводи позивача спростовуються й тим, що до суду направлено обвинувальний акт, однак кримінальне провадження було закрито у зв'язку із спливом строку давності. В судовому засіданні представник відповідача заявила клопотання про необхідність застосування строків позовної давності, оскільки вважає, що строк потрібно рахувати з 2012 року, а саме із дати отримання плати за користування земельною ділянкою позивачем. Враховуючи вищевикладене просила у задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини : [PERSON] є власником земельної ділянки площею 6,16 гектара, яка розташована на території Олексіївської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії КР № 00000271, виданим Добровеличківською районною радою народних депутатів від 05.02.1998 року (а.с.9-10). Згідно рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 26.02.2016 визнано недійсним договір оренди землі від 22 лютого 2012 року, укладений між [PERSON] та ТОВ Агрогран, зареєстрований у відділі Держкомзему у Добровеличківському районі Кіровоградської області 26.07.2012 за №352178064004141 ( а.с. 15-18). З умов договору оренди земельної ділянки від 22 лютого 2012 року (який судом визнаний недійсним), укладеного між [PERSON] та ТОВ Агрогран, який зареєстрований у відділі Держкомзему у Добровеличківському районі Кіровоградської області 26.07.2012 за №352178064004141, з'ясовано, що відповідачу надавалась в строкове платне користування терміном на 10 років земельна ділянка. За користування обєктом оренди була встановлена орендна плата у розмірі 3930 гривень на рік ( 3 % від грошової оцінки земельної ділянки), яку орендар має сплачувати щорічно до 25 грудня. З розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 6,1600 га, що належить [PERSON], встановлено, що проіндексована нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки станом на 01.01.2012 року, 01.01.2013 року, 01.01.2014 року становить 123958 гривень ( а.с.12). З розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 6,1600 га, що належить [PERSON] встановлено, що проіндексована нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки станом на 01.01.2015 становить 154832 гривні( а.с.13). З розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 6,1600 га, що належить [PERSON] встановлено, що проіндексована нормативна грошова оцінка вказаної земельної ділянки станом на 01.01.2017 року становить 185785 гривень ( а.с.14). В судовому засіданні представник позивача визнав, що TOB «Агрогран» сплатив позивачу за користування вищевказаною земельною ділянкою за період 2012-2016 роки 11767 гривень 51 копійку. Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до ч.3 зазначеної статті захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом, зокрема, відшкодування заподіяних збитків. Загальні підстави позадоговірної відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відшкодування збитків є одним із видів цивільно-правової та господарсько-правової відповідальності і для застосування такої міри відповідальності необхідна наявність повного складу правопорушення, що включає такі елементи: протиправність поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливий результат такої поведінки шкоду (збитки), їх наявність та розмір; причинний звязок між протиправною поведінкою та збитками; вину особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності, хоча б одного з елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не наступає. Протиправною є поведінка, яка не відповідає вимогам закону, умовам договору, тягне за собою порушення (зменшення, обмеження) майнових прав (благ) і законних інтересів іншої особи. Відповідно до ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Як встановлено судом та не заперечувалось сторонами, відповідач на підставі договору оренди землі від 22.02.2012 року, який в судовому порядку визнаний недійсним, використовував земельну ділянку сільськогосподарського призначення з кадастровим номером №3521780600:02:000:1135, яка належить позивачу у період часу з 2015 по 2016 рік. Згідно з частинами першою та другою ст. 93 Земельного кодексу України, право оренди земельної ділянки це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Частиною п'ятою ст. 126 Земельного кодексу України встановлено, що право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону. Згідно рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 26.02.2016 визнано недійсним договір оренди землі від 22 лютого 2012 року, укладений між [PERSON] та ТОВ Агрогран, зареєстрований у відділі Держкомзему у Добровеличківському районі Кіровоградської області 26.07.2012 за №352178064004141 ( а.с. 15-18). Рішення суду набрало законної сили на підставі ухвали Апеляційного суду Кіровоградської області від 27.07.2017. Отже враховуючи зазначене, відповідач у встановленому законодавством порядку права оренди землі не набув, а відтак протягом 2015- 2016 років використовував земельну ділянку, загальною площею 6,16 га неправомірно. Крім того, суд вважає, що вчинені відповідачем дії свідчать про наявність протиправної поведінки - порушень вимог чинного земельного законодавства щодо використання земельної ділянки на підставі документа, який судом визнаний недійсним у зв'язку із тим, що власник земельної ділянки договір оренди землі не підписував, та не мав волевиявлення, а ТОВ "Агрогран" як договірна сторона підписало договір належним чином. Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України передбачено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Стаття 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом в судовому засіданні встановлено, що позивач просить стягнути з відповідача суму збитків у вигляді упущеної вигоди - неодержаний дохід від орендної плати від використання відповідачем земельної ділянки, загальною площею 6,16 га, яка розташована на території Олексіївської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії КР № 00000271, виданим Добровеличківською районною радою народних депутатів від 05.02.1998 року. Згідно із частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки (пункт "д" частини першої статті 156 ЗК України). За змістом статті 157 ЗК України відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам здійснюють, зокрема, громадяни та юридичні особи, які використовують земельні ділянки. Порядок визначення та відшкодування збитків власникам землі і землекористувачам встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 1 Порядку визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року N 284, власникам землі та землекористувачам відшкодовуються збитки, заподіяні, в тому числі, неодержанням доходів у зв'язку з тимчасовим невикористанням земельних ділянок. Відповідно до пункту 3 Порядку, відшкодуванню підлягають збитки власників землі, включаючи і неодержані доходи, якщо вони обґрунтовані. При цьому неодержаний доход - це доход, який міг би одержати власник землі, із земельної ділянки і який він не одержав внаслідок її тимчасового зайняття, обмеження прав, спричиненого діяльністю підприємств, установ, організацій та громадян. У відповідності до розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 6,16 гектара, яка розташована на території Олексіївської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області та належить на праві власності [PERSON], що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії KP № 00000271, яку використовувало TOB «Агрогран» становить по наступним періодам: орендна плата за земельну ділянку в 2012 році складала: 3718,74 гривень = 123958:100% х3%; орендна плата за земельну ділянку в 2013 році складала: 3718,74 гривень = 123958:100% х3; орендна плата за земельну ділянку в 2014 році складала: 3718,74 гривень = 123958:100% х3; орендна плата за земельну ділянку в 2015 році складала: 4644, 96 гривень = 154832 :100% х3%; орендна плата за земельну ділянку в 2016 році складала: 5573, 55 гривень =185785:100% х3%. Згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів встановлено, що TOB «Агрогран» за період 2012-2016 роки за оренду вищевказаної земельної ділянки сплатило лише 11787, 51 гривень. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що TOB «Агрогран» не доплатило за період 2015-2016 роки за використання земельної ділянки кошти в сумі 9606 гривень 72 копійки (21394,23 гривні - 11787, 51 гривень = 9606,72 гривень). Водночас суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо сплати орендної плати позивачу з 2021 по 2023 роки, які необхідно враховувати за період 2015-2016 роки, так як зазначені кошти позивачу надавались іншою юридичною особою, а саме ТОВ "Зерновик". Також суд не приймає доводи відповідача щодо пропуску терміну загальної позовної давності, оскільки позивач стягує кошти в період часу за 2015-2016 роки, а факт порушення права позивача встановлений на підставі рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 26.02.2017, яке набрало законної сили 27.07.2017. Частина друга статті 158 Земельного кодексу України встановлює, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . Отже з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати в сумі 640 гривень 00 копійки . На підставі викладеного,

Outcome: approved