Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

Позивач АТ КБ "ПРИВАТБАНК" звернувся до суду з позовом до [PERSON] згідно якого вимагає стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за кредитним договором, що складає 20560 гривень 72 копійки. Як зазначив представник позивача у позовній заяві, 25.02.2011 року відповідачка [PERSON] отримала кредит у позивача у розмірі 15000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, шляхом підписання відповідної заяви; проте відповідачка своїх зобов`язань за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим у неї станом на 21.05.2019 року склалася заборгованість у розмірі 20560 гривень 72 копійки, що складається із: 10738 гривень 26 копійок - заборгованість за тілом кредита; 7567 гривень 19 копійок - заборгованість за відсотками; 7567 гривень 19 копійок + 800 гривень - пеня; 500 гривень + 955 гривень 27 копійок - штраф. Відповідно до положень ст.ст.274, 279 ЦПК України, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачка [PERSON] надала суду відзив, згідно якого не заперечувала проти отримання кредиту, але заперечила проти правильності нарахування відсотків, вказуючи, що позивач в односторонньому порядку збільшив процентну ставку за кредитним договором, чим порушив положення ст.1056-1 ЦК України. Крім того, відповідачка просить застосувати позовну давність при розгляді спору, зменшивши відповідним чином розмір стягнення. Суд, дослідивши надані йому докази, вважає, що позов задоволенню не підлягає. Так, документами, наданими позивачем - анкетою заявою від 13.03.2014 року, дійсність якої відповідачка не оспорює, та розрахунком суми заборгованості, - вбачається, що відповідачка дійсно отримала 25.02.2011 року у позивача кредит у розмірі 15000 гривень, яким скористалася. Ці обставини визнані самою відповідачкою у своєму відзиві. Разом з цим, суд вважає недоведеними доводи позивача щодо наявності у відповідачки заборгованості по відсоткам, пенями та штрафами. При цьому суд виходить з того, що: відповідно до чч.1, 2 ст.640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. У анкеті-заяві від 25.02.2011 року, на яку посилається позивач, відсутні будь-які дані про погодження сторонами умов сплати відповідачкою відсотків, пеней та штрафів, наведених у позові. Позивачем також подані "Умови та правила надання банківських послуг" та "Тарифи обслуговування кредитних карт", які нібито є частиною укладеного кредитного договору, але ці "Умови" та "Тарифи" відповідачкою не підписані, в них відсутні дані про погодження відповідачкою відповідних істотних умов договору; у "Заяві-анкеті" також відсутні дані, які б їх дозволяли достовірно ідентифікувати "Умови" та "Тарифи" як додаток до договору, укладеного з відповідачкою. Крім того, зі змісту "Умов" та "Тарифів" вбачається, що вони містять положення щодо стягнення відсотків, пені та штрафів за різними кредитними програмами, а за якою самою програмою був укладений договір з відповідачкою, є незрозумілим. Таким чином, суд вирішує питання про стягнення з відповідачки заборгованості виключно за т.зв. тілом кредиту. Як свідчить розрахунок заборгованості, поданий позивачем, відповідачка не в повному обсязі виконала свої зобов`язання щодо погашення суми кредиту, внаслідок чого у неї станом на 21.05.2019 року склалася заборгованість за тілом кредиту у розмірі 10738 гривень 26 копійок (6312,71 гривень заборгованості за тілом кредита + 4425,55 гривень простроченої заборгованості за тілом кредита). Свого зустрічного розрахунку заборгованості в цій частині відповідачка не надала. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Таким чином, суд вважає доведеним наявність заборгованості відповідачки перед позивачем за кредитним договором у розмірі, що ним зазначений. Разом з цим, суд враховує заяву відповідачки про застосування позовної давності при вирішенні спору. Згідно ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється у три роки. Таким чином, судовому захисту підлягають майнові вимоги позивача, які обмежені трирічним строком до моменту подання позову, тобто з червня 2016 року по червень 2019 року. Виходячи з розрахунку суми заборгованості, який надав сам позивач, на 01.06.2016 року сума заборгованості відповідачки за тілом кредита складала 10869 гривень 86 копійок, і до червня 2019 року вона не збільшилася, а навіть зменшилася на 131 гривню 60 копійок. За таких обставин у задоволенні позову має бути відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed