Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

позивач звернувся до суду з зазначеним позовом і просить стягнути з відповідача на свою користь безпідставно збережені кошти в розмірі орендної плати за користування земельною ділянкою відповідно до його частки 692/1000 власності будівлі у розмірі 111925,84грн, також стягнути судовий збір у розмірі 2007грн. Обгрунтовує вимоги таким. На земельній ділянці за адресою [ADDRESS] розташований сімейний гуртожиток, який належить на праві спільної часткової власності трьом співвласникам: 23/100 частки належить [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 01.08.2009року; 78/1000 частки належить [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 23.10.2009р; 692/1000 частки належить [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 01.07.2010року. Вказаний об"єкт нерухомості розташований на земельній ділянці з кадастровим номером 1411700000:00:007:0507 площею 0,2595га, яка перебуває у комунальній власності Дружківської міської ради. Зазначена земельна ділянка раніше знаходилася в оренді ФОП [PERSON] відповідно до договору оренди землі від 04.09.2008р. Після закінчення дії договору оренди землі, договір з ФОП [PERSON] не укладався. До теперішнього часу зазначена ділянка у власність або користування не передавалася. Дружківська міська рада неодноразово повідомляла [PERSON] про необхіднійсть укладення договору оренди земельної ділянки , проте до теперішнього часу договір оренди щодо користування зазначеною земельною ділянкою не укладено. відповідач ніяких дій щодо оформлення прав на земельну ділянку не здійснив. З моменту виникнення права власності на нерухоме майно у власника виникає обов"язок оформити та зареєструвати речове право на відповідну земельну ділянку , розташовану під цією будівлею. Комісією з визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам Дружківської міської ради виконано розрахунок збитків №95 від 06.12.2018р , спричинених Дружківській міській раді відповідачем [PERSON] , розташованій на земельній ділянці 0,2595 га за період з 01.01.2018р по 30.11.2018 неодержаного доходу орендної плати, що становить з урахуванням частки 692/1000 власності об"єкту нерухомості в сумі 111925,84грн. [PERSON] у вказаний період не сплачував за користування земельною ділянкою орендну плату за землю у встановленому законодавством розмірі. при цьому міська рада позбавлена можливості передати спірну земельну ділянку в користування іншим особам, оскільки на вказаній ділянці розташована нерухомість, частка якої належить відповідачу. Отже , не укладання договору оренди та не здіснення відповідачем оплати за землю за використання спірної земельної ділянки, призвело до фактичного безоплатного користування відповідачем земельною ділянкою та позбавило позивача права отримувати дохід від здавання спірної земельної ділянки в оренду на законних для цього підставах. Відповідач, не сплачуюючи орендну плату за користування ділянкою за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а позивач втратив належне йому майно (кошти від орендної плати). Відповідач мав сплатити позивачу за період з 01.01.2018р по 30.11.2018р кошти в розмірі 111 925,84грн. Ухвалою суду від 08 січня 2020року відкрито провадження у цивільній справі. Визначено розгляд справи проводити в загальному порядку позовного провадження. Призначено підготовче засідання. (а.с.45-46) Ухвалою суду від 02 березня 2020року закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.58) 21 травня 2020року судом прийнято заочне рішення, яким позов задоволено. Стягнуто із [PERSON] на користь Дружківської міської ради грошові кошти в сумі 111925,84грн, та судовий збір в сумі 2007грн. 13 січня 2021року [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення по цивільній справі №229/7227/19 (а.с.88-96) Ухвалою суду від 28 січня 2021року заочне рішення ЄУН 229/7227/19 від 21.05.2020року за позовом Дружківської міської ради до [PERSON] про стягнення коштів скасовано і призначено справу до розгляду. (а.с.116-117) В судове засідання представник позивача не з"явився. Надав суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача. На позові наполягають. (а.с.134) Відповідач та його представник [PERSON] в судове засідання не з"явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Згідно ч.5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі. (а.с.132) [PERSON] причини неявки суду не повідомив. Заяву про відкладення розгляду справи не надав. Представник відповідача [PERSON] надав суду заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на те, що прибути в судове засідання не може за сімейними обставинами. (а.с.133). Які саме сімейні обставини, представник не зазначає, доказів на підтвердження поважності причин неявки суду не надав, у зв"язку з чим суд не може визнати поважними причини неявки представника відповідача в судове засідання . Відповідно до ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Суд прийняв рішення про розгляд справи у відсутність сторін. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі обставини і відповідні ним правовідносини. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29 травня 2018 року (номер інформаційної довідки 125480215) за адресою: [ADDRESS] , розміщений сімейний гуртожиток "А-3", загальною площею 3356,2 кв.м, право власності на частку в розмірі 78/1000 зареєстровано 04 вересня 2014 року за [PERSON] , право власності на частку в розмірі 692/1000 зареєстровано 05 червня 2014 року за [PERSON] , право власності на частку в розмірі 23/100 зареєстровано 26.02.2010року за [PERSON] (а.с.34-36) [PERSON] , використовує земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Ця земельна ділянка сформована, має чіткі межі, площу, на ній розміщений зазначений об`єкт нерухомості відповідача. Факт користування земельною ділянкою відповідач не оспорює. Згідно витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.37-38) земельна ділянка за кадастровим номером 1411700000:00:007:0507, яка розташована за адресою [ADDRESS] , відноситься до категорії земель житлової та громадської забудови для обслуговування сімейного гуртожитку, з цільовим призначенням - інша комерційна діяльність. Форма власності - комунальна, площа ділянки 0,2595га. Згідно договору оренди землі від 04 вересня 2008року (а.с.125-127) , який укладений між Дружківською міською радою та фізичною особою - підприємецем [PERSON] , в оренду останньому передана земельна ділянка кадастровим номером 1411700000:00:007:0507, загальною площею 0,2595га . На земельній ділянці знаходяться об"єкти нерухомого майна - трьохповерхова кам"яна будівля, а також інші об"єкти інфраструктури. Договір укладено на 5років. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі, в розмірі 4% нормативної грошової оцінки землі, що складає 29653,71грн. Згідно рішення Дружківської міської ради № 6/57-2 від 08 липня 2015 року було затверджено положення про механізм справляння та порядок сплати плати за землю на території м.Дружківка, п.14.5 якого встановлений розмір орендної плати у відсотках від їх грошової оцінки. (а.с.33) Станом на момент подачі позовної заяви до суду 25 листопада 2019 року, договір оренди між Дружківською міською радою та відповідачем [PERSON] не укладено. Вирішуючи питання обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд виходив з такого: Суб`єктами земельних відносин є: громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування й органи державної влади (частина другастатті 2 Земельного кодексу(далі -ЗК) України). Відповідно до частини другої ст. 123 ЗК Україниу редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки. Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок є різновидом документації із землеустрою (пункт «ґ» частини другоїстатті 25 Закону України «Про землеустрій»). Замовниками документації із землеустрою можуть бути, зокрема, органи місцевого самоврядування, землевласники та землекористувачі (частина першастатті 26 цього Закону). Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (частина шоста статті 123 ЗК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Як на правову підставу заявлених позовних вимог стягнення безпідставно збережених коштів позивач посилається на ст.ст.1212,1214 Глави 83 «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави» ЦК України. Предметом регулюванняглави 83 ЦК Україниє відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала (висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15). У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом приписів глави 83 ЦК України(висновок, сформульований Верховним Судом України у постанові від 2 жовтня 2013 року у справі № 6-88цс13). За змістом глави 83ЦК України для кондикційних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 126 Земельного кодексу України врегульовано, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У відсутність державної реєстрації відповідних речових прав на цю земельну ділянку користування нею відповідачем [PERSON] відбувається без достатніх на те правових підстав. Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний із переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентований у ЗК України. Так, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача (частина другастатті 120 ЗК України). Набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці, є підставою припинення права користування земельною ділянкою у попереднього землекористувача (пункт «е» частини першої статті 141 ЗК України). За змістом глави 15 ЗК Україниу редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується через право постійного користування або право оренди. Частина перша статті 93 ЗК України встановлює, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт «в» частини першої статті 96 ЗК України). Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 ЗК України). За змістом вказаних приписів виникнення права власності на жилий будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені і яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте, враховуючи приписи частини другоїстатті 120 ЗК України, не є правопорушенням відсутність у власника жилого будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій ці будинок, будівля, споруда розташовані. До моменту оформлення власником об`єктів нерухомості права оренди земельних ділянок, на яких ці об`єкти розташовані, відносини з фактичного користування земельними ділянками без укладених договорів їх оренди та недоотримання їхнім власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельних ділянок, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цих ділянок зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування ділянками, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельних ділянокна підставі частини першоїстатті 1212 ЦК України(аналогічні висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц та від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17). Згідно розрахунку збитків №95 від 06.12.2018р (а.с.18) у період використання 01.01.2018р-30.11.2018р відповідачем [PERSON] земельної ділянки, нормативна грошова оцінка земельної ділянки кадастровим номером 1411700000:00:007:0507, з урахуванням частки 692/1000-складає 3052522,85грн, % від нормативної грошової оцінки складає 4; розмір за місяць - 10175,08грн; розмір за фактичне використання з січня по листопад 2018р - 111925,84грн. З метою визначення розміру збитків за використання земельних ділянок, Дружківською міською радою, на підставі рішення за № 564 від 18 грудня 2018 року, було затверджено акт про визначення збитків власникам землі та землекористувачам від 06.12.2018року № 272018 за адресою [ADDRESS] . Актом визначено загальний розмір завданих збитків користувачем земельної ділянки [PERSON] за період з 01 січня 2018 року по 30 листопада 2018 року у сумі 111925 грн. 84 коп. За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у період з 01.01.2018 по 30.11.2018 у сумі 111925,84 грн, а тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Виходячи з вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати у розмірі 2007 грн. 00 коп. (а.с.9) На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved