Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

1. У серпні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № б/н від 07 квітня 2011 року в розмірі 93111 грн. 47 коп. 2. Відповідно до ч.4 та ч.6 ст.19, ч.ч. 1-4 ст.274 ЦПК України ухвалою суду від 14 серпня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позиція позивача, Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»: 3. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що дійсно відповідно до укладеного 07 квітня 2011 року договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 43000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві від 07 квітня 2011 року. Проте, [PERSON] з березня 2019 року перестав повертати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов договору № б/н від 07 квітня 2011 року, внаслідок чого станом на 15 липня 2019 року має перед банком заборгованість в загальному розмірі 93111,47 грн., в тому числі: - заборгованість за тілом кредиту - 43321,08 грн.; - заборгованість за простроченим тілом кредиту - 21502,68 грн.; - заборгованість за нарахованими відсотками - 0,00 грн.; - заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання - 22808,42 грн.; - заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 569,22 грн.; - штрафи, відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг - 500 грн. (фіксована частина) та 4410,07 грн. (процентна складова). 4. У відповіді на відзив позивач зазначав, що заявою відповідача від 07.04.2011 року підтверджується той факт, що він повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ "ПриватБанк". Формулярами та стандартними формами є саме "Умови та правила надання банківських послуг" та "Тарифи Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, згідно яких обслуговується відповідач. Вказує на те, що укладання договору між сторонами по справі здійснювалось за принципом укладання між Банком та клієнтом договору приєднання (ст.634 ЦК України), що мало місце 07.04.2011 року, та підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів та зобов`язується їх виконувати, внаслідок чого відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] , ключем до якого є пластикова Картка, яку отримав відповідач та мобільний телефон, вказаний відповідачем, чим Банк забезпечив позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами за допомогою карти та фінансового телефону на який приходить змінюваний пароль. Зазначає, що до матеріалів справи долучена копія анкети-заяви на двох сторінках від 07.04.2011 року відповідача, яка засвідчена його підписом та із наявністю підпису позичальника про надання згоди та ознайомлення з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді. Доводи відповідача про те, що договір ним не підписувався, не є предметом розгляду у даній справі, а посилання відповідача на отримання неякісних копій документів до позовної заяви нічим не обґрунтовані, оскільки останній має право ознайомитись із матеріалами справи у суді. До суду було надано виписку з карткового рахунку, що має статус первинного документу, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, повертав кредитні кошти, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. А отже, недоведеність факту отримання відповідачем платіжної картки із встановленим лімітом кредитування та отримання позичальником кредитних коштів, а також про відсутність кредитних правовідносин між сторонами не може вважатись обґрунтованим, оскільки не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами, а саме по собі посилання на неознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг не може бути підставою для визнання неукладеними кредитних правовідносин. Користуючись кредитними коштами, відповідачу були добре відомі і зрозумілі умови договору. Картка №[NUMBER] , що видана [PERSON] є кредитною, що підтверджується довідкою про видані картки. Відповідач умови кредитного договору виконував, та частково сплачував заборгованість за договором. Оскільки банк надав кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, таким чином між банком і відповідачем було укладено договір, якій ніким не оспорений, а отже є всі законні підстав для стягнення заборгованості з відповідача. Просить позовні вимоги задовольнити. 5. В обґрунтування позовних вимог позивачем надано до суду такі докази: - анкета-заява відповідача від 07 квітня 2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку на отримання у Банку платіжної картки з кредитним лімітом 43000 грн.; - умови та правила надання банківських послуг; - копію паспорта відповідача; - розрахунок заборгованості відповідача перед Банком за договором б/н від 07 квітня 2011 року з якого видно, що відповідач використовував кредитні кошти та погашав заборгованість за кредитом та відсотками, останній платіж в сумі 180,78 грн. здійснив 02 березня 2019 р.; виписку по рахунку відповідача; - фото клієнта з карткою; довідку про видані картки [PERSON] згідно підписаного кредитного договору №б/н 07 квітня 2011 року. 6. Представник позивача, Гребенюк О.С. , надав суду письмові заяви про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності представника позивача, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Позиція відповідача, [PERSON] : 7. Відповідач заперечив проти позовних вимог та подав до суду відзив. У відзиві зазначає, що факт підписання ним анкети-заяви № б/н від 07.04.2011 року ним не визнається, оскільки копія анкети-заяви додана до його примірника позовної заяви неналежної якості, а тому встановити чи дійсно там зазначені його персональні дані та чи міститься там його підпис неможливо. Зазначає, що позовна заява та додані до неї документи не містять будь-яких даних та посилань на відкриті ним банківські рахунки в АТ КБ "ПриватБанк", за яким виникла заборгованість. Розрахунок заборгованості за вказаним договором, який долучено до позовної заяви, не містить жодної прив`язки до конкретного банківського рахунку відкритого на ім`я відповідача, розрахунок підписаний невідомою особою, без ідентифікації її прізвища імені, по-батькові та повноважень, що свідчіть про неналежність цього доказу. Також, відповідач не погоджується з твердженням позивача, що підписання анкети-заявки про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, свідчіть про згоду особи на укладення договору про надання банківських послуг, умови та правила надання яких, розміщенні на банківському сайті. Тобто, долучені до позовної заяви витяг "Тарифів Банку" та "Умов та Правил надання банківських послуг" це роздруківка з офіційного сайту, яка не містить підпису позичальника, та повністю залежить від волевиявлення і дій сторони банку, який може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, а тому також не може вважатися належним доказом. Зазначає що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, а також встановлення інших умов та правил надання банківських послуг. У запереченні на відповідь на відзив позивач також зазначив, що відкритий позивачем на його ім`я рахунок № [NUMBER] є дебетовим, а тому не відомо яким чином він став кредитним та на яких підставах списувались кошти. Посилався на те, що надана позивачем виписка не є первинним документом з підстав недотримання порядку її оформлення та відсутності обов`язкових реквізитів. 8. Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши матеріали справи та зміст заяви позивача по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов такого висновку. Встановлені судом обставини справи: 9. 07 квітня 2011 року [PERSON] уклав з Банком договір б/н про надання банківських послуг, за умовами якого ПАТ КБ «ПриватБанк» йому надало, а він отримав кредит на платіжну картку у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 43000 грн. зі сплатою 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку картки. 10. На підставі вказаного договору відповідач [PERSON] отримував від Банку кошти в межах кредитного ліміту та погашав кредит і відсотки. Останній платіж щодо повернення боргу відповідач в сумі 180,78 грн. здійснив 02 березня 2019 р. 11. Після березня 2019 року [PERSON] перестав надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов договору № б/н від 07 квітня 2011 року, в зв'язку з чим, станом на 15 липня 2019 року Банком нарахована заборгованість [PERSON] за кредитним договором перед Банком, а саме: заборгованість за тілом кредиту в сумі 43321,08 грн. та заборгованість за простроченим тілом кредитом в сумі 21502,68 грн. 12. В зв'язку з порушенням [PERSON] взятих за кредитним договором зобов'язань Банком нараховано відповідачу також: пеня за прострочене зобов'язання в сумі 22808,42 грн. та пеня за несвоєчасність боргу на суму від 100 грн. в сумі 569,22 грн., штрафи, відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 4410,07 грн. (процентна складова). 13. Встановлені обставини справи вказують на те, що між сторонами договору виник спір щодо виконання зобов`язання за договором від 07 квітня 2011 року про надання кредитного ліміту на платіжну картку. 14. 02 серпня 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №б/н від 07 квітня 2011 року в сумі 93111,47 грн. 15. Відповідач, [PERSON] , заперечив проти позовних вимог та подав до суду відзив. Оцінка суду: 16. Згідно статті 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. 17. Відповідно до ст.526, 527 та 530 ЦК України, - зобов`язання має виконуватися належним чином та в установлений строку відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 18. Відповідно до ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов' язання (неналежне виконання). 19. В силу ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. 20. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 21. Відповідно до ч.2 статті 1050 ЦК України наслідками порушення позичальником чергової частини суми кредиту є право позикодавця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Висновок суду: 22. 02 серпня 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №б/н від 07 квітня 2011 року в розмірі 93111,47 грн. На підставі вказаного договору відповідач [PERSON] регулярно отримував від Банку кошти в межах кредитного ліміту та погашав кредит і відсотки. Проте, останній платіж щодо повернення боргу відповідач в сумі 180,78 грн. здійснив 02 березня 2019 р. Після 02 березня 2019 року [PERSON] перестав надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов договору № б/н від 07 квітня 2011 року, в зв'язку з чим, станом на 15 липня 2019 року Банком нарахована заборгованість [PERSON] за кредитним договором перед Банком, а сааме : заборгованість за тілом кредиту в сумі 43321,08 грн. та заборгованість за простроченим тілом кредитом в сумі 21502,68 грн. Відповідач не надав суду достовірних доказів у підтвердження погашення ним заборгованості за кредитним договором. 23. На підставі викладеного позовну вимогу АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором б/н від 07 квітня 2011 року, а саме - заборгованість за тілом кредиту в сумі 43321,08 грн. та заборгованість за простроченим тілом кредитом в сумі 21502,68 грн., слід задовольнити. Оцінка суду: 24. Вирішуючи вимоги про стягнення заборгованості за пенею, а також штрафів, суд виходить з наступного. 25. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пеня за своєю правовою природою є неустойкою. 26. Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. 27. Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання) як зазначено в п. 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». 28. Слід зауважити, що умови споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності (Рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 р. № 7-рп/2013). Висновок суду: 29. Встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем свого зобов`язання за кредитним договором спричинено позивачу збитки в розмірі сум заборгованості за кредитом, які даним рішенням вирішено стягнути. 30. Враховуючи відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання, суд вважає за необхідне відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України зменшити загальну суму пені до 5000 грн., оскільки на думку суду, саме такий розмір є справедливим, розумним та співмірним, виходячи з встановлених фактичних обставин. 31. Щодо позовних вимог в частині стягнення штрафів 500 грн. (фіксована частина) та 4410,07 грн. (процентна складова), то вони не підлягають задоволенню і суд прийшов до такого висновку виходячи з наступного. 32. Так, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). 33. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). 34. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. 35. Відповідно до правової позиції висловленої в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року по справі № 6-2003цс15 штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана правова позиція є обов`язковою для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. 36. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в зв'язку зі стягненням з відповідача заборгованості з пені, у стягненні штрафів слід відмовити. 37. Судові витрати у справі розподіляються у відповідності з положеннями ст.141 ЦПК України та покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial