Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що на його думку відповідачем без достатніх правових підстав його було звільнено з посади директора Керецьківської ЗОШ І-ІІІ ступенів, у зв"язку з чим йому спричинена моральна шкода, яка полягає у втраті нормальних життєвих зв"язків і яку оцінює в розмірі 3 000 (три тисячі) гривень. Так як заява подана ним 19.08.2013 року, а наказ про звільнення винесений 20.08.2013 року вважає, що позивач невправі був звільняти його до закінчення двотижневого строку після подання заяви про звільнення. Зазначив, що згадану заяву написав під тиском службових осіб Управління молоді та спорту Свалявської РДА. Просить суд поновити строк звернення до суду, оскільки такий пропущено ним внаслідок необізнаності у трудовому законодастві та недостатністю знань фахівця у галузі права, за отриманням правової допомоги до якого він звертався. Також, у клопотанні про визнання причин пропуску строку звернення до суду поважною зазначив, що про своє звільнення з посади директора дізнався 18.03.2014 року (а.с. 30). У судовому засіданні позивач та його представник вимоги позовної заяви підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні. Представники відповідача в судовому засіданні щодо завдоволення позову заперечили, пояснили, що [PERSON] звільнений з посади директора та призначений на посаду вчителя математики Керецьківської ЗОШ І-ІІІ ступенів у строки, зазначені у поданій ним заяві. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] (лікар Свалявської ЦРЛ) щодо виправлень у підписаному ним листку непрацездатності позивача пояснив, що датою звільнення [PERSON] від роботи слід вважати "15.08.2013 року", про що зроблено відповідне застереження на листку непрацездатності, яке підписано ним та скріплено печаткою. Дата "дев"ятнадцятого серпня" записана помилково. Заслухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Згідно ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган за два тижні. У разі, коли заява працівника зумовлена поважними причинами, власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк про який просить працівник. Таким чином, згадана норма закону зобов"язує власника звільнити працівника в строки, про які він просить. У судовому засіданні належними доказами встановлено, що позивач звернувся до відповідача з заявою про переведення його з посади директора на посаду вчителя Керецьківської ЗОШ І-ІІІ ступенів з 01.09.2013 року. Дана заява підписана [PERSON] 19.08.2013 року (а.с. 23). Відповідно до поданої заяви, відповідачем 20.08.2013 року за № 95-К винесено наказ про звільнення позивача з посади директора Керецьківської ЗОШ І-ІІІ ступенів і того ж дня наказом № 96-К призначено на посаду вчителя математики Керецьківської ЗОШ І-ІІІ ступенів з 01.09.2013 року, про що зроблено відповідні записи у трудовій книжці (а.с. 5-8). Згідно книги обліку руху трудових книжок, трудова книжка, видана позивачу 20.08.2013 року, про що свідчить підпис останнього про її отримання (а.с. 44-45). Положення ст. 233 КЗпП України передбачають, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення у місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Згідно ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав визвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. За встановлених у справі обставин не доведено, що законні права позивача порушено і відтак правові підстави для задоволення вимоги про стягнення моральної шкоди відсутні. За ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи, що позивачем та його представником не наведено належних та допустимих доказів щодо подання ним заяви про звільнення з посади директора внаслідок неправомірних дій відповідача і таких не здобуто під час судового розгляду справи, положення ст. 38 КЗпП України щодо звільнення [PERSON] застосовані відповідачем правомірно. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що позивач пропустив встановлений трудовим законодавством строк звернення до суду з вимогою про захист свого права, поважних причин для поновлення цього строку не навів. За правовим змістом ст. 234 КЗпП України при пропуску строку, суд, при розгляді трудового спору повинен з"ясувати всі обставини справи. Однак, якщо має місце сплив строку звернення до суду, але вимоги безпідставні, необгрунтовані та недоведені, що встановлено судом, у позові слід відмовити з цих підстав.

Outcome: dismissed