Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк" звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON], в якому з урахуванням змінених позовних вимог, просить стягнути з Відповідача на користь ПАТ "ВТБ Банк" заборгованість в розмірі 71 956,14 грн. (сімдесят одна тисяча дев»ятсот п»ятдесят шість гривень 14 копійок) , за кредитним договором № R53700225886B від 03 квітня 2012 року. 22 березня 2016 року представником Позивача подано до суду клопотання про розгляд справи без участі уповноваженого представника. Позовні вимоги представник Позивача підтримував в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не сповістив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином . В матеріалах справи містяться письмові пояснення Відповідача на позов, в яких він в якості поважності причин невиконання кредитних зобов"язань перед Позивачем посилається на тяжке фінансове становище та наявність проблем із здоров"ям. Частиною 4 статті 169 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відтак, виходячи зі змісту частини 4 статті 169 та частини1 статті 224 ЦПК України, а також того, що Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не подав, зважаючи на заяву Позивача, в якій він не заперечував проти винесення заочного рішення, з огляду на подання Позивачем достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини 2 статті 197 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, Судом встановлено наступне. Відповідно до частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України (надалі - «ЦК України») за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до укладеного договору № R53700225886B від 03 квітня 2012 року [PERSON] отримав кредит на споживчі потреби в інтересах сім»ї у розмірі 100 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 31,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом на строк до 03.04.2016 року. Відповідно до п.3.4,3.5 кредитного договору погашення кредиту та сплата процентів за його користування здійснюється щомісячно 28 числа кожного місяця відповідно до Графіка повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості сукупних послуг. Згідно п.3.9 Кредитного договору, кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціальних платіжних засобів №26259000773491. Позивач свій обов»язок по Кредитному договору виконав в повному обсязі шляхом безготівкового перерахунку на картковий рахунок 03.04.2012 року в сумі 100 000 грн., що підтверджується копією меморіального ордеру 312932 від 03.04.2012р. та випискою по рахунку. ( а.с.17-18). Відповідно до Кредитного договору Позичальник зобов»язаний здійснити дострокове повернення кредиту у випадках, передбачених п.5.2.1. Договору, протягом 30 календарних днів з дати відправлення банком відповідної вимоги. 06.08.2015 року за вих.. №6682/1-2.43 на адресу Відповідача надсилався лист-вимога про погашення заборгованості, однак вимога не виконана, заборгованість не погашена. (а.с.19). Пунктом 7.1 Кредитного договору передбачено, що у разі прострочення Позичальником зобов»язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно умов договору, Позичальник зобов»язаний сплатити на користь Банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов»язань за кожен день порушення виконання зобов»язань, включаючи день погашення. 15.12.2015 року ПАТ «ВТБ Банк» подало заяву про зміну позовних вимог, в якій просило стягнути з [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER] на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором № R53700225886B від 03 квітня 2012 року станом на 31.07.2015р. в сумі 71 956,14 ( сімдесят одна тисяча дев»ятсот п»ятдесят шість гривень 14 копійок) грн.. Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Загальні умови виконання зобов'язань визначено статтею 526 ЦК України. Так, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (частина 1 статті 527 ЦК України). Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (частина 1, 2 статті 612 ЦК України). Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як зазначив Позивач в позовній заяві, незважаючи на взяті на себе за кредитним договором зобов'язання, Відповідач належно їх не виконував, що підтверджується наявним в матеріалах справи Розрахунком заборгованості станом на 09.12.2015р. за кредитним договором № R53700225886B від 03 квітня 2012 року (а.с.40-43). Доказів, які б спростовували проведений Позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вищевказаним договором Відповідачем суду не надано, як і не надано доказів виконання зобов'язань за кредитним договором № R53700225886B від 03 квітня 2012 року належним чином та у встановлені строки. Відтак, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № R53700225886B від 03 квітня 2012 року заборгованість Відповідача станом на 09.12.2015 року становить 71 956,14 (сімдесят одна тисяча дев»ятсот п»ятдесят шість гривень 14 копійок) грн., яка складається з: 1) боргу за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у зв»язку з порушенням зобов»язань щодо повернення кредиту - 50 834,86 грн., який складається з: - поточної заборгованості за кредитом - 38 765,20 грн., -заборгованості за простроченим кредитом -11 624,49 грн., -інфляційних втрат - 350,36 грн., -3% річних -94,80 грн., 2) боргу за процентами ( плата за користування кредитом) з урахуванням 3% річних, нарахованих в зв»язку з порушенням зобов»язань щодо сплати процентів в сумі 10 609,23 грн.: -сума простроченої заборгованості за відсотками - 9 317,10 грн., -3% річних -77,79 грн. , -інфляційні втрати- 286, 78 грн., -сума заборгованості за нарахованими процентами - 927,55 грн., Пеня, нарахована у зв»язку з несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу - 10 512,05 грн. Відповідно до частини 1, 2 статті 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Відповідачем в даній справі не було надано доказів на підтвердження відсутності своєї вини у неналежному виконанні умов зобов'язання, визначеного Договором. При цьому, суд звертає увагу на те, що наявність фінансових труднощів та проблем із здоров"ям, відповідно до вимог чинного в Україні законодавства, не може вважатися підставою для звільнення від виконання кредитних зобов"язань. Враховуючи вищевказані положення закону, а також факт неналежного виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № R53700225886B від 03 квітня 2012 року Позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з громадянина [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором № R53700225886B від 03 квітня 2012 року в розмірі 71 956,14 грн. яка складає ться з: 1) боргу за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, нарахованих у зв»язку з порушенням зобов»язань щодо повернення кредиту - 50 834,86 грн., який складається з: - поточної заборгованості за кредитом - 38 765,20 грн., -заборгованості за простроченим кредитом -11 624,49 грн., -інфляційних втрат - 350,36 грн., -3% річних -94,80 грн., 2) боргу за процентами ( плата за користування кредитом) з урахуванням 3% річних, нарахованих в зв»язку з порушенням зобов»язань щодо сплати процентів в сумі 10 609,23 грн.: -сума простроченої заборгованості за відсотками - 9 317,10 грн., -3% річних -77,79 грн. , -інфляційні втрати- 286, 78 грн., -сума заборгованості за нарахованими процентами - 927,55 грн. Пеня, нарахована у зв»язку з несвоєчасною сплатою процентів та кредиту в розмірі 0,5% за кожен день прострочення платежу - 10 512,05 грн. Проаналізувавши матеріали справи, положення кредитного договору, враховуючи вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що вимога Позивача про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором № R53700225886B від 03 квітня 2012 року в сумі 71 956,14 грн. є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки наявні в матеріалах справи докази підтверджують наявність заборгованості за кредитним договором у зазначеному розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з Відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 611, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88 ч.1, 197 ЦПК України,

Outcome: approved