Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

[PERSON] в серпні 2019 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Державного реєстратора Комунального підприємства «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» Яковишеної Оксани Борисівни про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Позов мотивований тим, що 02.03.2018 року позивач звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду із адміністративного позовом до державного реєстратора комунального підприємства "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації" Яковишеної Оксани Борисівни; третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача [PERSON] про визнання протиправним та скасування рішення, скасування запису про право власності. Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 10.04.2018 року позивачу було відмовлено в задоволенні позовних вимог повністю. Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018 року апеляційну скаргу позивача залишено без задоволення, рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2018 року залишено без змін. Верховний Суд Постановою від 17.07.2019 року по справі № 802/785/18-а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 10.04.2018 року та постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018 року скасував, провадження у справі закрив. Позивач вважає, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 37921119 від 03.11.2017 року, яке прийняте державним реєстратором Яковишеною Оксаною Борисівною є протиправним, оскільки державна реєстрації права власності проведена з порушенням порядку реєстрації, який встановлений Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Так, позивач зазначає, що державну реєстрацію було здійснено раніше, ніж прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу); державна реєстрація проведена на підставі рішення третейського суду від 27.06.2008 року без виконавчого документу виданого компетентним судом; в матеріалах реєстраційної справи відсутній документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Крім того, в обґрунтування протиправності оскаржуваного рішення позивач зазначає, що рішення про державну реєстрацію прийняте на підставі довідки від 01.11.2017 року за № 7106, комунального підприємства "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації", яка не відповідає дійсним обставинам справи, та технічного паспорта, який не відповідає вимогам чинного законодавства. На переконання [PERSON] державний реєстратор безпідставно зареєструвала за громадянином [PERSON] право власності на нежитлове вбудовано-прибудоване приміщення промтоварного магазину, загальною площею 510,3 кв.м., за адресою [ADDRESS] . Позивач зазначає, що в результаті прийняття оскаржуваного рішення була нанесена шкода йому та мешканцям будинку та обмежені права на задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників), а саме право на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок, на вільний доступ до земельної ділянки "загального користування", яка визначена проектом та генпланом, до частини підвального приміщення, яке є приміщенням подвійного призначення та побудовано на кошти мешканців. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 37921119 від 03.11.2017 року 09:43:50 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме на нежитлове приміщення, загальною площею 510,3 кв.м., реєстраційний номер майна: 1396996805101, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , винесеного державним реєстратором Комунального підприємства "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації" Яковишеною Оксаною Борисівною, номер запису про право власності: 23165079; скасування запису про право власності: 23165079 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме на нежитлове приміщення, загальною площею 510,3 кв.м., реєстраційний номер майна: 1396996805101, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , який був внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Комунального підприємства "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації" Яковишеною Оксаною Борисівною 01.11.2017 17:52:25. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] вимоги позову підтримали, просили суд його задовольнити, надали пояснення аналогічні викладеним у позові. Відповідач державний реєстратор КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» Яковишена О.Б. та її представник [PERSON] в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позовних вимог, аргументуючи мотивами, викладеними у відзиві на позовну заяву. Відзив аргументований тим, що оскаржуване рішення прийняте з неухильним дотриманням вимог чинного законодавства, жодної з підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень під час прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер:37921119 від 03.11.2017) не було. Щодо тверджень позивача про реєстрацію права власності на підставі рішення третейського суду від 27.06.2008 року без виконавчого документу зауважила, що згідно ч. 3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними, якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Реєстрація права власності на вбудовано-прибудоване приміщення промтоварного магазину загальною площею 465,9 кв.м. в житловому будинку [ADDRESS] на підставі рішення третейського суду м. Вінниці від 27.06.2008 року була проведена відповідно до законодавства, яке існувало на той час. У відзиві також зазначено про помилковість посилань позивача на відсутність в матеріалах реєстраційної справи документу, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатації закінченого будівництвом об`єкту з посиланням на лист КП "ВМБТІ" від 01.11.2017 року за вих. № 7106, в якому зазначено, що згідно з матеріалами інвентаризаційної справи № 3575 за [PERSON] станом на 29.12.2012 зареєстроване в цілому вбудовано-прибудоване приміщення промтоварного магазину загальною площею 465,9 кв. м. в житловому будинку [ADDRESS] на підставі рішення третейського суду м. Вінниці від 27.06.2008 року. Також у листі вказано, що загальна площа нежитлового вбудовано-прибудованого приміщення № [ADDRESS] промтоварного магазину № [ADDRESS] змінилась в зв`язку з внутрішнім переплануванням та зведенням веранди, що не є самочинним відповідно до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України № 127 від 24.05.2001 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 за № 582/5773 із змінами та доповненнями. 10.09.2019 року позивачем було надано відповідь на відзив, у якій зазначає про відсутність правових підстав у державного реєстратора для прийняття оскаржуваного рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, оскільки подані [PERSON] для такої реєстрації документи не відповідають вимогам Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та такі документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечили щодо задоволення позовних вимог, аргументуючи мотивами, викладеними у відзиві на позовну заяву. Відзив аргументований тим, що подача заяви від 01.11.2017 року до державного реєстратора КП "ВМБП" була обумовлена змінами технічних характеристик об`єкта нерухомого майна та присвоєнням йому номера відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 2419 від 20.10.2017 року. Будівельні роботи, що були проведені у приміщенні та які призвели до зміни технічних характеристик, не потребували отримання дозволу на їх проведення, що підтверджується листом КП "ВМБТІ" № 7106 від 01.11.2017 року. Твердження позивача щодо того, що внаслідок проведення ремонтно-будівельних робіт було захоплено підвальне приміщення, яке є власністю мешканців будинку кооперативу "Маяк-2" та захоплена земельна ділянка, на переконання відповідача [PERSON] , є абсолютно безпідставним, оскільки зовнішні межі належного йому приміщення з моменту набуття його у власність не були збільшені ні на один квадратний метр. Збудована веранда розміщується на ґанку, який є одним цілим з належним [PERSON] приміщенням і який був збудований попереднім власником приміщення одночасно з самим приміщенням для його обслуговування, однак площа якого раніше не могла враховуватись у площу всього приміщення. [PERSON] зазначає про наявність ґанку ще до того, як він став власником приміщення, та те, що ґанок утворював із самим приміщенням одне ціле підтверджується технічним паспортом, який був виготовлений КП "ВООБТІ" 29.11.2005 року. На поданий відповідачем [PERSON] відзив позивач 12.09.2019 надав відповідь на відзив, аналогічну відповіді, поданій 10.09.2019 року на відзив державного реєстратора КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» Яковишеної О.Б. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов до наступних висновків. Закон України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (далі - Закон) регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав. Відповідно до ст. 2 Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що забезпечує обробку, збереження та надання відомостей про зареєстровані речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав. За приписами ч. 1 ст. 6 Закону організаційну систему державної реєстрації прав становлять: 1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи; 2) суб`єкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані суб`єкти; 3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори). Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 23.03.2016 № 796/5 "Про акредитацію Комунального підприємства "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації" підприємство пройшло акредитацію як суб`єкт державної реєстрації у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Таким чином. КП "ВМБТІ" набуло у встановленому Законом порядку право на вчинення реєстраційних дій у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно приписів ч. 3 ст. 10 Закону Державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником. Органи державної влади, підприємства, установи та організації зобов`язані безоплатно протягом трьох робочих днів з моменту отримання запиту надати державному реєстратору запитувану інформацію в паперовій та (за можливості) в електронній формі; 4) під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; 6) присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі. 10) здійснює інші повноваження, передбачені цим Законом. Згідно з ч. 2. ст. 22 Закону відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Відповідно до ч. 2. ст. 18 Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Порядок). Цей Порядок визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Відповідно до п. 40 Порядку державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та цим Порядком. Пунктом 14 ст. 27 Закону передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Відповідно до вимог статті 24 Закону № 1952-ІУ у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме заяву про державну реєстрацію обтяжень правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав. Таким чином, в приписах статті 24 Закону міститься вичерпний перелік підстав для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень. Згідно інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме від 11.12.2017 року № 107087203, 01.11.2017 року державний реєстратор Яковишена Оксана Борисівна здійснила державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, а саме, зареєструвала за гр. [PERSON] право власності на нежитлове вбудовано-прибудоване приміщення промтоварного магазину, загальною площею 510,3 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1396996805101), номер запису про право власності: 23165079. Підстава виникнення права власності: технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 27.09.2017, видавник: КП «ВМБТІ»; витяг з рішення, серії та номер 2419, виданий 26.10.20017, видавник: виконавчий комітет Вінницької міської ради; довідка, серія та номер: 7106, виданий 01.11.2017, видавник: КП "Вінницьке МБТІ"; рішення Третейського суду, серія та номер: б/н, виданий 27.06.2008, видавник Третейський суддя Лабінова Н.П. Відповідно до зазначених документів, наявних в матеріалах справи, [PERSON] є власником нежитлового вбудовано-прибудованого приміщення магазину, який розташований за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення третейського суду від 27.06.2008 року, що зареєстроване Вінницьким обласним об`єднаним бюро технічної 01.07.2008 року. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 3 Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними, якщо реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Реєстрація права власності на вбудовано-прибудоване приміщення промтоварного магазину загальною площею 465,9 кв. м. в житловому будинку [ADDRESS] на підставі рішення третейського суду м. Вінниці від 27.06.2008 року була проведена відповідно до законодавства, яке існувало на той час ніким не оспорена та не скасована, а тому на підставі ст. 3 Закону визнається дійсною. Згідно матеріалів інвентаризаційної справи № 3575, за [PERSON] станом на 29.12.2012 року зареєстроване в цілому вбудовано-прибудоване приміщення промтоварного магазину загальною площею 465,9 кв. м. в житловому будинку [ADDRESS] на підставі рішення третейського суду м. Вінниці від 27.06.2008 року. Загальна площа нежитлового вбудовано - прибудованого приміщення № 35 промтоварного магазину № [ADDRESS] змінилась в зв`язку з внутрішнім переплануванням та зведенням веранди, що не є самочинним відповідно до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 10.07.2001 року за № 582/5773 із змінами та доповненнями, що підтверджується листом КП "ВМБТІ" від 01.11.2017 року. Відповідно до технічного паспорту, який був виготовлений КП "ВООБТІ" 29.11.2005 року, збудована [PERSON] веранда розміщується на ґанку, який є одним цілим з належним останньому приміщенням. 20.10.2017 року виконавчим комітетом Вінницької міської ради було прийняте рішення № 2419 про присвоєння номеру 35 нежитловому вбудовано-прибудованому приміщенню [PERSON] , що розташоване в підвальному, на 1 та 2 поверхах багатоквартирному житлового будинку по [ADDRESS] загальною площею 510,3 кв.м. Таким чином, подача [PERSON] заяви від 01.11.2017 року до державного реєстратора КП "ВМБТІ" була обумовлена змінами технічних характеристик об`єкта нерухомого майна та присвоєнням йому номера відповідно до рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 2419 від 20.10.2017 року. Пунктом 58 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що за бажанням заявника у разі зміни технічних характеристик об`єкта нерухомого майна для державної реєстрації права власності на такий об`єкт може бути подано технічний паспорт, що містить актуальні відомості про технічні характеристики об`єкта, незалежно від наявності таких відомостей в документах, що подаються для відповідної реєстрації, у разі коли зміни технічних характеристик об`єкта нерухомого майна відбулися у зв`язку з проведенням будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення, також подається документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Отже, будівельні роботи, які були проведені у належному [PERSON] приміщенні та які призвели до зміни технічних характеристик, не потребували отримання дозволу на їх проведення, що підтверджується листом КП "ВМБТІ" № 7106 від 01.11.2017 року, а тому доводи позивача про те, що [PERSON] повинен був подавати документ, який засвідчує прийняття в експлуатацію приміщення після проведення будівельних робіт є помилковими. Таким чином, для державної реєстрації прав [PERSON] були подані документи, що відповідали вимогам Закону, а тому підстав для відмови у державній реєстрації під час прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (індексний номер: 37921119 від 03.11.2017) у державного реєстратора не було. Окрім того, відповідно до п. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та речових прав (крім іпотеки) проводиться у строк, що не перевищує п`яти днів з дня реєстрації відповідної заяви в Державному реєстрі прав. На підставі ч. 9 ст. 18 Закону датою і часом державної реєстрації прав вважається дата і час реєстрації відповідної заяви, за результатом розгляду якої державним реєстратором прийнято рішення про державну реєстрацію прав. Також п. 18 Порядку передбачено, що рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації за умови вчинення дій та/або процедур, передбачених цим Порядком під час розгляду заяви, приймається державним реєстратором у будь-який час до закінчення строку державної реєстрації прав. Отже, Законом чітко визначено, що датою і часом реєстрації прав відповідної заяви вважається дата і час реєстрації відповідної заяви. Із заявою про реєстрацію прав [PERSON] звернувся 01.11.2017 року, у той самий день вона зареєстрована в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Як видно із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 37921119 було прийняте державним реєстратором Яковишеною О.Б. 03.11.2017 року, тобто у межах строку, який встановлений п. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Тому суд не приймає до уваги твердження позивача щодо того, що прийняттю рішення про державну реєстрацію передувало проведення державної реєстрації прав. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення державного реєстратора про державну реєстрацію та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37921119 від 03.11.2017 09:43:50 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а саме на нежитлове приміщення, загальною площею 510,3 кв.м., реєстраційний номер майна: 1396996805101, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , прийняте відповідно до норм чинного законодавства в межах компетенції. Відтак, відсутні підстави для визнання зазначеного рішення протиправним та його скасування. Враховуючи, що інша позовна вимога про скасування запису про право власності є похідною від вимоги позивача про визнання протиправним рішення про державну реєстрацію, а тому відмова в задоволенні даної вимоги, вказує на відсутність підстав для задоволення похідної від неї вимоги. Згідно з ч. 1 та ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ухвалою суду від 22.10.2019 року було викликано в якості свідків голову кооператива "Маяк-2" [PERSON] і членів кооперативу "Маяк-2" [PERSON] та [PERSON] , однак в судовому засіданні позивач та інші учасники справи не наполягали на виклику свідків. Щодо заяви позивача про винесення окремої ухвали щодо підроблення доказів, що на думку позивача в незаконних діях керівника суб`єкта господарювання [PERSON] вбачаються ознаки кримінального правопорушення, які передбачені ч. 2 ст. 190 КК України та ч. 3 ст. 358 КК України та незаконні дії групи осіб у складі Державного реєстратора ВМБТІ Яковишеної О.Б., працівника ВМБТІ [PERSON] та керівника суб`єкта господарювання [PERSON] вбачається ознаки кримінального правопорушення, які передбачені ч. 2 ст. 190 КК України та ч. 3 ст. 358 КК України, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Окрема ухвала суду - це ухвала, якою суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону і причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Отже, підставою для постановлення окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Відтак, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення. Якщо суд не встановив такого порушення, підстав для окремої ухвали немає. Оскільки суд відмовив в задоволенні позову, також не вбачаєься підстав для винесення окремої ухвали. Окрім цього, суд звертає увагу, що статтею 262 ЦПК України не встановлено прямий обов`язок суду постановляти окрему ухвалу. Постановлення окремої ухвали є правом суду у разі встановлення судом підстав для окремої ухвали. Враховуючи ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed