Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа - [PERSON] про поділ майна подружжя. В позовній заяві вона вказала, що перебувала з відповідачем в шлюбу з 12 серпня 1983 року. В лютому 2003 року відповідач вигнав її з квартири і з того часу вони проживають окремо. За час перебування в шлюбі ними набуто майно, що є спільною сумісною власністю подружжя. В ході судового розгляду справи позивачкою збільшено позовні вимоги. Позивачка [PERSON] змінені позовні вимоги підтримує, суду пояснила, що з відповідачем [PERSON] вона перебувала в шлюбі з 1983 року. Шлюб розірвали в 2013 році. За час шлюбу придбали рухоме майно, а саме в них було декілька автомобілів, які чоловік продавав і купляв інші транспортні засоби. Останнім продав автомобіль «Хонду» за 4 тис. доларів. На даний час придбано бус в громадянина [PERSON], за 9 тис.доларів, про що підтвердив їй сам [PERSON] написавши розписку, який як вона вважає, є їхньою спільною власністю, оскільки придбаний і за її кошти, які вона виручила від продажу батьківської хати в с.Калинівщина в 2008 році і дала чоловікові на його придбання. Крім того вона проживала в [ADDRESS] в будинку який мав статус колгоспного двору і вона вважає має частку в ньому, оскільки доклала немало коштів для його ремонту та добудови, частка її повинна становити 1/7. Під час спільного проживання вона на зарплату отримала - шифер розміром 1х2, 15 штук, вартістю за 1 лист 100 гривень на суму 1500 гривень, шифер розміром 1х70, 70 штук, вартістю за 1 лист 20 гривень на суму 1400 гривень,балки дерев"яні розміром 4 м х 15 см. 50 штук, вартість 1 штуки 50 гривень, на загальну суму 2500 гривень, які знаходяться в с.Білобожниця, Чортківського району. Ними було придбано - кухонний меблевий набір(стіл і чотири табуретки) вартістю 250 гривень, шафу трьохдверну вартістю 1500 гривень, стіл лаковий вартістю 500 гривень, тумба під телевізор вартістю 250 гривень, два полутораспальні ліжка,телевізор, кухонний комбайн, пральну машинку. Чоловік її вигнав з квартири. Вона тяжко захворіла, змушена була проживати в притулку і тривалий час перебувала на лікуванні, для чого вимушена була взяти кредит, який повинен їй відшкодувати чоловік та витрати на лікування згідно представлених чеків та квитанцій. З розглядом справи в суді нею понесені витрати на проїзд, які вона понесла згідно представлених квитків і просить їх стягнути з відповідача. Відносно позовних вимог до частки в будинковолодінні в с.Білобожниця Чортківського району, то вона не підтримує їх, а просить поділити тільки рухоме майно, виділивши їй автомобіль Volkswagen transporter, половину вартості вона при можливості сплатить відповідачу, а також кухонний меблевий набір(стіл і чотири табуретки) вартістю 250 гривень, шафу трьохдверну вартістю 1500 гривень, шифер розміром 1х2, 15 штук, вартістю за 1 лист 100 гривень на суму 1500 гривень, шифер розміром 1х70, 70 штук, вартістю за 1 лист 20 гривень на суму 1400 гривень, телевізор, кухонний комбайн, пральну машинку, які придбав чоловік, вартості та марки яких вона не знає, і були придбані коли вони разом не проживали,половину грошових коштів для погашення кредити в сумі 18 тис.гривень, витрати на її лікування в сумі 560 гривень та 913.70 гривень та витрати за проїзд в судові засідання згідно представлених квитків. Просить змінені позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги змінені визнає частково, суду пояснив, що з позивачкою вони перебували в шлюбі, який розірвали у вересні 2013 року, однак уже не проживали до того і не було сім»ї протягом шести років про що позивачка сама зазначила в позовній заяві про розірвання шлюбу та підтвердила в судовому засіданні. Визнає позовні вимоги відносно поділу рухомого майна, а саме кухонного меблевого набору(стіл і чотири табуретки), шафи трьохдверної, стола лакованого, тумби під телевізор, двох полутораспальних ліжок, шиферу та балок. Все решту на що претендує позивачка не є власністю подружжя, так як придбано тільки за його власні кошти і в період коли вони не проживали, а саме пральна машинка LG- він купив в 2011 році в м.Шепетівка і має чек, два телевізори LG він купив 11.09.2011 році в м.Тернополіодин дав дочці, кухонний комбайн теж купив він і подарував дочці на день народження. З вартістю рухомого майна вказаною позивачкою він згідний. Відносно автомобіля Volkswagen transporter, то дійсно 14.04.2012 року його син купив даний автомобіль в [PERSON] за 9 тис.доларів, з яких 4 тис.доларів дала йому жінка з якою він проживає біля шести років коли виграла в 2011 році в лотерею, ще 4 тис. доларів позичили в сестри позивачки [PERSON], яка є хресною їхньої дочки і 1 тис. доларів він дав синові із проданої попередньої машини. Крім того з 2008 року позивачка була на його утриманні і витрачав він на неї біля 3 тис. гривень щомісячно, оплачуючи їй житло та давав кошти на прожиття. Відносно кредиту, то позивачку заагітували в секту Царства Божого. Яке і потребує від неї значних внесків, тому вона змушена була брати кредит і за який вона купила ще собі за 6 тис.гривень шубу хутряну. Подана позивачкою розписка про продаж [PERSON] автомобіля Volkswagen transporter йому, не відповідає дійсності, оскільки в ній зазначено що автомобіль продано в 2011 році, а фактично автомобіль передано по дорученню на нього , його сина та дочку 14.04.2012 року. Позивачка не вказує в позовній заяві майно яке вона забрала, а саме холодильник та морозильну камеру, яке було придбано ними в шлюбі. Просить суд врахувати вище викладені обставини. Допитані в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що автомобіль Volkswagen transporter був придбаний ним в [PERSON] за кошти в сумі 9 тис.доларів, які він позичив, з них -4тис.доларів в [PERSON], тобто жінки з якою проживав батько, 4 тис.доларів позичив в тітки [PERSON]- сестри матері і 1тис.доларів позичив в батька. Бусом користувався по дорученню в яке крім нього були вписані ще батько та сестра. Мати не давала ніяких коштів на даний автомобіль і претендувати на нього не може. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , суду пояснила, що десь біля десяти років тому вона працювала разом з позивакою [PERSON] і вона мала кошти так як продала була квартиру. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], суду пояснила, що з 2008 року вона проживає в цивільному шлюбі з відповідачем [PERSON] і може пояснити відносно автомобіля Volkswagen transporter, який в 2012 році придбав син чоловіка за кошти з яких вона позичила йому 4 тис.доларів. а ще 4 тис.доларів позичила сестра позивачки [PERSON] та 1 тис. доларів дав йому батько його. Позивачка ніякого відношення не має до даного автомобіля. Згідно рішення Чортківського районного суду від 13 вересня 2013 року про розірвання шлюбу за позовом [PERSON] до [PERSON] , позивачка вказувала в позовній заяві та підтверджувала в судовому засіданні про те що не проживають з відповідачем і не підтримують подружніх відносин упродовж останніх шести років. Згідно розписки зазначено, що [PERSON] продав бус в 2011 році [NUMBER] [PERSON] за ціною 9 000 доларів, однак довіреність дана ним на уповноваження розпоряджатись вище зазначеним автомобілем [PERSON], [PERSON] та [PERSON] ,14 червня 2012 року. Згідно договору банк відкрив позивачці [PERSON] кредитну лінію 29 листопада 2013 року. Згідно фіскальних чеків ліки були придбані в жовтні місяці 2013року. Вислухавши сторони, свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. 12 серпня 1983 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Згідно рішення Чортківського районного суду від 13 вересня 2013 року про розірвання шлюбу за позовом [PERSON] до [PERSON] , позивачка вказувала в позовній заяві та підтверджувала в судовому засіданні про те що не проживають з відповідачем і не підтримують подружніх відносин упродовж останніх шести років. У відповідності з ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Частиною 1 ст. 61 Сімейного кодексу України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Судом встановлено на підставі представлених сторонами доказів, що сторонам на праві спільної сумісної власності подружжя [PERSON], [PERSON] належить: - кухонний меблевий набір(стіл і чотири табуретки) вартістю 250 гривень; - шафу трьохдверну вартістю 1500 гривень; - шифер розміром 1х2, 15 штук, вартістю за 1 лист 100 гривень на суму 1500 гривень; - шифер розміром 1х70, 70 штук, вартістю за 1 лист 20 гривень на суму 1400 гривень; -балки дерев"яні розміром 4 м х 15 см. 50 штук, вартість 1 штуки 50 гривень, на загальну суму 2500 гривень; - два полуторні ліжка вартістю кожне по 500 гривень, на суму 1000 гривень; - стіл лаковий вартістю 500 гривень; - тумба під телевізор вартістю 250 гривень, всього на суму 1750 (одну тисячу сімсот п"ятдесять) гривень. Виділити позивачці [PERSON]: - кухонний меблевий набір(стіл і чотири табуретки) вартістю 250 гривень; - шафу трьохдверну вартістю 1500 гривень; - шифер розміром 1х2, 15 штук, вартістю за 1 лист 100 гривень на суму 1500 гривень; - шифер розміром 1х70, 70 штук, вартістю за 1 лист 20 гривень на суму 1400 гривень; -балки дерев"яні розміром 4 м х 15 см. 50 штук, вартість 1 штуки 50 гривень, на загальну суму 2500 гривень, всього на суму 7150 ( сім тисяч сто п"ятдесять) гривень; Відповідачу [PERSON] виділити: - два полуторні ліжка вартістю кожне по 500 гривень, на суму 1000 гривень; - стіл лаковий вартістю 500 гривень; - тумба під телевізор вартістю 250 гривень, всього на суму 1750 (одну тисячу сімсот п"ятдесять) гривень. Сторони дійшли згоди відносно вартості майна. В грошовому виразі вартість виділеної часки майна позивачки становить 7150 гривень, а відповідача -1750 гривень, різниця буде становити 5400 гривень. Відповідач погоджується без сплати різниці грошової компенсації вартості майна з покладенням на сторін судових витрат в межах ними понесених. Відносно позовних вимог позивачки автомобіля Volkswagen transporter, телевізора, кухонного комбайна та пральної машинки, то позивачкою не представлено доказів, які б свідчили про те що це майно є спільною їхньою власністю. Позивачка не змогла представити суду докази де, коли і за які кошти воно було придбано, хоча сама не заперечувала що на протязі шести років не проживали з відповідачем так як він мав іншу жінку. Виходячи із вище викладених доказів суд вважає, що решту позовних вимог позивачки є безпідставними і не підлягають до задоволення. Згідно вимог ч.4 ст.65 Сімейного кодексу України якщо б договір кредиту на який посилається позивачка і просить борг поділити пополам був укладений в інтересах сім»ї, то її позовні вимоги були в цій частині підставні. Однак, сама позивачка довела суду що на час отримання нею кредиту сім»ї не було і відповідач проживав з іншою жінкою. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Outcome: partial