Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, в період якого народилася донька [PERSON]. З часу розірвання шлюбу відповідач вихованням дитини не займається, не спілкується з нею, аліменти сплачує частково, тобто ухиляється від виконання батьківських обов'язків, тому позивач просить позбавити відповідача батьківських прав. Позивач [PERSON] в судове засідання з'явилася, позов підтримала та надала пояснення аналогічні до його змісту. Щодо заборгованості зі сплати аліментів на утримання дитини, зазначила, що кошти на погашення заборгованості по аліментам в сумі 48 000 грн отримала від відповідача. Залишила собі 8000 грн, а 40000 грн повернула відповідачу готівкою. Представник позивача адвокат Брус Т.М. позов підтримала та надала пояснення аналогічні до його змісту. Представник відповідача адвокат Салій С.А. позов не визнав. Зазначив, що відповідачем погашена заборгованість по аліментах. Під час розгляду справи відповідачем подана заява про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Від третьої особи - служби у справах дітей Городищенської районної державної адміністрації надійшла заява про розгляд справи їхню відсутність, вирішення спору передають на розсуд суду (а.с.119). Представник органу опіки та піклування в особі Городищенської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, про дату, час, місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою (а.с.201), причини неявки не повідомив. Свідок [PERSON], якій позивач є її дочкою, а відповідач - колишній зять, показала, що на сьогоднішній день дитина проживає в складі її сім'ї. Відповідач допускав негідну поведінку до доньки. у зв'язку з чим був розірваний шлюб. До досягнення дитиною 1 року батько спілкувався з дитиною. Далі ці відвідування стали супроводжуватися бійками, лайками. Останній раз батько бачив дитину 2 роки назад. Після одного відвідування батька дитина втратила бажання бачити батька. Батько не вітає дитину з днем народження, не відвідував її в лікарні. Обманув, що прийде в лікарню, а сам не прийшов. Відповідач сплачував аліменти добровільно, а потім перестав їх сплачувати. Утворилася заборгованість близько 50000 гривень. Відповідач погасив цю заборгованість, а потім забрав ці гроші. Свідок [PERSON], яка є сусідкою позивача, показала, що сторони проживали по сусідству близько одного року, а після розірвання шлюбу вона перестала бачити відповідача. Останній ніколи не займався дитиною. Про батька дитина ніколи не згадує. У разі виникнення питань щодо аліментів відповідач проявляв агресію. Свідок [PERSON], яка знає позивача з 2013 року, а відповідача знає приблизно 5 років, показала, що батька дитини жодного разу не бачила в лікарні, на дитячому майданчику. Позивачка зверталася до нього за допомогою для дитини, але останній ігнорував її прохання і ухилявся від надання допомоги, проявляв агресію, допускав рукоприкладство. Дитина дуже боїться батька. Свідок [PERSON], показала, що позивач є колишньою дружиною її племінника, відповідач є її племінником. Відповідач [PERSON] допомагав дитині грошима, погасив заборгованість по сплаті аліментів близько 50000 грн. Мати відповідача розповідала, що позивачка перешкоджає у спілкуванні з дитиною. Чи відвідував відповідач дитину в школі їй не відомо. Свідок [PERSON], яка є матір'ю відповідача, показала, що син після розірвання шлюбу не міг спілкуватися з дитиною, тому що позивачка чинила перешкоди. У відсутність позивачки син міг забирати дитину із дитячого садка. Взагалі позивачка настроювала дитину проти батька. Останній раз спілкувалися з дитиною в 2017 році. Позивачка в присутності дитини могла допустити грубість відносно неї. Син давав гроші на утримання дитини постійно. Невістка і син декілька разів мирилися і розлучалися між собою. Заборгованість по аліментам син погасив в сумі близько 50000 грн. На даний час син працює водієм міжнародних перевезень. Чи надає син допомогу на лікування вона не знає. Чи відвідував її син дитину у школі не знає. Свідок [PERSON], який тривалий час знає позивача, а відповідач є його кумом, показав, що сім'ю відповідача знає тривалий час. Відповідач давав гроші позивачці на утримання дитини. Остання чинила перешкоди у спілкуванні з дитиною. Батько намагався відвідувати дитину, але йому не давали можливість. Відповідач у судовому порядку встановлював своє батьківство. На даний час відповідач постійно сплачує аліменти. Достовірно знає, що батько приймав участь у лікуванні дитини в інфекційному відділенні. Судом в порядку ст.171 СК України була вислухана думка малолітньої дитини [PERSON], яка зазначила, що батько не вітав її з днем народження в 2017, 2018 роках. Дзвонила йому 17 разів, але батько сказав: "Чого ти наярюєш". В школу батько не приходив. Обманював, що прийде в лікарню, але не прийшов. Мама поганого про батька ніколи не розповідала. Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідків, вислухавши думку малолітньої дитини, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. В суді встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, після реєстрації шлюбу обом присвоєно прізвище [PERSON]. В період шлюбу у них [INFO] народилася донька [PERSON]. Батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.15). Рішенням Городищенського районного суду від 11.09.2012 року, яке набрало законної сили 21.09.2012 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу позивач змінила прізвище на дошлюбне [PERSON]. [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS], разом з нею проживає її дочка [PERSON], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Городищенської міської ради №228 від 17.01.2018 року (а.с.13). [PERSON] позитивно характеризується по місцю проживання (а.с.172). [PERSON] зареєстрований та проживає в с.Завадівка Корсунь-Шевченківського району Черкаської області. [PERSON] з 27.06.2014 року по 31.08.2017 року відвідувала Городищенський дошкільний навчальний заклад №2 «Зірочка», за вказаний період батько дитини жодного разу не відвідував заклад, участі у вихованні дитини не приймав (а.с.174). На даний час [PERSON] навчається в Городищенській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №2, батько дитини [PERSON] не цікавиться навчанням дитини, що зазначено у довідках №132 від 09.11.2017 року та №17 від 16.01.2019 (а.с.11, 173). Згідно характеристики, виданою Городищенською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №2 від 26.12.2018 року на [PERSON] її батько не приймає участі у навчанні дитини (а.с.171). З відповідача на користь позивача стягнуто аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення [PERSON] повноліття. Виконавчий лист перебуває на виконанні у Корсунь-Шевченківському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області, станом на 01.11.2017 року заборгованість зі сплати аліментів становить 46523,37 грн (а.с.5-6). Щодо несвоєчасної сплати аліментів позивач [PERSON] зверталася на урядову гарячу лінію, на що їй головним територіальним управлінням юстиції у Черкаській області надано відповідь, що з приводу виконання рішення суду необхідно звертатися до Корсунь-Шевченківського РВ ДВС (а.с.167-168). 16.03.2018 року головним державним виконавцем Корсунь-Шевченківського РВ ДВС винесені постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування транспортними засобами та встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника [PERSON] до повного погашення заборгованості зі сплати аліментів на утримання дочки [PERSON] (а.с.169, 170). Стороною позивача звернуто увагу, що незважаючи на вказані постанови відповідач [PERSON] з 15.06.2018 року працює водієм транспортного засобу, основним видом діяльності якого є надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні, що зазначено у довідці ТОВ «Росавтотранс» від 04.01.2019 року №1 (а.с.176). На спростування відсутності заборгованості відповідачем надано довідку Корсунь-Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Черкаській області від 17.05.2018 року №2109, з якої вбачається, що [PERSON] станом на 01.05.2018 року немає заборгованості зі сплати аліментів (а.с.57-60). [PERSON] звертався до Городищенського районного суду з позовом до [PERSON] про оспорювання батьківства, згідно висновку експерта від 23.08.2013 року №346 біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено, ухвалою Городишенського районного суду від 27.11.2013 року закрито провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову (а.с.163-165). На а.с.166 міститься довідка Городищенського відділення поліції щодо звернень [PERSON] з приводу неправомірних дій її колишнього чоловіка [PERSON], в тому числі щодо несплати аліментів. Орган опіки та піклування Городищенської районної державної адміністрації вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] (а.с.9-10). Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно о ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов"язані виховувати дитину, піклуватися про ї здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В статті 150 СК України, закріплені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно вимог п.2 ч.1 ст.164 СК України, підставою позбавлення батьків батьківських прав може бути ухилення останніх від виконання обов'язків по вихованню дитини. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року № 3 зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч.2 п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 №3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як передбачено статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, яка відповідно до ст. 9 Конституції України діє як складова національного законодавства України, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяються якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Під час розгляду справи підтверджується винна поведінка та свідоме нехтування батьківськими обов'язками відповідачем, які свідчать про ухилення ним від виховання дитини і, як наслідок, необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав відповідно до ст.164 СК України. Враховуючи встановлені у справі обставини, суд вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, оскільки не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Також під час розгляду справи відповідачем подана заява про визнання позову. На підставі вище викладеного суд приходить до висновку про задоволення позову повністю. Позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору, оскільки віднесена до 2 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в розмірі 704,80 грн ( на час подачі позову) в дохід держави.

Outcome: approved