Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить: визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] ; звільнити його від сплати аліментів, стягнутих з нього, [PERSON] , на підставі судового наказу, виданого 02 травня 2018 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування позову зазначив, що з відповідачем по справі він перебував в зареєстрованому шлюбі з 21 січня 2006 року. [INFO] у них народився син [PERSON] .Але спільне життя у них не склалося. Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 02 червня 2014 року їх шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу син [PERSON] залишився проживати з матір`ю - відповідачем по справі. На утримання сина він добровільно надавав матеріальну допомогу, а з 02 травня 2018 року на утримання сина стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку на підставі судового наказу, виданого суддею Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська (справа № 209/810/18). Але з лютого 2018 року, коли він забрав сина до себе на вихідні дні, син залишився проживати з ним, так як не погодився повертатися до матері, став прохати його щоб залишиться проживати з ним. Відповідач [PERSON] не заперечувала, щоб син став проживати з ним. З лютого 2018 року по теперішній час син проживає з ним, але не дивлячись на це відповідач у травні 2018 року стягнула з нього аліменти на утримання сина, який з нею не проживає. Про це йому стало відомо у березні 2019 року, коли на підприємстві почали стягувати аліментів, а 14 березня 2019 року у канцелярії Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська він отримав копію наказу суду від 02 травня 2018 року. Вказує, що відповідач [PERSON] неналежним чином виконує свої материнські обов`язки, не цікавиться навчанням сина, його поведінкою. За час проживання з ним син змінився: став охайніше, в нього з`явилися друзі, став краще навчитися. В інтересах сина вважає, що син повинен проживати з ним, оскільки він створив йому належні умови для навчання, виховання та розвитку. Також, вважає, що проживання разом з ним малолітнього сина та утримання ним дитини, є підставою для припинення стягнення з нього аліментів на користь відповідача на утримання сина. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явивя, надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує та з урахуванням визнання відповідачем позову, просить ухвалити рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позов визнає, не буде надавати відзив на позовну заяву, їй зрозумілі наслідки визнання нею позову, просить ухвали рішення в підготовчому засіданні. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування - адміністрації Дніпровського району Кам`янської міської ради, в підготовче засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 2 ст. 211 ЦПК України, суд ухвалив провести підготовче засідання за відсутності сторін та відповідно до ч. 4 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України ухвалити рішення у справі. Встановивши фактичні обставини, зміст спірних правовідносин та перевіривши наявність для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. В підготовчому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.01.2006 року по 13.06.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 7), рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02.06.2014 року про розірвання шлюбу (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6). 02.05.2018 року судовим наказом Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , починаючи стягнення з дня звернення до суду, тобто з 29 березня 2018 року, до досягнення ним повноліття (а.с. 9). Згідно з актом про проживання без реєстрації № 2197 від 25.03.2019 року, позивач [PERSON] з лютого 2018 року мешкає разом зі своїм малолітнім сином [PERSON] , [INFO] , який знаходиться у нього на утриманні (а.с. 13). Відповідач працює у ТОВ "Мико-Транс-1", позитивно характеризується за місцем роботи, має зі своїми батьками у спільній приватній власності чотирьохкімнатну квартиру, в якій проживає разом з сином та своїми батьками (а.с.10-12, 16-18). Згідно характеристик на малолітнього [PERSON] , [INFO] , з місця навчання та проживання (а.с. 14,15), у дитини після проживання з батьком змінився зовнішній вигляд на кращу сторону, відсутні пропуски зайнять в школі, збільшились досягнення у навчанні, змінилося відношення до однокласників з агресивного на доброзичливе, покращилось виховання і поведінка, у той час як мати вихованням сина не займалась, не цікавилась його навчанням, не відвідувала батьківські збори, забороняла дитині спілкуватись з шкільним психологом. Будь-яких заперечень проти позову Органом опіки та піклування - адміністрацією Дніпровського району Кам`янської міської ради, до суду не надходило, позовна заява з додатками отримана, про час та місце розгляду справи відомо, що підтверджується листами Органу опіки та піклування адміністрація Дніпровського району Кам`янської міської ради № 6-11/469 від 20.05.2019 року. Наведені обставини свідчать про здатність батька забезпечити гармонійний і достатній розвиток своєму синові, що повністю відповідатиме інтересам дитини. Відповідно до частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з частиною першою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. За приписами частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Мамчур проти України, N 10383/09, ЄСПЛ від 16 липня 2015 року). Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на те, що поняття "найкращих інтересів" дитини є основним фактором в контексті процедур, передбачених в Гаазькій конвенції 1980 року. У зв`язку з цим Європейський суд з прав людини послався на Рекомендацію № 874 (1979) Ради Парламентської асамблеї Ради Європи про те, що діти більше не повинні розглядатися як власність батьків, але вони повинні бути визнані в якості осіб з їх власними правами і потребами. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "М. С. проти України", яке набуло статус остаточного 11 жовтня 2017 року, наголошено, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, в найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки з сім`єю, окрім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або явно дисфункціональна; і по-друге, в найкращих інтересах дитини забезпечити її розвиток в безпечному, надійному і стабільному середовищі та в середовищі, що не є дисфункціональним (див. справу "Мамчур проти України", заява N 10383/09, § 100, 16 липня 2015 року) (пункт 76). З урахуванням викладеного вище суд вважає доцільним визначити місце проживання малолітнього сина сторін [PERSON] за місцем реєстрації і проживання його батька [PERSON] , бабусі і дідуся за адресою: [ADDRESS] . В статті 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно стаття 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За судовим наказом Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02.05.2018 року стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, на утримання малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , починаючи з 29 березня 2018 року, до досягнення ним повноліття (а.с. 9). Згідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України передбачено, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Оскільки на даний час син [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком [PERSON] і знаходиться на його утриманні, то немає підстав для подальшого стягнення з нього аліментів на утримання дитини на користь матері - [PERSON] , яка з сином не проживає та не утримує його. За таких обставин необхідно припинити стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] . Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Згідно ч. 6 ст. 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду справи повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. Частиною 1 статті 142 ЦПК передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає необхідним повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків сплаченого при поданні позову судового збору.

Outcome: approved