Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

Позивач [PERSON] у липні 2017 року звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Плеяди - Тур» про захист прав споживача шляхом повернення вартості товару за договором про надання туристичних послуг та відшкодування моральної шкоди прохаючи суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Плеяди - Тур» на користь [PERSON] суму коштів в розмірі 423 долари США, що сплачені за Договором №10062016 від 10.06.2016 року про надання комплексу туристичних послуг, 3% річних - 13.21 доларів США, неустойку - 1615.44 доларів США, майнові збитки - 1170.56 доларів США в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на дату постановлення рішення та моральну шкоду у розмірі 1000000 грн. В обґрунтування вимог позивач зазначив, між [PERSON] (далі - Замовник), матір'ю, яка діє в інтересах неповнолітньої особи, [PERSON], (далі - Турист), та Товариством з обмеженою відповідальністю «Плеяди-Тур» (далі - Виконавець, ТОВ «Плеяди-Тур») укладено договір про надання комплексу туристичних послуг № 10062016 від 10 червня 2016 року (далі - Договір). За умовами зазначеного Договору Виконавець зобов'язується забезпечити надання Туристу комплексу туристичних послуг, а Замовник зобов'язується прийняти та оплатити ці послуги на умовах даного Договору. Відповідно до п. 1.2. Договору до комплексу туристичних послуг, що надаються за цим Договором входить: організація туристичної подорожі Туриста в літній міжнародний дитячий і молодіжний табір «Сонячне місто 2016» на базі готелю «Камелот», Болгарія; відкриття болгарської візи, контроль і нагляд вожатих на території табору тощо. Згідно з п. 2.3.1. Договору Замовник зобов'язується надати Виконавцю документи, необхідні для надання послуг за цим Договором: заява про бронювання місця в дитячому таборі, копію та оригінал свідоцтва про народження дитини, копію паспорту одного з батьків Туриста та його медичну карточку. Вищевказані документи надано ТОВ «Плеяди-Тур» та окрім них додатково надіслано на електронну поштову адресу Виконавця скан-копію ідентифікаційної картки [PERSON] «грін-картку», що підтверджує наявність дозволу на проживання в США людини, що не є громадянином США, але постійно проживає на території США. Тобто, Виконавець створював туристичний продукт з врахуванням переліку документів, зазначених в Договорі, та наданих Замовником і будь - яких зауважень не пред'являв. Чоловіком, позивача, [PERSON], (копія свідоцтва про шлюб додається) оплачено вартість туристичних послуг на ім'я директора ТОВ «Плеяди-Тур» [PERSON] згідно розділу 5 Договору та відповідно до поданої заявки, зокрема, 375 євро, що становить 423 (USD) доларів США (п. 2.3.3 Договору), доказом чого слугує банківська виписка від 24.06.2016. Таким чином, позивачем виконано всі необхідні умови Договору, для подальшого споживання її донькою туристичної послуги (туристичного продукту). Відповідно до інформаційного листа 29.06.2016 року батьками позивачки забезпечено прибуття [PERSON] до місця збору групи в м. Києві, станція метро «Палац Україна». У подальшому 30.06.2016 керівник групи [PERSON] батькам позивача по телефону повідомила, що [PERSON] не пропускають через румунсько-болгарський кордон і її повертають в Україну без супроводу з боку посадових осіб Виконавця. Таким чином, ТОВ «Плеяди-Тур» не відкрито візу на [PERSON], що стало підставою заборони її в'їзду на територію Республіки Болгарії. Донька позивача, віком лише 11 років, з незнайомими людьми поверталася на територію України в м. Одесу, а потім самостійно на поїзді в місто Полтаву. Про вищевказаний факт було повідомлено у поліцію та складено відповідну заяву. Оскільки на той час позивач перебувала в Америці, не могла одразу приїхати до своєї доньки, яка переживала сильний емоційний і нервовий стрес. При першій можливості позивач купила квиток до міста Києва та прилетіла до своєї доньки, хоча не планувала приїздити до України (копія квитків додається). Також під впливом цієї ситуації та постійних хвилювань в позивача почалися проблеми зі здоров'ям і вона змушена була звернутися до лікаря для проходження обстеження та лікування (копія довідки додається). На електронну пошту Виконавця 02.08.2016 надіслано повідомлення з проханням повернути сплачені кошти в позасудовому порядку. ТОВ «Плеяди-Тур» спочатку погодилося відшкодувати збитки, втім надалі ігнорувало звернення позивача та кошти не повернули. Позивач, вважає, дії відповідача такими, що порушують положення Договору, законодавство та права позивача як споживача. Позивач та її представник до суду не з'явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, представник позивача надала заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримали повністю. Представник відповідача до суду не з'явився, подавши заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі. Суд вирішив розглядати справу у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до положень ст.223 ЦПК України. Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що між [PERSON] (далі - Замовник), матір'ю, яка діє в інтересах неповнолітньої особи, [PERSON], (далі - Турист), та Товариством з обмеженою відповідальністю «Плеяди-Тур» (далі - Виконавець, ТОВ «Плеяди-Тур») укладено договір про надання комплексу туристичних послуг № 10062016 від 10 червня 2016 року (далі - Договір). За умовами зазначеного Договору Виконавець зобов'язується забезпечити надання Туристу комплексу туристичних послуг, а Замовник зобов'язується прийняти та оплатити ці послуги на умовах даного Договору. Відповідно до п. 1.2. Договору до комплексу туристичних послуг, що надаються за цим Договором входить: організація туристичної подорожі Туриста в літній міжнародний дитячий і молодіжний табір «Сонячне місто 2016» на базі готелю «Камелот», Болгарія; відкриття болгарської візи, контроль і нагляд вожатих на території табору тощо. Згідно з п. 2.3.1. Договору Замовник зобов'язується надати Виконавцю документи, необхідні для надання послуг за цим Договором: заява про бронювання місця в дитячому таборі, копію та оригінал свідоцтва про народження дитини, копію паспорту одного з батьків Туриста та його медичну карточку. Вищевказані документи надано ТОВ «Плеяди-Тур» та окрім них додатково надіслано на електронну поштову адресу Виконавця скан-копію ідентифікаційної картки [PERSON] «грін-картку», що підтверджує наявність дозволу на проживання в США людини, що не є громадянином США, але постійно проживає на території США. Тобто, Виконавець створював туристичний продукт з врахуванням переліку документів, зазначених в Договорі, та наданих Замовником і будь - яких зауважень не пред'являв. Чоловіком, позивача, [PERSON], (копія свідоцтва про шлюб додається) оплачено вартість туристичних послуг на ім'я директора ТОВ «Плеяди-Тур» [PERSON] згідно розділу 5 Договору та відповідно до поданої заявки, зокрема, 375 євро, що становить 423 (USD) доларів США (п. 2.3.3 Договору), доказом чого слугує банківська виписка від 24.06.2016. Судом встановлено, що оплата послуг відбулася від імені чоловіка позивача [PERSON]. Таким чином, позивачем виконано всі необхідні умови Договору, для подальшого споживання її донькою туристичної послуги (туристичного продукту). Відповідно до інформаційного листа 29.06.2016 року батьками позивачки забезпечено прибуття [PERSON] до місця збору групи в м. Києві, станція метро «Палац Україна». У подальшому 30.06.2016 керівник групи [PERSON] батькам позивача по телефону повідомила, що [PERSON] не пропускають через румунсько-болгарський кордон і її повертають в Україну без супроводу з боку посадових осіб Виконавця. Таким чином, ТОВ «Плеяди-Тур» не відкрито візу на [PERSON], що стало підставою заборони її в'їзду на територію Республіки Болгарії. Донька позивача, віком лише 11 років, з незнайомими людьми поверталася на територію України в м. Одесу, а потім самостійно на поїзді в місто Полтаву. Про вищевказаний факт було повідомлено у поліцію та складено відповідну заяву. Оскільки на той час позивач перебувала в Америці, не могла одразу приїхати до своєї доньки, яка переживала сильний емоційний і нервовий стрес. При першій можливості позивач купила квиток до міста Києва та прилетіла до своєї доньки, хоча не планувала приїздити до України (копія квитків додається). Також під впливом цієї ситуації та постійних хвилювань в позивача почалися проблеми зі здоров'ям і вона змушена була звернутися до лікаря для проходження обстеження та лікування (копія довідки додається). На електронну пошту Виконавця мною 02.08.2016 надіслано повідомлення з проханням повернути сплачені кошти в позасудовому порядку. ТОВ «Плеяди-Тур» спочатку погодилося відшкодувати збитки, втім надалі ігнорувало звернення позивача та кошти не повернули. Відповідно до частин 1, 2 статті 20 Закону України "Про туризм" за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов'язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов'язання. Частиною 1 статті 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно із частиною 5 статті 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. У разі порушення боржником зобов'язання по договору сплачується неустойка, яка є мірою цивільно-правової відповідальності (ст. 549 Цивільного кодексу України). Крім того, ст. 625 Цивільного кодексу України передбачає відповідальність за порушення грошового зобов'язання. На вимогу кредитора боржник зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми. Відповідно до частини 2 статті 30 Закону України "Про туризм" порушеннями законодавства в галузі туризму є порушення умов договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг. Згідно із частиною 10 статті 20 Закону України "Про туризм" якість туристичних послуг повинна відповідати умовам договору, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються законодавством про захист прав споживачів. Так, частиною 4 статті 10 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII "Про захист прав споживачів" передбачено, що за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Частиною 5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожен день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи, якщо інше не передбачено законодавством. Також частиною 1 статті 33 Закону України "Про туризм" встановлено, що суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов'язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно із частинами 1, 2 статті 32 Закону України "Про туризм" за неналежне виконання своїх зобов'язань туроператор, турагент, інші суб'єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб'єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини. Отже, майнову відповідальність несе суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, тобто порушив умови договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику завдано збитків. Суд приходить до висновку, що позивач [PERSON], не має права на відшкодування витрат на туристичну послугу, так як нею не сплачувалися кошти за нього. Кошти сплачувалися [PERSON], який даних вимог до відповідача не висував. Щодо вимог позивача про стягнення 3% річних та неустойки, суд вважає за необхідне також відмовити, так як штрафні санкції є похідними, а тому не підлягають задоволенню. Позовні вимоги позивача, щодо відшкодування майнових збитків, суд також приходить до висновку про відмову в задоволенні даних вимог, з огляду на те що, позивачем не підтверджені вказані збитки належними доказами та те, що дані витрати є дійсно збитками для позивача. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди, суд вважає за доцільне задовольнити частково в розмірі 15 000 грн. Порушенням прав позивача та прав її доньки завдало їй та доньці постійних переживань, позивач та її донька постійно знаходимося в пригніченому стані, занепокоєні та в нервозному стані. Позивач також вимушена витрачати свій час на те, щоб поновити свої порушені права, що вимагає від неї додаткових, непередбачених раніш, зусиль. Враховуючи вимоги ст. 23 ЦК України, роз'яснення п.3, п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995р. зі змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Моральна шкода матері та дитини є пов'язаною шкодою, т.ч. через моральні переживання дитини, додатково завдається моральна шкода матері та через моральні переживання матері, завдається додаткова моральна шкода дитині. Внаслідок дій відповідача порушені нормальні життєві зв'язки, [PERSON] не мала змоги туристичного відпочинку, оздоровлення. Мені завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача щодо її доньки та її самої. При визначенні розміру моральної шкоди, позивач враховує висновки психологів, до яких матір змушена була приводити дитину протягом тривалого періоду та самій консультуватися з психологами з приводу завданої моральної шкоди та внутрішніх переживань за дитину. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з врахуванням досліджених обставин справи, суд дійшов висновку, про часткове задоволення позовних вимог. Одночасно з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 704.80 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial