Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Головний лікар Комунального закладу "Херсонська обласна психіатрична лікарня" Херсонської обласної ради [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить госпіталізувати [PERSON], який народився 06.06.1954 року, до КЗ «Херсонська психіатрична лікарня» ХОР у примусовому порядку, посилаючись на те, що останній рішенням суду визнаний недієздатним, надав згоду разом з опікуном на стаціонарне лікування. В судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги. Зазначив, що [PERSON] 10.05.2017 року був доставлений опікуном для госпіталізації у примусовому порядку до КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» ХОР, оскільки страждає на тяжкий психічний розлад у формі церебрального атеросклерозу, психоорганічний синдром з психотичним розладом у формі параноїдного синдрому. З заяви опікуна вбачається, що хворий став дратливи, конфліктує з сусідами, безпідставно скаржиться до сільради на всіх, потребує сторонньої допомоги, так як залишає місце проживання. Доказів на підтвердження зазначених обставин, суду не надано. Хворий вперше доставлений до психіатричного закладу. Лікар-психіатр в судовому засіданні пояснив, що психічний стан [PERSON] нестійкий, зазначив, що він страждає на тяжкий психічний розлад. [PERSON] залишає місце проживання, відмовляється від прийому їжі, лікування, від амбулаторного лікування, проявляє агресію до родичів. Зазначені обставини повідомив опікун при госпіталізації хворого. Також зазначив, що [PERSON] потребує рішення інших соціальних питань, а саме повного медичного обстеження для вирішення питання про призначення інвалідності за станом здоровя. Особа, відносно якої вирішується питання про госпіталізацію, [PERSON], в судовому засіданні зазначив, що він не згоден на примусову госпіталізацію до психіатричного закладу, так як підстав для цього не має. Його опікун неналежно виконує свої обовязки відносно нього, не годує, викрав його паспорт та інші документи, тому він вимушений був піти з дому до знайомих задля харчування, а також звертатися зі скаргами щодо його неправомірних дій. Зазначив також, що від амбулаторного лікування та прийому їжі він не відмовляється. Крім того, як пенсіонер МВД може пройти лікування у спеціалізованій лікарні. Зазначив, що призначення інвалідності йому не потрібно, це бажання опікуна отримувати більше коштів. Заінтересована особа опікун [PERSON] в судове засідання не зявилася, про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку, просила розглянути справу у її відсутність. Прокурор у судовому засіданні покладалась на розсуд суду при вирішенні питання про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та медичної карти стаціонарного хворого, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, вважає заяву такою, що задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України, за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу» заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України у заяві про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. У відповідності до ч. 2 зазначеної статті, до заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. Згідно ч.3 ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров'я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України. Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. В той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. З матеріалів справи та оглянутої в судовому засіданні медичної картки стаціонарного хворого вбачається, що рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 06.04.2010 року визнано недієздатним [PERSON], [INFO], та встановлено над ним опіку, призначивши опікуном [PERSON], [INFO]. Згідно заяви [PERSON] від 10.05.2017 року вона просить госпіталізувати [PERSON], який приходиться їй дядьком, зазначаючи про те, що він став дратівливим, конфліктує з сусідами, скаржиться на всіх в сільраду, залишає помешкання. Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів Комунального закладу «Херсонська обласна психіатрична лікарня" Херсонської обласної ради №3172 від 12.05.2017 року, [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у формі церебрального атеросклерозу, психоргнанічний синдром з психотичними розладами у формі параноїдного синдрому. Потребує лікування у стаціонарних умовах Комунального закладу «Херсонська обласна психіатрична лікарня" Херсонської обласної ради. Вирішуючи питання про примусову госпіталізацію [PERSON], суд дійшов висновку про те, що [PERSON] страждає на психічний розлад, проте відсутні підстави, передбачені ст. 14 ЗУ « Про психіатричну допомогу», для госпіталізації його до психіатричного закладу у примусовому порядку, оскільки суду не надано доказів тих обставин, що внаслідок тяжкого психічного розладу [PERSON] вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих, або він неспроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Заявником та заінтересованою особою- опікуном [PERSON] жодних доказів не підтверджено наявності обставин, визначених статтею 14 Закону України "Про психіатричну допомогу", як підстави для примусової госпіталізації суду не надано. Сама ж по собі неадекватна поведінка [PERSON] без встановлення наслідків цієї поведінки, що передбачено статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», не може бути достатньою підставою для госпіталізації особи в примусовому порядку.

Outcome: dismissed