Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

У жовтні 2013 року Публічне акціонерне товариство виробничо-торгова фірма „Сіверянка" звернулась з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за проживання в гуртожитку, посилаючись на те, що відповідачі поселились в гуртожитку, який належить на праві власності позивачу, на підставі договору про надання місць працівникам ПАТ ЧШФ „Елегант" в гуртожитку ПАТ ВТФ „Сіверянка" від 25.04.1994 року, який припинив свою дію з 01.11.2010 року і повинні з цього часу сплачувати щомісяця, виходячи з вартості 120 грн. за одне ліжко-місце, однак останні не дотримуються цих вимог і допустили заборгованість з оплати за проживання в гуртожитку. Тому, виходячи з розрахунку, що був наданий суду разом з позовною заявою, позивач просив стягнути в солідарному порядку з відповідачів в користь позивача 10 тисяч 374 грн. 90 коп. заборгованості за проживання в гуртожитку та витрати зі сплати судового збору. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 13 січня 2014 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено в повному обсязі. У апеляційній скарзі ПАТ ВТФ „Сіверянка" ставить питання про скасування оскаржуваного рішення суду та про ухвалення нового рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що місцевий суд прийшов до хибного висновку щодо відмови у задоволенні позову, оскільки з відповідачів необхідно стягувати плату за проживання в гуртожитку, виходячи саме з 120 грн. за одне ліжко-місце як передбачено розпорядженням Чернігівської обласної державної адміністрації від 22 жовтня 2008 року № 363. У клопотанні позивача, задоволеному апеляційним судом, ПАТ ВТФ „Сіверянка" просить врахувати, що позивач заявивши вимоги до чотирьох відповідачів, помилково розрахував заборгованість за проживання в гуртожитку не з чотирьох ліжко-місць, а з п"яти, тому просив суд скасувати рішення місцевого суду та стягнути з відповідачів у солідарному порядку в користь позивача 1 тисячу 148 грн. 64 коп. заборгованості з оплати за проживання в гуртожитку. Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Постановивши оскаржуване рішення, місцевий суд виходив з того, що у судовому засіданні було встановлено, що відповідачі проживають та зареєстровані в гуртожитку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кімнати [NUMBER] і [NUMBER], який належить позивачеві у справі на праві власності і у трудових правовідносинах з позивачем не перебувають. Що згідно з розпорядженням Чернігівської обласної адміністрації від 22 жовтня 2008 року № 363 встановлено граничний розмір плати за проживання в гуртожитках на рівні 120 грн. за одне ліжко-місце на місяць та що вартість електроенергії у плату за проживання в гуртожитку не включається і сплачується мешканцями додатково. Тому врахувавши, що відповідачі за спірний період ( з 01.11.2010 року) сплатили 19 тисяч 070 грн. в рахунок оплати за проживання в гуртожитку, що підтверджено документально, а позивач пред"явив вимоги про сплату заборгованості в розмірі 10 тисяч 374 грн. 90 коп., суд вважав, що заборгованість відсутня і тому прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позову. Проте з таким висновком місцевого суду не може погодитись апеляційний суд. З розрахунку, наданого позивачем суду першої інстанції (а.с.4) видно, що позивач просив стягнути заборгованість з оплати за проживання в гуртожитку, обрахованої з п"яти ліжко-місць та зазначив, що у зазначених кімнатах гуртожитку проживає сім чоловік, однак позовні вимоги ПАТ ВТФ „Сіверянка" були заявлені лише до чотирьох відповідачів: [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON]; що відповідачі в рахунок оплати за проживання в гуртожитку за спірний період сплатили 19 тисяч 70 грн. Однак, місцевий суд, вирішивши спір, не звернув уваги на ці обставини і поклавши в основу рішення нарахування за п"ять ліжко-місць (а.с.4) прийшов до неправильного висновку. З розрахунку заборгованості з оплати за проживання в гуртожитку, наданого представником позивача в засіданні апеляційного суду, вбачається, що відповідно до заявлених вимог до чотирьох відповідачів, така заборгованість за період з 01.11.2010 року складає 1148 грн. 64 коп. і остання, на думку апеляційного суду, підлягає стягненню з відповідачів в солідарному порядку (20218,64 грн. - 19070,00 грн.=1148,64 грн.). Отже, враховуючи наведене, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги і позовних вимог. Відповідно до правил ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати та у випадку часткового задоволення вимог такі витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з кожного з відповідачів в користь позивача необхідно стягнути по 36 грн. 75 коп. судових витрат.

Outcome: partial