Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

У позовній заяві [PERSON] просить розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 14 лютого 2015 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, за актовим записом № 182. Крім того, просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просить стягнути з [PERSON] на її користь понесені нею судові витрати. В обгрунтування позовних вимог позивачка вказала, що 14 лютого 2015 року вона та відповідач зареєстрували шлюб Луцьким міським відділом державної реєстрації цивільного стану ГТУЮ у Волинській області. Від спільного подружнього життя сторони мають сина [PERSON], [INFO], який на даний час проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Спочатку спільне життя з відповідачем складалось добре, проте протягом останніх кількох місяців шлюбні відносини між ними суттєво погіршились, що в кінцевому результаті призвело до їх фактичного припинення. На даний час у їхніх відносинах взагалі відсутнє порозуміння та повага. Це спричинено тим, що відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають між ними, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім"ї, піклуватись про підтримання їхніх сімейних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім"ю, що унеможливлює подальше їхнє перебування у шлюбі. Шлюб є лише формальним, оскільки особисті відносини між позивачкою та відповідачем вже кілька місяців мають негативний характер, між ними відсутнє нормальне спілкування, а тому продовжувати такі шлюбні відносини позивачка не бажає. Позивачка також вказала, що відповідач участі у вихованні дитини не бере, час від часу надає фінансову допомогу на утримання сина, але нерегулярно. Позивачка бажає, щоб матеріальна допомога на утримання дитини була постійною і здійснювалась під контролем виконавчої служби. На даний час позивачка не працевлаштована, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною. У зв"язку з цим не може в повній мірі забезпечити матеріальні потреби сина , який підростає і потребує більших витрат, а звернення позивачки до відповідача з приводу його постійної участі в утриманні дитини результатів не дають, не зважаючи на його обов"язок утримувати сина до досягнення ним повноліття. Позивачка намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати їхню дитину, а також виконувати всі інші обов"язки, покладені на неї законом та необхідні для належного її утримання. Відповідач є фізично здоровою особою, офіційно не працевлаштований. Позивачка вважає, що це не звільняє відповідача від обов"язку утримувати сина, цікавитись ним та надавати йому матеріальну допомогу, а тому просить стягну з нього на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка під час розгляду справи в суді позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Крім того, просить відновити її дошлюбне прізвище [PERSON]. Суду показала, що на сьогодні вона з чоловіком не помирились, проживають роздільно, шлюбних відносин не підтримують, примирення між ними неможливе та недоцільне, категорично наполягає на розірванні шлюбу. Також просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1000 грн. щомісячно. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, згідний на розірвання шлюбу, стягнення з нього аліментів та понесених позивачкою при подачі позову судових витрат. Суду пояснив, що офіційно не працює, однак погоджується на сплату аліментів у твердій грошовій сумі 1000 грн., а також буде ще додатково допомагати синові. Примирення в шлюбі не доцільне. Заслухавши пояснення сторін, повно, всебічно та обєктивно оцінивши подані докази у їх сукупності, оглянувши оригінали документів, що мають значення для правильного вирішення спору по суті суд встановив наступне. Заходи для збереження сім'ї сторонами не вживаються, шлюбні відносини подружжя не підтримує, проживають роздільно, будь-які стосунки між подружжям припинені. Згідно свідоцтва про шлюб серії І-ГЮ № 130979 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували свій шлюб 14 лютого 2015 року /а.с.5/. Відповідно до ст.\~112 Сімейного кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ч.\~3 ст.\~105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З викладеного суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя стало неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому позов в частині про розірвання шлюбу та відновлення дошлюбного прізвище підлягає до задоволення повністю. Крім того, щодо позовних вимог про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання сина [PERSON], суд приходить до наступних висновків. [PERSON] від спільного проживання в шлюбі з [PERSON] мають сина [PERSON], [INFO] /а.с.6/. Згідно ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст.180 Сімейного кодексу, батьки зобов′язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже обовязок утримувати дитину є рівною мірою обовязком як матері так і батька. Статтею ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини що мають істотне значення. Крім того, цією ж статтею передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином при визначення розміру аліментів, суд враховує те, що відповідач по стану здоров»я працездатний, на утриманні інших утриманців не має. Обставин, які б звільняли відповідача від обов′язку по утриманню свого сина судом не встановлено. Позивачка не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, тому сама не може забезпечити належне матеріальне становище малолітнього сина. Отже, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, а також врахувавши положення ст. ст. 182, 184 Сімейного кодексу України, суд рахує, що позовні вимоги підлягають до задоволення повністю. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачкою по справі при звернення до суду в частині позовних вимог про розірвання шлюбу сплачено судовий збір в розмірі 640,00 грн., що підтверджується квитанцією № 39 від 24.07.2017 року. Так як суд задовольняє позов повністю, то суд рахує за необхідне стягнути на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК з відповідача на користь позивачки сплачену нею суму судового збору в розмірі 640, 00 грн. та понесені позивачкою витрати у на правову допомогу в розмірі 500 грн. Згідно ч.2 ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн. 00 коп., так як позивачі по справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору. На підставі ст.ст .105, 110, 112, 113, 181, 181, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved