Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

09.09.2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ДП «ВК «Краснолиманська» , третя особа : Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійськ Донецької області про стягнення моральної шкоди у зв»язку з професійним захворюванням. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що перебував у трудових відносинах, працюючи на шахті «Краснолиманська» з 03.09.1982 року по 01.01.1989 року, з 15.01.1989 року по 11.07.2006 року, починаючи з підземного прохідника, учня гірничого робочого по ремонту гірничих виробіток та в якості прохідника підземного 4-го та 5-го розряду, з повним робочим днем. Звільнений наказом № 1061 від 11.07.2006 року у зв»язку з переходом на пенсію. Працюючи в шкідливих умовах він набув професійне захворювання- хронічна вертеброгенна пояснично-крестцова радікулопатія в стадії затихаючого загострення з помірно-вираженим мязово-тонічним синдромом, вираженим лівостороннім больовим корешковим синдромом помірно вираженим порушенням статико-динамічної функції позвоночника ШМ 54.1.7. Також у зв»язку з основним діагнозом він набув супутний діагноз - поясничний остеохондроз з протрузією дисків - Л4-Л5 грижою дисків Л5-S-1,деформуючий сондильоз,спондилоартроз.Ангіопатія сітчаткт, пресбіопія обох очей. Захворювання є наслідком його тривалої роботи у шкідливих умовах з важкою фізичною працею на протязі тривалого часу. Висновком МСЕК від 12.03.2007 року йому було встановлено 50% втрати професійної працездатності безстроково. При повторному переогляді 18.09.2012 року йому встановлено 60% стійкої втрати працездатності безстроково, визнаний інвалідом 3 групи, що підтверджується випискою із Акту огляду МСЕК. Позивач вважає, що внаслідок професійного захворювання йому спричинена моральна шкода, яку позивач оцінює в 75000 грн . Позивач просить стягнути з відповідача на його користь у відшкодування моральної шкоди, спричиненої професійним захворюванням, 75000 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача - Державного підприємства « Вугільна Компанія «Краснолиманська» в судовому засіданні позовні вимоги не визнала у зв»язку з тим, що, за її думкою, спричинення моральних страждань не доведений позивачем. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Красноармійськ вважають, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки за моральну шкоду, завдану внаслідок професійного захворювання, повинен відповідати роботодавець. Заслухавши пояснення сторін, з"ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач знаходився у трудових відносинах з відповідачем з 03.09.1982 року по 11.07.2006 року, де працював в якості підземного прохідника, учня гірничого робочого по ремонту гірничих виробіток та в якості прохідника підземного 4-го та 5-го розряду, з повним робочим днем. ( а.с. 7-9). Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 25.01.2007 року позивачу встановлено професійне захворювання : хронічна вертеброгенна пояснично-крестцова радікулопатія в стадії затихаючого загострення з помірно-вираженим мязово-тонічним синдромом, вираженим лівостороннім больовим корешковим синдромом помірно вираженим порушенням статико-динамічної функції позвоночника ШМ 54.1.7. Також у зв»язку з основним діагнозом він набув супутний діагноз - поясничний остеохондроз з протрузією дисків - Л4-Л5 грижою дисків Л5-S-1,деформуючий сондильоз,спондилоартроз.Ангіопатія сітчаткт, пресбіопія обох очей. Захворювання є наслідком його тривалої роботи у шкідливих умовах з важкою фізичною працею на протязі тривалого часу.( а. с. 3-4). Висновком МСЕК від 12.03.2007 року йому первинно встановлено третю групу інвалідності та ступінь втрати працездатності- 50% ( а.с. 14); при повторному переогляді 18.09.2012 року йому встановлено 60% стійкої втрати працездатності безстроково, визнаний інвалідом 3 групи ( а.с. 12). Професійне захворювання - захворювання, що виникло внаслідок професійної діяльності застрахованого та зумовлюється виключно або переважно впливом шкідливих речовин і певних видів робіт та інших факторів, пов»язаних з роботою. Перелік професійних захворювань затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2000 року № 1662. Професійне захворювання є страховим випадком також у разі його встановлення чи виявлення в період, коли потерпілий не перебував у трудових відносинах із підприємством, під час роботи, на якому він захворів. Законом України " Про охорону праці", а саме ч. 1 ст. 9 було визначено, що відшкодування шкоди, заподіяної працівнику внаслідок ушкодження здоров"я або у випадку смерті працівника, здійснюється Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. У разі настання страхового випадку Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, страхові виплати, передбачені ст. 28 Закону № 1105-Х1У. Право на отримання потерпілим одноразової допомоги та щомісячної страхової виплати настає з дня встановлення йому медико-соціальною експертною комісією ( далі -МСЕК) стійкої втрати професійної працездатності. Пунктом 27 статті 77 Закону України від 20.12.2005 року « Про державний бюджет України на 2006 рік» та пунктом 22 статті 71 Закону України « Про Державний бюджет України на 2007 рік» зупинено дію абзацу 4 статті 1, пудпункту «є» пункту 1 частини першої статті 21, частини третьої статті 28 та частини третьої статті 34 Закону України від 23.09.1999 року № 1105-Х1У « Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, які спричинили втрату працездатності», якими обов»язок відшкодування моральної шкоди покладено на Фонд соцстраху. Крім того, Законом України від 23.02.2007 року № 717-У « Про внесення змін до Закону України « Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» ( далі - Закон № 717-У), що набрав чинності з 30.03.2007 року, виключено частину третю статті 32 Закону № 1105-Х1У, яка передбачала право потерпілого на відшкодування моральної шкоди. Конституційний Суд України в своєму Рішенні від 08.10.2008 року у справі № 1-32/2008 зазначені зміни до Закону України « Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» визнав такими, що відповідають Конституції України ( є конституційними) з огляду на те, що право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 ЦК України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. Відповідно до частин першої та другої статті 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом»якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Норми Закону № 1105-Х1У передбачали відшкодування моральної шкоди застрахованим особам як страхову виплату, тому покладання на відділення Фонду соцстраху обов»язку зі сплати такої страхової виплати не є цивільною відповідальністю зазначеного органу. Крім того, відповідно до пункту 3 частини першої статті 268 ЦК України на вимогу відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я або смертю ( тобто і на вимогу про відшкодування моральної шкоди) позовна давність не поширюється. Аналогічні роз»яснення надано у пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Відповідальність за моральну шкоду за вимогами, заявленими щодо втрати працездатності, встановленої після 01.01.2006 року, несе особа, з якою потерпілий перебував у трудових відносинах на підставі ст. 1167 ЦК України. Оскільки право позивача на виплату компенсації за моральну шкоду виникло з дня встановлення йому медико-соціальною експертною комісією стійкої втрати професійної працездатності 12.03.2007 року, тобто після 01.01.2006 року, обов»язок по відшкодуванню моральної шкоди несе саме власник підприємства, з яким позивач перебував у трудових відносинах. Судом встановлено, що у зв"язку з встановленням у позивача професійного захворювання - хронічна вертеброгенна пояснично-крестцова радікулопатія в стадії затихаючого загострення з помірно-вираженим мязово-тонічним синдромом, вираженим лівостороннім больовим корешковим синдромом помірно вираженим порушенням статико-динамічної функції позвоночника ШМ 54.1.7. Також у зв»язку з основним діагнозом він набув супутний діагноз - поясничний остеохондроз з протрузією дисків - Л4-Л5 грижою дисків Л5-S-1,деформуючий сондильоз,спондилоартроз.Ангіопатія сітчаткт, пресбіопія обох очей, та втрати у зв»язку з цим професійної працездатності, йому було заподіяно моральну шкоду , яка полягає в тому, що внаслідок вищезазначеного професійного захворювання- , у нього змінилися умови його життя, тобто знизилась життєва активність, систематичне нездужання, послаблення організму, переживання з приводу погіршання свого стану здоров"я. Оскільки вказане професійне захворювання у позивача - виникло внаслідок тривалого періоду праці у шкідливих умовах з тяжкою фізичною працею , що підтверджується актом розслідування хронічного професійного захворювання від 25.01.2007 року ( а.с. 3-4), тобто у зв"язку з шкідливими умовами праці на підприємстві, суд приходить до висновку, що моральна шкода, яку зазнав позивач, є наслідком дій умов виробництва, пов"язаних з порушенням Закону України " Про охорону праці". Вищезазначені вимоги законодавства, а також роз"яснення Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року із змінами від 25.05.2001 року " Про судову практику по справам про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди" пов"язують факт заподіяння моральної шкоди не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв"язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Виходячи із наведених вище обставин, довідки МСЕК, суд вважає, що позивачу заподіяно моральну шкоду, і згідно ст. 237-1 КЗпП України, роз"ясненням Пленуму Верховного Суду України позивач має право на його відшкодування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує ступінь, характер, обсяг, інтенсивність і тривалість психічних страждань, а також той факт, що професійна працездатність у зв"язку з професійним захворюванням -втрачена первинно на 50%, в подальшому - на 60 %. Виходячи із викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 20000 грн. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати : по сплаті судового збору - в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial