Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

До Березанського міського суду Київської області звернулось публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк»\~з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свою позовну заяву обґрунтовувало тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 25.06.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 16000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» договір, що підтверджується його підписом у заяві. 20.05.2015 року позичальник помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 21.05.2015 року. У звязку з невиконанням позичальником зобовязань за договором станом на день його смерті виникла прострочена заборгованість в сумі 9\~938,22 грн. з урахування внесених коштів на погашення заборгованості, яка складається з наступного: 3\~736,89 грн. - заборгованість за кредитом; 2\~137,78 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 4\~063,55 грн. - заборгованість за пенею. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є відповідач по справі - [PERSON], якій було направлено лист-претензію з вимогою сплатити заборгованість в порядку ст. 1281 ЦК України, яку в добровільному порядку відповідач не виконує, а тому позивач просить стягнути вказану суму заборгованості та судові витрати з відповідача на свою користь. 13.07.2018 року через канцелярію суду від відповідача надійшла заява про застосування положень ст. 267 ЦК України про сплив строку позовної давності та відмову у звязку з цим у задоволенні позову обґрунтована тим, що згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 25.06.2012 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], останнє поповнення карткового рахунку покійним боржником здійснено в липні 2014 року, проте з позовом до суду позивач звернувся лише у квітні 2018 року, тобто після спливу 3-х років з часу, коли останній довідався про порушення свого права. Окрім того, вказувала, що Умови та витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» не містять підпису [PERSON], а також позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного кредитного договору, та факту отримання [PERSON] платіжної картки (а.с.74-76). Представник позивача в судове засідання не зявився, направив суду заяву, в якій просив розглядати справу за відсутності їхнього представника, вказував, що на позовних вимогах наполягають та не заперечують щодо\~ заочного розгляду справи (а.с.57). Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та заявив клопотання про витребування у позивача виписки про рух коштів по кредитному договору № б/н від 25.06.2012 року на імя [PERSON], а також відомостей про діючі тарифні плани на момент укладення договору станом на 25.06.2012 року. Відповідачка в судове засідання\~ повторно не з'явилась, про день, час та місце слухання справи повідомлена належним чином, а саме поштою рекомендованим листом з повідомленням,\~ повістки надсилались за місцем реєстрації відповідача, яке співпадає з адресою,\~ вказаною позивачем у позовній заяві. Причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши і оцінивши матеріали справи\~ у їх сукупності, докази по справі, встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 25.06.2012 року позичальник [PERSON] з метою отримання кредитних послуг підписав заяву, чим підтвердив свою згоду на те, що дана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", а також "Тарифами Банку" складає між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» договір про надання банківських послуг, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 16\~000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.7). Як встановлено, позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав, надавши позичальнику [PERSON] можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту, що підтверджується розрахунком заборгованості\~ за договором № б/н від 25.06.2012 року станом на 31.05.2015 року (а.с.4). Однак позичальник порушив взяті на себе зобовязання за кредитним договором, не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Як встановлено, позичальник в добровільному порядку заборгованість не погасив. 20.05.2015 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 340138, виданим 21.05.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березанського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис 127 (а.с.43). Як вбачається з реєстру згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів № 3603, а також фіскального чеку від 07.12.2016 року № 000006518 00007, у звязку зі смертю позичальника 07.12.2016 року позивачем було направлено претензію кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України до Березанської міської державної нотаріальної контори від 30.11.2016 року за вих. № SAMDNWFC00006191812, якою, з-поміж іншого, просили повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед Банком та включити кредиторські вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в спадкову масу (а.с.44-45,46). У відповідь на вказану претензію Березанською міською державною нотаріальною конторою було надано відповідь за вих. № 1062/01-16 від 22.12.2016 року, згідно з якою після смерті [PERSON] заведено спадкову справу № 138/2015 від 04.03.2016 року, та спадщину оформила дочка покійного [PERSON] ([ADDRESS]), та повідомлено позивача про те, що довести претензію кредитора до відома спадкоємців немає можливості (а.с.47). Факт прийняття та оформлення спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] підтверджується також матеріалами спадкової справи № 138/2015 від 08.10.2015 року, які містять свідоцтво про право на спадщину за законом від 04.03.2016 року за № 300, видане державним нотаріусом Березанської міської державної нотаріальної контори, яке посвідчує право власності [PERSON] на 1/3 частину трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 07.02.2018 року на адресу відповідача [PERSON], позивачем було направлено лист-претензію від 18.01.2018 року за вих. № SAMDNWFC00006191812, яким повідомили спадкоємицю про наявність спірної заборгованості та предявили вимогу сплатити її, що підтверджується реєстром згрупованих поштових повідомлень рекомендованих листів та фіскальним чеком від 07.02.2018 року № 000019334 00003 (а.с.48-50). Відповідно до\~ч. 1 ст. 4 ЦПК України\~\~кожна особа має право\~\~в порядку, встановленому цим Кодексом,\~\~звернутися\~\~до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами ч. 2 ст. 509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу, зокрема, з договорів та інших правочинів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором кредитодавець зобовязується\~ надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. У відповідності до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. При цьому за змістом ст. 608 ЦК України, зобов'язання\~припиняється смертю\~боржника,\~якщо воно\~є нерозривно\~пов'язаним\~з його\~особою і\~у зв'язку\~з цим\~не може\~бути виконане\~іншою особою. Зобов'язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов'язаним з особою кредитора. За правилами ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням прав і обовязків, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, які зазначені у\~статті 1219 ЦК України. Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Частинами 2\~та 3\~статті 1281\~ЦК України\~встановлено,\~що \~кредиторові\~спадкодавця належить\~протягом шести\~місяців від\~дня,\~коли він\~дізнався або\~міг дізнатися\~про відкриття\~спадщини,\~пред'явити\~свої вимоги\~до спадкоємців,\~які прийняли\~спадщину,\~незалежно від\~настання строку\~вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. При цьому, як визначено ч. 4 ст. 1281 ЦК України, кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Отже, встановлені\~статтею 1281 ЦК України\~строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє субєктивне право. Зазначена правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 08.04.2015 року у справі № 6-33цс15, від 12.04.2017 року у справі № 6-2962цс16. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина 2\~статті 1220 ЦК України). Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина 5\~статті 1268 ЦК України). Правовий аналіз вказаних норм права дає підстави для висновку, що оскільки зі смертю боржника зобовязання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми\~статті 1282 ЦК України\~щодо обовязку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. З урахуванням імперативних вимог ч.1\~ст. 12 ЦПК України,\~\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Так, як встановлено судом з матеріалів справи, позивачу стало відомо про смерть спадкодавця [PERSON] не пізніше 30.11.2016 року, про що останній вказує в своїй претензії кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України до Березанської міської державної нотаріальної контори від 30.11.2016 року за вих. № SAMDNWFC00006191812. Разом з тим, до спадкоємця кредитора з претензією банк звернувся лише 07.02.2018 року, на що вказує реєстр згрупованих поштових повідомлень рекомендованих листів та фіскальний чек від 07.02.2018 року № 000019334 00003 про відправку [PERSON] відповідного листа-претензії від 18.01.2018 року за вих. № SAMDNWFC00006191812. Відтак, фактично кредитор предявив вимоги до спадкоємця, що прийняв спадщину, з порушенням строків, встановлених\~статтею 1281 ЦК України, що згідно з частиною 4 цієї норми позбавляє його права вимоги до спадкоємців. Щодо заявленої відповідачем вимоги про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин, суд зазначає наступне. Поняття позовної давності визначено ст. 256 ЦК України як строк, у межах\~якого особа\~може звернутися\~до суду\~з вимогою\~про захист\~свого цивільного\~права або\~інтересу. Загальний строк\~позовної давності\~статтею 257\~ЦК України\~встановлено тривалістю\~три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Разом з тим, подія, на яку посилається відповідач як на початок відліку строку позовної давності, а саме невиконання позичальником [PERSON] у встановлені строки зобовязань по кредитному договору з вказівкою на останнє поповнення ним карткового рахунку у липні 2014 року, тягне виникнення у позивача як кредитора права вимоги до боржника в порядку ст.ст.1049-1050 ЦК України, в той час як предметом даного спору є правовідносини з іншим субєктним складом - між позивачем як кредитором та спадкоємцем покійного боржника, а субєктивне право позивача, за захистом якого останній звернувся з позовом до суду, віддалене в часі від події, на яку посилається відповідач, виникає у звязку зі спадкуванням прав та обовязків покійного боржника та випливає з положень ст. 1281 ЦК України, відтак, має відмінну правову природу. Враховуючи вказане суд вважає, що в даному випадку відсутні підстави для застосування наслідків спливу заявлених відповідачем строків позовної давності, а сам позов є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає з підстав пропуску позивачем - кредитором строків пред'явлення вимоги до спадкоємця. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed