Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

у лютого 2017 року ПАТ "Родовід банк" звернувся у суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що між ВАТ Родовід банк", найменування якого з 17.06.2009 р. змінено на ПАТ "Родовід банк", та [PERSON] укладено кредитний договір № 77.1/АК-01724.08.2 від 25.09.2008 р., згідно з п. 1 якого банк відкрив не відновлювальну кредитну лінію [PERSON] на загальну суму 115 173,00 грн. та відповідно до п. 1.2 зобов"язувався надати позичальнику кошти на купівлію автомобіля, а позичальник зобов"язувався повернути отриманий кредит не пізніше 25.09.2015 року (п. 3.1.2), щомісячно до 10 числа включно кожного календарного місяця частково погашати заборгованість за кредитами у сумі 1 371,11 грн. (п. 3.1.1). Відповідно до п. 1.5 кредитного договору процентна ставка за користування кредитом була встановлена в розмірі 13% річних. Відповідно до п. 1.5.1 щомісячна плата за обслуговування кредиту (в подальшому плата за обслуговування кредиту) встановлюється в розмірі 0,3000% від суми виданого кредиту. З метою забезпечення виконання кредитних зобов"язань боржником за кредитним договором між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу № 77.1/АК-01724.08.2-3 від 25.09.2008 р., посвідчений приватним нотаріусом КМНО Палладій Н.В., за умовами якого відповідач передав позивачу в заставу автомобіль "Мазда" номерний знак [NUMBER]. 25.09.2008 р. між банком та [PERSON] був укладений договір поруки № 77.1/АК-01724.08.2-3/П до кредитного договору з метою забезпечення виконання зобов"язань позичальника по кредитному договору. В порушення умов кредитного договору позичальник не виконував зобов"язання щоо сплати щомісячних платежів, у зв"язку з чим станом на 24.09.2013 р. виникла заборгованість в розмірі 1 052 935,72 грн. 04.04.2014 р. АТ "Родовід Банк" звернувся з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON] та [PERSON] Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29 серпня 2014 р. частково задоволено позов ПАТ "Родовід банк". Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 18.11.2014 р. скасовано рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 серпня 2014 року в частині стягнення заборгованості за кредитом, відсоткам за користування кредитом, 3% річних з урахуванням індексу інфляції. Постановлено ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту: стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № 77.1/АК-01724.08.2 від 25 вересня 2008 року за період з 07 квітня 2011 року по 09 липня 2014 року в розмірі 141, 681, 97 грн., з яких 74 039, 70 грн. заборгованість по тілу кредиту; 34 18, 92 грн. - 3 % річних від суми простроченої основної заборгованості за кредитом; 34 820, 39 грн. - проценти за користування кредитом; 26 90, 96 грн. - 3 % річних від суми прострочених процентів за кредитом; 138 20, 80 грн. розмір плати за кредитом; 981, 79 грн. 3% річних від суми простроченої плати за кредитом; 1 830, 21 грн. інфляційної складової по кредиту. В іншій частині рішення залишено без змін. Позивач зазначає, що станом на 20 січня 2017 року у позичальника існує заборгованість в розмірі 940 808,20 грн. За таких підстав, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів 940 808,20 грн. заборгованості за кредитним договором № 77.1/АК-01724.08.2 від 25.09.2008 р. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, надала заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та врахувати її пояснення, зазначені у заяві про перегляд заочного рішення суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася судом. Вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого ПАТ «Родовід Банк», та [PERSON] укладено договір № 77.1/АК-01724.08.2 від 25 вересня 2008 року (а.с. 8). Згідно з п. 1.1 кредитного договору банк відкрив не відновлювальну кредитну лінію [PERSON] на загальну суму 115 173 грн. та відповідно до п. 1.1 зобов'язувався надати позичальнику кошти на купівлю автомобіля зі сплатою за користування кредитом у розмірі 13,00% річних, зі строком повернення до 25 вересня 2015 року. З метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань боржником за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу № 77.1/АК-01724.08.2.-3 від 25 вересня 2008 року, відповідно до якого [PERSON] передала у заставу банку автомобіль "Мазда" номерний знак [NUMBER] (а.с. 15). Також, з метою забезпечення виконання кредитних зобов*язань 25 вересня 2008 року між банком і [PERSON] укладено договір поруки № 77.1/АК-01724.08.2.-3/П, за умовами якого остання зобов*язувалась у разі невиконання позивальником своїх зобов*язань за платежами на підставі письмового повідомлення погашає за рахунок власних коштів у повному обсязі заборгованість за позичальника (а.с. 17). Відповідно до ст. 526 ЦК Українизобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Частиною 1 статті 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. У разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконувала. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 29 серпня 2014 р. частково задоволено позов ПАТ "Родовід банк". Постановлено стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ "Родовід банк" поточну заборгованість за кредитом у розмірі 20 566,41 грн., прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 61 245,22 грн., поточну заборгованість за процентами по кредиту у розмірі 1 136,40 грн., прострочену заборгованість за процентами по кредиту у розмірі 44 259,34 грн., поточну заборгованість за платою по кредиту у розмірі 691,04 грн., прострочену заборгованість за платою по кредиту у розмірі 16 584,96 грн., нараховану пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, несвоєчасне погашення процентів по кредиту та несвоєчасне погашення плати по кредиту за період з 10 липня 2013 року по 09 липня 2014 року у розмірі 10 000 грн., три відсотки річних від суми простроченого кредиту у розмірі 3483,91 грн., три відсотки річних від суми прострочених процентів по кредиту у розмірі 2817,73 грн., трьох відсотків річних від суми простроченої плати по кредиту у розмірі 1017,61 грн., інфляційні втрати від суми простроченого кредиту у розмірі 6 925,66 грн., інфляційні втрати від суми прострочених процентів по кредиту у розмірі 5421,48 грн. та інфляційні втрати від суми простроченої плати по кредиту у розмірі 1970,38 грн. Вирішено питання про судові витрати. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 18.11.2014 р. скасовано рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 29 серпня 2014 року в частині стягнення заборгованості за кредитом, відсоткам за користування кредитом, 3% річних з урахуванням індексу інфляції. Постановлено ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту: стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором № 77.1/АК-01724.08.2 від 25 вересня 2008 року за період з 07 квітня 2011 року по 09 липня 2014 року в розмірі 141, 681, 97 грн., з яких 74 039, 70 грн. заборгованість по тілу кредиту; 34 18, 92 грн. - 3 % річних від суми простроченої основної заборгованості за кредитом; 34 820, 39 грн. - проценти за користування кредитом; 26 90, 96 грн. - 3 % річних від суми прострочених процентів за кредитом; 138 20, 80 грн. розмір плати за кредитом; 981, 79 грн. 3% річних від суми простроченої плати за кредитом; 1 830, 21 грн. інфляційної складової по кредиту. В іншій частині рішення залишено без змін. На виконання рішення суду Голосіївським районним судом м. Києва 20.05.2015 р. були видані виконавчі листи №752/4935/14. Голосіївським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві відкрито виконавче провадження № 52525383. На даний час рішення, яке набрало законної сили не виконано, сума боргу не погашена. Відповідачі не погашають заборгованість, чим порушують умови кредитного договору. Станом на 20 січня 2017 року згідно кредитного договору № № 77.1/АК-01724.08.2 від 25 вересня 2008 року боржникам [PERSON] та [PERSON] були нараховані відсотки за користування кредитом, у зв'язку з чим заборгованість за договором становить 940 808,20 грн., з яких: 12 995,72 грн. нарахованих процентів по кредиту за період з 09.07.2014 р. по 20.01.2017 р., -5 182,80 грн. нарахованої плати за користування кредитом з 09.07.2014 р. по 20.01.2017 р., -480 397,89 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 20.01.2016 р. по 20.01.2017 р., -342 703,48 грн. пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту за період з 20.01.2016 р. по 20.01.2017 р., - 5 859,16 грн. трьох відсотків річних від суми простроченого кредиту за період з 09.07.2014 р. по 20.01.2017 р., -4 176,22 грн. трьох відсотків річних від суми прострочених процентів за період з 09.07.2014 р. по 20.01.2017 р., -1 578,24 грн. трьох відсотків річних від суми простроченої плати за обслуговування по кредиту за період з 09.07.2014 р. по 20.01.2017 р., -44 380,48 грн. інфляційних втрат від суми простроченого кредиту за період з 09.07.2014 р. по 20.01.2017 р., -31 609,58 грн. інфляційних втрат від суми прострочених процентів по кредиту за період з 09.07.2014 р. по 20.01.2017 р., -11 924,62 грн. інфляційних втрат від суми простроченої плати по кредиту за період з 09.07.2014 р. по 20.01.2017 р., що підтверджується наданим розрахунком заборгованості, який міститься в матеріалах справи. В постанові ВСУ від 21 вересня 2016 року у справі № 6-2631цс15 суд дійшов правового висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора про передбачене договором дострокове стягнення тіла кредиту та нарахованих процентів, яке ухвалене до спливу строку договору і не виконане боржником, не позбавляє кредитора права на отримання нарахувань та штрафних санкцій, передбачених умовами договору та цього кодексу. Отже, усі нарахування за користування коштами та інші виплати, передбачені договором, підлягають стягненню до дати повернення позики, але в межах строку позовної давності. Також правовою позицією ВСУ у справі №6-157цс16 від 25 травня 2016 року роз'яснено, що виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України та змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє кредитора права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України, а також сплату боржником процентів, належних кредитору відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до умов кредитного договору кредит надається на строк з 25.09.2008 р. по 25.09.2015 р. Згідно п. 3.1 кредитного договору позичальник зобов'язується забезпечити своєчасне повернення кредиту і сплату нарахованих процентів. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при цьому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. За умовами ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як вбачається з розрахунку заборгованості, ПАТ "Родовід банк" просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором № № 77.1/АК-01724.08.2 від 25 вересня 2008 року за період з 09.07.2014. по 20.01.2017 р. Враховуючи положення ст.ст.257, 261 ЦК України, правові висновки, висловлені Верховним Судом України у постановах від 02.12.2015 року, справа №6-249цс15, від 21 вересня 2016 року, справа № 6-2739цс15, суд вважає необхідним стягнути на користь ПАТ "Родовід банк" заборгованість в межах строку позовної давності. Також позивач просить стягнути на його користь пеню, а саме -480 397,89 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за період з 20.01.2016 р. по 20.01.2017 р., -342 703,48 грн. пені за несвоєчасне погашення процентів по кредиту за період з 20.01.2016 р. по 20.01.2017 р. Враховуючи, що заборгованість за кредитним договором становить 117 706,83 грн., а пеня 823 101,37 грн., суддів вважає за можливе у даному випадку застосувати положення ч.3 ст.551 ЦК України, якою передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Виходячи з наведеного, суд вважає за можливе зменшити розмір пені до 117 706,83 грн. На думку суду, також заслуговують на увагу доводи відповідача про припинення поруки. Згідно ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Припинення поруки пов"язане, зокрема із закінченням строку її чинності. За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов"язання не пред"явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов"язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб"єктивне право кредитора. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов"язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юрижичне значення, законодавець пов"язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК україни). Відповідно до умов кредитного договору № 77.1/АК-01724.08.2 від 25 вересня 2008 року строк закінчення договору - 25 вересня 2015 року. Таким чином, строк закінчення договору поруки - 25 лютого 2016 року. А оскільки позивач пред"явив вимоги до поруучителя більше ніж через шість місяців після настання строку виконання строку виконання основного зобов"язання - є всі підстави вважати поруку припиненою - друге речення ч. 4 ст. 559 ЦК України. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки не є строком захисту порушеного права , а є строком існування субєктивного права кредитора й суб"єктивного обов"язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щоо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред"явлення позову), кредитор вчиняти не може. За таких підстав, заборгованість необхідно стягнути лише з [PERSON] Судові витрати належить розподілити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial