Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати арешт, який накладений на квартиру [ADDRESS], згідно постанови Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві серія АА №890981 від 04.12.2003 року. Посилається в позові на те, що 1/3 частина квартири [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. 11.09.2013 р. позивач [PERSON] звернувся до Реєстраційної служби для реєстрації рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 18.04.2013 року. 27.09.2013 року державним реєстратором Шаманською А.С. було прийнято рішення №6989264 про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень. Встановлено наявність запису в Єдиному реєстрі заборон відчуження об"єктів нерухомого майна про арешт квартири [ADDRESS], внесеного Дев"ятою Київською державною нотаріальною конторою. Згідно довідки №8419/02-32 від 24.10.2013 року виданої Дев'ятою Київською державною нотаріальною конторою, позивачу стало відомо, що арешт було накладено на квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 04.12.2003 року, обтяження щодо квартири зареєстровано в Державному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 04.10.2004 року Дев'ятою Київської державної нотаріальною конторою. Арешт на квартиру накладений постановою ВДВС Солом"янського районого управління юстиції у м.Києві в зв"язку з виконанням виконавчого листа про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Для з'ясування всіх обставин стосовно арешту, позивач звернувся до ВДВС Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві, про що йому було повідомлено що справа передана до архіву і вже знищена, оскільки закінчився термін давності по постанові. Виходячи з того, що на сьогоднішній день позивач [PERSON] не може користуватися та розпоряджатися своєю власністю з вини державних органів, тому позивач [PERSON] звернувся до суду та просить задовольнити позов. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених в позовній заяві та просив задовольнити. Представник відповідача Державної реєстраційної служби України просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що Державна реєстраційна служба України є неналежним відповідачем. У даних спірних відносинх відсутнє будь-яке рішення Укрдержреєстру, а отже стосовно Укрдержреєстру відсутній предмет спору. Представник відповідача Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з»явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Таким чином, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що квартира 1/3 частина квартири [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. 11.09.2013 р. позивач [PERSON] звернувся до Реєстраційної служби для реєстрації рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 18.04.2013 року. 27.09.2013 року державним реєстратором Шаманською А.С. було прийнято рішення №6989264 про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень. Дев'ятою Київською державною нотаріальною конторою 04.10.2004 р. зареєстровано обтяження - арешт нерухомого майна: квартира [ADDRESS] на підставі постанови державного виконавця ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві серія АА № 890981 від 04.12.2003 р. Постановою державного виконавця ВДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві серія АА № 890981 від 04.12.2003 р. накладено арешт на квартиру [ADDRESS] в зв"язку з виконанням виконавчого листа № 2-337, виданого Солом"янським районним судом м.Києві в 2002 р. про стягнення з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь БК "Трикотажник-2" заборгованості в сумі 5213,55 грн. Листом головного державного виконавця Відділу ДВС Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві Журбас Д.В. від 26.03.2014 р. повідомлено, що виконавчі провадження щодо боржника [PERSON] на виконанні не перебувають. Строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки, після чого підлягають знищенню. Відповідно до довідки Житлово-будівельного кооперативу "Трикотажник-2" від 25.10.2013р. [PERSON], який мешкає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS], сплатив 19.11.2012 р. заборгованість за комунальні послуги в сумі 7188,2 грн. Станом на 01.10.2013 р. заборгованості не має. Відповідно до ст.50 Закону України "Про виконавче провадження" у разі закінчення виконавчого провадження, арешт накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавчем заходи примусового виконання рішення. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державні реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умови, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. В ст. 316 ЦК України зазначено, що правом власності є право особи на річ/майно/, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. З точки зору ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Що стосується пояснення представника Державної реєстраційної служби України з приводу безпідставного притягнення їх до участі в справі, суд зважає за наступне. Відповідно до ч.ч. 1 та 4 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Як зазначено в ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Таким чином, законодавством України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захисту своїх прав та вільний вибір способів такого захисту. Згідно ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Зі змісту наведеної норми, яка повністю кореспондується з вищевказаними нормами законів, вбачається, що право обирати коло осіб, до яких може бути пред'явлено позов, цілком належить позивачу і саме виходячи з його волі, наявність якої є обов'язковою і яка має бути виражена у відповідному клопотанні, суд має прийняти рішення щодо заміни певних осіб на інших, або залучення нових осіб у відповідному процесуальному статусі. Зазначене підтверджується позицією Верховного суду України, викладеній у п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року №5 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду", яка визначає, що при пред'явленні позову до частини відповідачів суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів. Суд зобов'язаний вирішити справу за тим позовом, що пред'явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Виходячи з викладеного вище та враховуючи ту обставину, що під час розгляду справи позивачем не було заявлено відповідного клопотання про заміну відповідача або залучення співвідповідача, суд не може за власною ініціативою вчиняти ці дії або виключати з числа осіб, що залучені до участі в справі, неналежного відповідача, а тому суд вирішує справу за участю кола осіб, залучених до участі в справі позивачкою при зверненні до суду. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що наявність у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, обтяжень прав на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], внесених Дев'ятою Київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови ВДВС Солом'янського РУЮ у м. Києві від 04.12.2003 року, обмежує права власників на володіння та розпорядження квартирою, а тому позовні вимоги є обґрунтованими. Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved