Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з останньої 13182,72 грн. заборгованості станом на 31.07.2014 року по отриманому згідно укладеного сторонами договору від 04.05.2007 року кредиту, включаючи нараховані проценти, комісію та штрафні санкції, мотивуючи свої вимоги невиконанням відповідачкою належним чином взятих на себе зобов"язань по своєчасному поверненню отриманих коштів. У судове засідання сторони не з"явилися, в зв"язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ході судового розгляду справи встановлено, що 04.05.2007 року між сторонами укладено договір про відкриття картрахунку та обслуговування кредитної карти, відповідно до якого на платіжну карту відповідачки надається кредитний ліміт у розмірі 2800 грн. зі сплатою 36 відсотків річних на суму залишку заборгованості за кредитом. При цьому, відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами надання банківських послуг складає між нею та банком договір. Таким чином, між сторонами було укладено договір приєднання відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України. Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір між сторонами у справі було укладено 04.05.2007 року з видачею відповідачці кредитної карти, строк дії якої згідно інформації самого позивача закінчився 31.01.2009 року. При цьому у поданих матеріалах відсутні належні та допустимі докази того, що [PERSON] видавалися нові картки із визначенням нового строку їх дії, хоча згідно положень ст. 60 ЦПК України саме на позивача покладається обов"язок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Згідно неодноразово висловлених Верховним Судом України правових позицій (в т.ч. у постанові від 19.03.2014 року у справі № 6-14цс 14) відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Водночас, позивачем по даній справі заявлені вимоги щодо стягнення штрафу у розмірі 1103,94 грн. (500 + 603,94), 2885,07 грн. заборгованості за тілом кредиту, 9493,71 грн. заборгованості по відсотках за користування кредитом станом на 31.07.2014 року, тобто заборгованості, яка виникла в тому числі уже після закінчення дії кредитної карти, а, отже, дії умов кредитного договору щодо нарахування відсотків. Таким чином, суд, враховуючи вказані вище обставини, пов"язані із строком дії кредитної карти, приходить до висновку, що в порушення взятих на себе зобов"язань відповідачка відповідно до вимог укладеного правочину зобов"язана сплатити 2585,07 грн. за тілом кредиту, 415,07 грн. за відсотками станом на 31.01.2009 року, а також штраф у розмірі 650,01 грн. (500 + 150,01), приймаючи обгрунтованість вимоги щодо сплати неустойки як умови забезпечення виконання зобов"язання (розмір 5% штрафу розрахований, виходячи із сукупної заборгованості по платежам станом на 31.01.2009 року). Враховуючи вказані обставини, загальна сума боргу становить 3150,15 грн., яка відповідно до ст.ст. 611,624,1048-1050 ЦК України підлягає стягненню з відповідачки. З огляду на часткове задоволення позовних вимог, з відповідачки на користь позивача слід стягнути 281,25 грн. (243,60 + 157,50 * 0,239, де 23,9 % становить відсоток задоволених вимог) у порядку відшкодування понесених по справі судових витрат На підставі викладеного,

Outcome: partial