Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулось в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення. Позовні вимоги мотивує тим, що 24.06.2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 11363906000 про надання кредиту на суму 40 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14 % річних з терміном повернення кредиту не пізніше 23.06.2023 року. 08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. 24.06.2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договори іпотеки, відповідно до якого в іпотеку було передано в іпотеку нерухоме майно: трьохкімнатну квартиру, загальною площею 64, 5 кв.м., житловою площею 38, 5 кв.м.,що знаходться за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання щодо погашення кредитної заборгованості за вказаним договором не виконав і станом на 13.10.2014 року загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 918 273 грн. 05 коп. Просить суд, звернути стягнення на майно, відповідно до договору іпотеки на квартиру [PERSON] та стягнути судові витрати пов'язані з розглядом справи. Представник позивача в судове засідання не з'явився, а подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, а тому судом ухвалено заочне рішення по справі. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст. ст. 526, 527, 530, 546, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України. Як вбачається із змісту ч. 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що 24.06.2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 11363906000 про надання кредиту на суму 40 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 14 % річних з терміном повернення кредиту не пізніше 23.06.2023 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Станом на 13.10.2014 року сума заборгованості за кредитним договором становить 918 273 грн. 05 коп. Отже, відповідач істотно порушив вимоги ст. ст. 526, 527, 530, 536, 549, 550, 1054, 1055 ЦК України, умови Кредитного договору, не погасив суму кредиту та нараховані відсотки за користування ним, в зв'язку з чим утворилась заборгованість. Як вбачається з матеріалів справи, то 24.06.2008 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договори іпотеки, відповідно до якого в іпотеку було передано в іпотеку нерухоме майно: трьохкімнатну квартиру, загальною площею 64, 5 кв.м., житловою площею 38, 5 кв.м.,що знаходться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до договору іпотеки, іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку порушення іпотекодавцем термінів виконання якого-небудь із зобов'язань по кредитному договору. 08.12.2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість АТ «УкрСиббанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «УКРСИББАНК» змінило назву на ПАТ «УКРСИББАНК», яке є правонаступником усіх прав та зобов'язань АКІБ «УКРСИББАНК». 08 грудня 2011 року своє право вимоги, що виникло з кредитного договору у Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», останнім передано Публічному акціонерному товариству «Дельта банк», (що підтверджується Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 8 грудня 2011року). На підставі ст.514 ЦК України та вказаного Договору до ПАТ «Дельта банк» перейшло право вимоги, що виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. І ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Що ж стосується положення Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", який набрав чинності 07.06.2014 року, то суд вважає, що даний Закон не є підставою для відмови в задоволенні позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1 даного Закону протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Отже, даним Законом введено мораторій на примусове відчуження житлових приміщень, які є предметом іпотеки та забезпечують виконання зобов'язань позичальниками за валютними кредитами. Відчуження - це перехід права власності від однієї особи до іншої. Примусове відчуження майна можливе лише в порядку, визначеному законом, зокрема Законом України "Про виконавче провадження". Відповідно до даного Закону таке примусове відчуження полягає у реалізації майна з прилюдних торгів. Мораторій - це відстрочення виконання зобов'язань на певний термін або до закінчення будь-яких певних подій. Суд вважає, що мораторій на примусове відчуження житлових приміщень, що є предметом іпотеки за валютними кредитами, не може бути підставою для відмови у позові про звернення стягнення на предмет іпотеки, залишення позовної заяви без розгляду, зупинення чи закриття провадження за такою позовною заявою. Даний мораторій поширюється лише на виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на його примусову реалізацію з прилюдних торгів в ході виконавчого провадження Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, а тому вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки є підставною і підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вимога позивача про відшкодування відповідачами судових витрат також підлягає до задоволення.

Outcome: approved