Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

В позові до суду позивач вказав, що в жовтні 1998 року троюрідний брат його батька [PERSON] запропонував допомагати йому по господарству з одночасним проживанням. На вказану пропозицію він погодився та з початку листопада 1998 року переїхав до належного [PERSON] будинку в с. Годунівка Яготинського району Київської області. У [PERSON] нікого з родичів не було, та до нього від відносився як до свого сина, при цьому дядько надавав йому матеріальну допомогу, тобто фактично утримував його. Він натомість допомагав дядькові та вів домашнє господарство. [INFO] [PERSON] раптово помер. Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 2,45 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Годунівської сільської ради Яготинського району Київської області. Згідно ч.3 ст.5 ЦК України (в ред.2003р.) якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Відповідно до ст. 531 ЦК України(1963 року) до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. В силу п.8 Постанови Пленуму "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31 березня 1995 року судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним (ст.531 Цивільного Кодексу України) не менше одного року. Відповідно до вимог діючого законодавства визначальною ознакою поняття "утриманство" має бути наявність такого фактичного рівня забезпеченості громадянина, який відповідно до частини третьої статті 46 Конституції України є нижчим від встановленого законом прожиткового мінімуму (п.8 рішення Конституційного Суду України від З червня 1999 року. Справа № 1-8/99). Родичі у померлого [PERSON] відсутні. Він поховав [PERSON] за власний рахунок. В передбачений законодавством термін до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини він не звертався, однак він вважається таким, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] , оскільки постійно проживав разом з ним з листопада 1998 року до дня його смерті. За правилами ст.ст. 548 та 549 ЦК України (в ред. 1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Згідно статті 549 ЦК України, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. За роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, даними у п.4 Постанови від 24.06.1983 року №4 "Про розгляд судами України справ про спадкування", якщо позивач у передбаченій ст. 549 Цивільного кодексу України шестимісячний строк для прийняття спадщини вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання, про визнання права власності на майно. Разом з тим, одержати свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане спадкове майно позивач не може, оскільки оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку у позивача відсутній, в наявності є лише копія. Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке піддягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Пунктом 1 глави 8 Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, передбачено, що «.... нотаріуси не приймають для вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші не застережені виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження...». Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Просив визнати за ним право власності на спадкове майно. В підготовче засідання позивач та його представник не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача звернувся до суду з заявою, в котрій просив розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, в заяві до суду просив розглянути справу у відсутності представника, позов визнав. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Перевіривши матеріали справи, роз`яснивши процесуальні наслідки визнання позову, враховуючи, що представники відповідачів позов визнали та визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання позову може бути прийнято судом, а позов підлягає до задоволення. З копії паспорта [PERSON] (а.с.10) вбачається, що останній зареєстрований в с.Годунівка Яготинського р-ну з 20.01.1987 року. З довідки Годунівської сільської ради (а.с.11) вбачається, що [PERSON] поховав [PERSON] за власні кошти. З копії Державного акту на право приватної власності на землю (а.с. 12) вбачається, що [PERSON] мав на праві власності земельну ділянку (пай) розміром 2,45гектарів, яка розташована на території Годунівської сільської ради. Ураховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved