Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

Позивач управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м.Києва звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] (надалі Відповідач), в якому просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму матеріальної шкоди у вигляді безпідставно отриманих сум переплати пенсії у зв'язку з рахунковою помилкою в розмірі - 240,02 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що в управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва на пенсійному обліку перебуває і отримує пенсію за віком як державний службовець [PERSON] За період з 18.01.2010 року по 30.09.2010 року у відповідача у зв"язку з рахунковою помилкою виникла переплата в сумі 240,02 гр. Про необхідність виникнення переплати та погашення вказаної суми відповідача було повідомлено листом від 05.10.2014 року. Оскільки відповідач добровільно не вніс кошти переплати пенсії, тому позивач звертається до суду із цим позовом. В судове засідання представник позивача не з"явився, але направив до суду заяву, де просив суд розглядати справу у його відсутність та позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, вважаючи позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, оскільки доказів виявлення вказаної переплати не надано позивачем, вона вже утримувалась із її пенсії та потім була повернута в 2013 році та зазначила про необхідність застосування строків позовної давності при вирішенні вказаної справи. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що підстав для задоволення позову немає. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що відповідач перебуває на обліку у позивача та отримує пенсію за віком як державний службовець. Згідно листа №4681 ГУ ПФУ в м.Києві на адресу позивача зазначено про прохання вирішити питання про утримання пенсії у зв"язку з перерахунком з відповідача за період з 10.01.2010 року по 30.09.2010 року в сумі - 240,02 грн. Листом від 06.08.2014 року позивач повідомляв відповідача про необхідність відшкодування переплати пенсії у вказаному розмірі у зв"язку з програмною помилкою. Відповідно до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За змістом ч.1 ст.1215 ЦК України слід розуміти, що підлягає поверненню безпідставно набуте майно у вигляді пенсії внаслідок рахункової помилки. Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування у розмірі витрат, які вона зробила чи мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Між тим, з наданого стороною відповідача доказів - лист позивача від 02.11.2012 року за №3054 на адресу [PERSON] вбачається, що у зв"язку з надміру виплаченими коштами виникла переплата пенсії з 18.01.2010 року по 30.09.2010 року в сумі - 240,02 грн., яка згідно рішення комісії утримується з пенсії в розмірі - 5% одноразово до повного погашення. За таких обставин, вбачається про здійснення стягнення позивачам з відповідача цих коштів, оскільки як сума, так і період виникнення переплати збігається із визначеними у цьому позові. Обгрунтування подвійного стягнення однієї і ті є ж суми позивачем не наведено. Між тим, жодних доказів обґрунтованості нарахування вказаної суми переплати та відповідних розрахунків та з чиєї вини, рішень про нарахування суду надано не було, а тому позивачем не доведено належними допустимими доказами ті обставини, на які він посилається Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Вимогами ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивач не довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому суд вважає вимоги позивача про стягнення безпідставно набутого майна - грошових коштів пенсії у виді переплати пенсії є не обґрунтованими та не доведеними, тому позов задоволенню не підлягає. З огляду на те, що в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю, тому клопотання відповідача про застосування позовної давності та відмови у зв"язку із цим в позові - задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed