Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Представник позивача звернувся з позов до відповідача , в якому зазначає , що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON] . На час відкриття спадщини [PERSON] належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 4.930 га , що розташована на території Троїцької сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області . Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина - [PERSON] ( дружина ) та двоє синів - [PERSON] і [PERSON] . Відповідно до довідки Троїцької сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини були зареєстровані за місцем проживання позивач [PERSON] та син [PERSON] , тобто вони є такими , що прийняли спадщину після смерті [PERSON] . Але обидва сина в межах шестимісячного терміну надала до нотаріальної контори заяви про відмову від їхнього права на спадщину на користь позивача , тобто саме вона являється єдиними спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] . 10.11.2014 р. на звернення позивача щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її чоловіка [PERSON] завідувач Петропавлівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області надала довідку про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність у неї витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку , що є її об"єктом спадщини. Відповідно до п.4.20 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусами провадиться на підставі документів , оформлених відповідно до ст. 19 ЗУ " Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень " та витягу з Державного земельного кадастру . За життя спадкодавцем не було внесено відомості про його право власності до Державного земельного кадастру , що підтверджується повідомленням державного кадастрового реєстратора від 29.10.2014 р. , тобто відмова нотаріуса є правомірною та обгрунтованою. Отже , на цей час позивач є спадкоємцем за законом на всі права та обов"язки померлого [PERSON] на законних підставах , але не може розпорядитись спадщиною на власний розсуд через відсутність у неї одного із правовстановлюючих документів на об"єкт нерухомого майна , що є предметом спадкування , що і послугувало підставою для відмови нотаріусом щодо посвідчення на її користь свідоцтва про право на спадщину за законом. Просить суд : - в порядку забезпечення доказів витребувати від Петропавлівської ДНК Дніпропетровської області письмову інформацію щодо письмових заяв громадян - [PERSON] і [PERSON] про відмову від права на одержання спадщини після смерті їхнього батька - [PERSON] , який помер [INFO] на користь їхньої матері [PERSON] , а також копії таких заяв для залучення їх в якості письмових доказів до матеріалів справи за цим позовом ; - визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом право на земельну ділянку площею 4.930 га , яка розташована на території Троїцької сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області , яка належала [PERSON] , померлому [INFO] на підставі державного акту серії ІІ-ЛП № 108435 виданого 05.09.20001 р. Троїцькою сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області ... Представник позивач в судове засідання не з'явився , в своїй заяві просить справу заслухати у його відсутність. Просить позов задовольнити . Представник відповідача в судове засідання не з'явився. У своїй заяві просить суд слухати справу у його відсутність. Позов визнає. Вивчивши матеріали справи , суд вважає , що позов не підлягає задоволенню . Судом встановлено , що дійсно [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], тобто чоловік позивача (свідоцтво про одруження серії [NUMBER] ). Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у виді земельної ділянки ( пай [NUMBER] ) ,площею 4.930 га , розташована на території Троїцької сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської обл., про що свідчить Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ДП № 108435. Довідкою Троїцької сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 04.11.2014 р. ( вих. № 882 ) зазначається , що позивач на день смерті спадкодавця проживала разом з ним за адресою - [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є його дружина - [PERSON] ( дружина ) та двоє синів - [PERSON] і [PERSON] . Згідно їхніх заяв від 02.10.2009 р. сини відмовилися від своє частки у спадщини після смерті батька ( заяви посвідченні секретарем виконкому Троїцької сільської ради ). В письмовому повідомленні завідувача Петропавлівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області від 10.11.2014 р. позивачці було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку по тим підставам , що у останньої відсутній витяг з Державного земельного кадастру на земельну ділянку . В іншому письмовому повідомленні Державного кадастрового реєстратора управління Держземагенства у Петропавлівському районі від 29.10.2014 р. ( вих. № 156 ) на звернення позивача про надання відомостей щодо кадастрового номеру земельної ділянки зазначено , що земельна ділянка спадкодавця [PERSON] не перенесена до Національної кадастрової системи. Також роз"яснено , що відповідно до п. 2 розділу 7 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ " Про Державний земельний кадастр" якщо відомості про земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель , їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення ( відновлення ) меж земельної ділянки державної чи комунальної власності. Для внесення земельної ділянки до Державного земельного кадастру ( проведення державної реєстрації ) її власником ( користувачем ) необхідно звернутися до землевпорядної організації та замовити розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення ( відновлення ) меж з земельної ділянки в натурі ( на місцевості) . Позивач на підтвердження своїх вимог та підстав для звернення до суду посилається на ту підставу , що нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку в зв"язку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку. Посадова особа Державного кадастрового реєстратора , в свою чергу , відмовила позивачу у видачі вищевказаного витягу по тим підставам , що заяву про внесення земельної ділянки до Державного земельного кадастру повинен надати власник цієї земельної ділянки. Суд не погоджується з даною позицією позивача по таким підставам. У відповідності з абзацом першим пункту другого Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про державний земельний кадастр" земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера, а абзацом першим пункту четвертого передбачено, що у разі якщо земельні ділянки, обмеження (обтяження) у їх використанні зареєстровані до набрання чинності цим Законом у Державному реєстрі земель, відомості про такі земельні ділянки, обмеження (обтяження) підлягають перенесенню до Державного земельного кадастру в автоматизованому порядку, без подання заяв про це їх власниками, користувачами та без стягнення плати за таке перенесення. Згідно матеріалів справи спадкодавець отримав у приватну власність земельну ділянку згідно Державного акту 05.09.2001 р. Тобто відомості про земельну ділянку спадкодавця до Державного земельного кадастру повинні були внесені в автоматизованому режимі без його заяви. На думку суду , посадова особа вищезазначеного органу на заяву позивача відреагувала простою формальною відпискою . В ухвалі Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області про залишення позовної заяви без руху від 25.11.2014 р. судом зверталася увага на вищезазначений недолік. Представник на це не відреагував та залишив його без уваги. Таким чином , на думку суду єдина перешкода ( як стверджує представник позивача) - відсутність у померлого витягу з Державного земельного кадастру, відповідно до ст. 19 ЗУ " Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень " не є підставою для задоволення позовних вимог позивача . З посиланням позивача в частині неможливості отримання свідоцтва про право на спадщину, яке видається державною нотаріальною конторою за місцем відкриття спадщини, погодитись не можна, оскільки воно прийняте без врахування обставин у справі та норм матеріального права. Як вбачається із матеріалів справи позивач звернулася в нотаріальну контору, та виконала всі дії щодо прийняття спадщини, але закінчити оформлення своїх прав не може, через вищезазначені перешкоди . Відповідно до вимог ст.46 Закону України «Про нотаріат» неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Такі вимоги передбачені також Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03 березня 2004 року. А п.216 цієї ж Інструкції передбачено - якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документу, витяг із Реєстру прав власності. Суд не може визнати , як достатньою підставою письмове повідомлення завідувача Петропавлівською ДНК від 10.11.2014 р. про неможливість у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину за законом. Тобто таким документом повинна вмотивована та обгрунтована постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до п.23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження, у тому числі про оскарження його дій. Також суд зазначає , що згідно ч.З ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають. Звертаючись до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, позивач на вказані вимоги Закону не звернув уваги . Питання про поновлення строку не ставить. З часу відкриття спадщини закінчився спеціальний строк , передбачений ч. 1ст. 1270 ЦК України ( шість місяців) . Адже , з часу відкриття спадщини і до часу звернення до суду минуло більше п"яти років. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. За вказаних вище обставин, суд, оцінюючи зібрані по справі докази, дійшов висновку, що позивач не довела ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх позовних вимог. На підставі викладеного ,

Outcome: dismissed