Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

В листопаді 2017 року [PERSON] звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира із вказаним позовом, в якому просить визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною від 22 травня 2014 року за № 2003 таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 22.05.2014 приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною вчинено виконавчий напис за №2003, згідно якого запропоновано звернути стягнення на адмінприміщення по [ADDRESS], що належать їй. [PERSON] вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням ст.ст.87, 88 Закону України "Про нотаріат", ст.35 Закону України "Про іпотеку", п.3.2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, оскільки нотаріус не переконався про отримання іпотекодавцем повідомлення про усунення порушення кредитного договору та перевищив період стягнення більш ніж за три роки. Позивач та його представник у судове засідання не з'явились. Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його та позивача відсутністі, в заяві вказав, що позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву [PERSON], в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог останньої посилаючись на те, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» для вчинення спірного виконавчого напису ним подано всі необхідні документи, відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів натаріуса». Третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна у судове засідання не з'явилась, надавши заяву про розгляд справи за її відсутності. Предтавник третьої особи Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Житомирській області про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, свого представника для участі у судовому засіданні не направили. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 15.06.2006 між Публічним акціонерним товариством "ОТП Банк", яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства "ОТП Банк" і позивачем укладено кредитний договір № СМ-001/209/2006. Крім того, з метою забезпечення виконання вказаного зобов'язання позивач за договором іпотеки укладеним 16.06.2016, зареєстрованим в реєстрі під № 8766, передала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно: адмінприміщення з майстернею літ."З"-приміщення 1-1а площею 11,0 кв.м., 1-2 площею 96,1 кв.м., 1-11 площею 17,7 кв.м., 1-12 площею 56,0 кв.м., 2-1а площею 11.0 кв.м., 2-7 площею 14,2 кв.м., 2-8 площею 34,4 кв.м., 2-9 площею 9,6 кв.м., 2-10 площею 24,1 кв.м., 2-11 площею 13,9 кв.м. та склад літ "И" - приміщення 1-6 площею 14,9 кв.м., 1-7 площею 16,9 кв.м., 1-8 площею 31,5 кв.м., 1-9 площею 67,7 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Право вимоги за зазначеним договором іпотеки придбано Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" по договору про відступлення вимоги від 24.12.2010, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., за реєстром № 9966. Згідно виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни від 22.05.2014, зареєстрованого в реєстрі під № 2003, запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно: адмінприміщення з майстернею літ."З"-приміщення 1-1а площею 11,0 кв.м., 1-2 площею 96,1 кв.м., 1-11 площею 17,7 кв.м., 1-12 площею 56,0 кв.м., 2-1а площею 11.0 кв.м., 2-7 площею 14,2 кв.м., 2-8 площею 34,4 кв.м., 2-9 площею 9,6 кв.м., 2-10 площею 24,1 кв.м., 2-11 площею 13,9 кв.м. та склад літ "И" - приміщення 1-6 площею 14,9 кв.м., 1-7 площею 16,9 кв.м., 1-8 площею 31,5 кв.м., 1-9 площею 67,7 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS], та належать на праві власності [PERSON]. За рахунок коштів отриманих від реалізації нерухомого майна, запропоновано задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" у розмірі 33 386,08 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 22.05.2014 становить 391 634,08 грн., з яких: залишок заборгованості за кредитом - 31 051,62 долари США; заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 2 334,46 доларів США. Витрати, пов'язані із вчиненням виконавчого напису становлять 1 700,00 грн. Всього у гривневому еквіваленті з урахуванням витрат на вчинення виконавчого напису нараховано 393 334,08 грн. 10.11.2017 представник позивача отримав у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Житомирській області виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни від 22.05.2014. Однак в травні 2015 року постановою державного виконавця виконавчий документ повернутий відповідно до п.6 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження". Відповідно до ст.ст.87, 88 Закону України "Про нотаріат", для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення виконавчих дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, відповідно до якого нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно п.2.1 п.2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п.2.2 п.2 Глави 16 розділу II Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (п.п.2.3 п.2 Глави 16 розділу II Порядку). Як вбачається з матеріалів справи за адресою проживання позивача цінним листом 17.12.2013 відповідачем направлено досудову вимогу про виконання порушеного зобов'язання за кредитним договором від 19.06.2006, дата укладення якого не відповідає справжній даті кредитного договору № СМ-001/209/2006, тобто 15.06.2006. Таким чином факт відправки вказаної вимоги правового значення не має, оскільки нотаріус до вчинення виконавчого напису не витребував у стягувача документи, які вказували б на порушення основного зобов'язання. Підпунктами 3.2, 3.5 п.3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 N 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій. Також суд посилається на правовий висновок постанови Верховного Суду від 28.02.2018 у справі за № 335/13278/14. При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню і враховує вимоги ст.88 Закону України "Про нотаріат" та застосовує строки позовної давності за ст.ст.257, 258 ЦК України . Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Згідно з вимогами ст.ст.256-258 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Аналогічна правова позиція щодо застосування положень ст.ст.257, 261 ЦК України висловлена Верховним судом України у справах № 6-95цс14 та № 6-127цс14. З оспорюваного виконавчого напису від 22.05.2014 вбачається, що строк за який провадиться стягнення становить сім років шість місяців два дні, а саме з 15.06.2006 по 17.12.2013. Відповідність розрахунків заборгованості, з урахування строків позовної давності, нотаріусом не перевірялася. Перебіг строку, протягом якого може бути вчинено виконавчий напис, починається з наступного дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу, тобто з наступного дня після прострочення виконання зобовязання. Отже, виконавчий напис вчинено нотаріусом поза межами строку, передбаченого ст.88 Закону України "Про нотаріат", тому сума заборгованості не може вважатись безспірною. Суд вважає за необхідне, визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст.141 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: approved