Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-12 00:00:00

У листопаді 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» звернулось до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості за договором №108692-П.рез-2014 від 24.10.2014 в розмірі 33 109,84 грн., та судовий збір в розмірі 1600,00 грн. Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києвавід 06.02.2018 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватніінвестиції» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості - задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Приватні інвестиції" (ідентифікаційний код 37356981, р/р 373569826595 в банк ПАТ "Кредобанк" у м. Києві, МФО 325365) заборгованість за договором № 108692-П.рез-2014 від 24.10.2014 в розмірі 33 109,84 грн. (тридцять три тисячі сто дев"ять гривень 84 копійки ) та судовий збір у сумі 1600,00 грн. (одна тисяча шістсот гривень 00 копійок). Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 26.04.2018 скасовано заочне рішення Дарницького районного суду м.Києва від 06.02.2018 по справі №753/22088/17про стягнення кредитної заборгованості. Ухвалою Дарницького районного суду м.Києва від 26.04.2018 справу призначено для розгляду в спрощеному позовному провадженні на 13.06.2018р.о 12:00 год. В судове засідання сторони не зявились. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та залучення в якості третьої особи ПАТ "Піреус Банк МКБ". Відповідачем надано клопотання про відкладення розгляду справи. Суд вивчивши матеріали справи, клопотання сторін, виходячи з положень ст. 80 ЦПК України вважає за можливим розглянути справу за наданими матеріалами, враховуючи достатність доказів, відмовивши у задоводенні клопотання обох сторін. Звертаючись до суду з заявленим позовом позивач у позовній заяві зазначив, що [PERSON] згідно Договору №108692-П.рез/2014 від 24.10.2014р. у безготівковій формі, шляхом перерахування на поточний рахунок надавались кредитні кошти, які останній не повертає, чим порушує права Позивача. Відповідач проти позову заперечує, зазначає що договір кредиту не укладав та додаткових угод до Договору банківського рахунку №108692-П.рез/2014 від 24.10.2014р. про надання Овердрафту не підписував. Судом встановлено, що 24.10.2014 між ПАТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» та [PERSON] було укладено Договір банківського рахунку №108692-П.рез/2014, згідно п.1.1 якого Банк, на підставі наданих Клієнтом згідно з вимогами чинного законодавства України документів, відкриває Клієнту поточний (і) рахунок (і) (далі - «Рахунок» як для однини так і для множини) та здійснює його розрахунково-касове обслуговування у валюті (валютах), визначених Клієнтом у заяві (заявах) про відкриття Рахунку, і надає повязані з цим послуги, а Клієнт зобов`язується здійснити оплату таких послуг в порядку та у строки, визначені цим Договором. Цей Договір регулює порядок відкриття та здійснення розрахункого-касового обслуговування Рахунку Клієнта. Рахунок відкривається Клієнту та обслуговується на умовах Чинних Тарифів для тарифного плану «Поточний рахунок». Відповідно до абзацу 1, 2 п.2.2 Договору Сторони підписанням цього Договору домовились та підтверджують, що у випадку, якщо Клієнтом згідно з цим Договором надано заяву на відкриття Рахунку, без необхідності випуску Платіжної Карти, надання будь-яких інших додаткових послуг, що можуть надаватись Банком згідно з умовами Договору, до цього Договору застосовуються умови Правил виключно в тій частині, що регулюють порядок відкриття, використання і обслуговування Рахунку. При цьому, Сторони домовились, що інші умови Правил щодо надання та користування певним видом послуг Банку набувають чинності для Клієнта та стають обов`язковими для виконання Сторонами після надання Клієнтом до Банку відповідної заяви (у відділенні Банку у встановленій Банком формі або при зверненні до Контактного центру Банку та проведенні відповідної ідентифікації Клієнта або іншим шляхом, передбаченим Договором та/або Правилами, при умові проведення ідентифікації Клієнта) про бажання скористатися відповідною послугою чи укладення окремої додаткової угоди до цього Договору, якщо це прямо передбачено цим Договором. У випадку, якщо Клієнтом згідно з цим Договором надано заяву на відкриття Рахунку, випуск Платіжної Картки чи надання інших додаткових послуг, умови Правил застосовуються та є обов'язковими для виконання Сторонами в тій частині, що регулюють порядок відкриття, використання і обслуговування Рахунку, умов випуску та користування Платіжною Карткою та в інших частинах, що регулюють порядок надання обраного Клієнтом виду послуги, що надається Клієнту Банком згідно з Договором та відповідної заяви Клієнта. У випадку, якщо Клієнт бажає отримати Овердрафт, така послуга може бути надана Банком на підставі окремої додаткової угоди до цього Договору, укладеної між Сторонами. З матеріалів справи вбачається, 12 вересня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» та Публічним акціонерним товариством «Піреус Банк МКБ» було укладено Договір факторингу №2 відповідно до п.1.1 якого за цим Договором Фактор зобов'язується передати грошові кошти в сумі 38 588,65 грн. (тридцять вісім тисяч пятсот вісімдесят вісім гривень шістдесят п'ять копійок) (надалі іменується «кошти») в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт зобов'язується відступити Факторові своє право грошової вимоги за кредитним договором, згідно Переліку наведеному в Додатку №1 до цього Договору, до фізичних осіб, що уклали із Клієнтом вказані кредитні договори, а також будь-яких представників таких фізичних осіб, повірених, правонаступників, інших осіб, до яких перейшов обов`язок виконати (повністю або частково) зобов`язання замість вказаних фізичних осіб (надалі іменується «Боржники») в розмірі 970 (дев'ятсот сімдесят) доларів США 26 центів, що за курсом НБУ станом на 11 вересня 2017 року складає 25 297,55 грн. (двадцять п`ять тисяч двісті дев'яносто сім гривень п`ятдесят п'ять копійок); 2 988 (дві тисячі дев'ятсот вісімдесят вісім) євро 88 євроцентів, що за курсом НБУ станом на 11 вересня 2017 року: 93 982,31 грн. (дев`яносто три тисячі дев'ятсот вісімдесят дві гривні тридцять одна копійка); 9 026 566 (дев`ять мільйонів двадцять шість тисяч п`ятсот шістдесят шість) грн., 83 коп. станом на 11 вересня 2017 року (надалі іменується «сума відступленої грошової вимоги»). Сума фактичної відступленої грошової вимоги може бути збільшена за рахунок нарахованих відсотків на дату переходу права грошової вимоги за Договором до Фактора. Фактор підтверджує наявність у нього права за чинним в Україні законодавством укладати та виконувати цей Договір. Пунктом 2.1 Договору сторони визначили, що Детальна інформація про вимогу, строк та порядок відступлення вимог між Клієнтом та Фактором визначені в Додатках №1 та №2 до цього Договору. Згідно ч.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Відповідно до ч.3 ст.1066 ЦК України Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Згідно ч.1 ст.1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Відповідно до абз.2 п.2.2 Договору банківського рахунку №108692-П.рез/2014 від 24.10.2014р. у випадку, якщо Клієнт бажає отримати Овердрафт, така послуга може бути надана Банком на підставі окремої додаткової угоди до цього Договору, укладеної між Сторонами. Разом з тим, Позивачем не доведено та не надано суду доказів укладення між Відповідачем та ПАТ «Піреус Банк МКБ» додаткової угоди до Договору про надання Овердрафту. Крім того Позивачем не доведено, що до нього перейшло право грошової вимоги до боржника за Договором факторингу №2 від 12.09.2017, оскільки до позовної заяви не додано Додаток №1 та №2 в яких зазначено перелік осіб, по яких Клієнтом відступлено Факторові своє право грошової вимоги за кредитними договорами. Частиною 1,2,3 та 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Жодних доказів, які б спростовували висновки суду про недоведеність та необґрунтованість підстав для стягнення заборгованості, позивач не надав, в тому числі не довів перехід до останнього права грошової вимоги за Договором факторингу №2 від 12.09.2017р. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З наведених вище обґрунтувань вбачається, що позивачем не було надано жодних належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України на підтвердження своїх позовних вимог. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. З вищезазначених норм слідує, що суди повинні належним чином обґрунтовувати свої рішення. Аналогічна позиція підтримується і практикою Європейського Суду з прав людини, зокрема у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 року, де зазначено про те, що Європейський Суд встановив порушення ст. 6 Конвенції, у тому числі через те, що національні суди не дали відповідь на аргументи заявниці стосовно правдивості показів свідків та дійсності документів, хоча ці докази були визначальними для рішення по справі. Слід також зазначити, що однією із засадсудочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач в позові, як на підставу для його задоволення, не знайшли свого підтвердження, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Судові витрати згідно Закону України «Про судовий збір» позивачу поверненню не підлягають і покладаються на позивача. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed