Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

[PERSON] в інтересах малолітньої доньки [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] у якому за уточненими вимогами просить вселити [PERSON], [INFO], за адресою реєстрації у квартиру [ADDRESS] та зобов'язати відповідача не чинити перешкоди [PERSON] у користуванні квартирою (а.с. 40). Вимоги мотивує тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20.03.2012 року [PERSON] зобов'язано вселити до квартири [ADDRESS] [PERSON] та неповнолітнього сина [PERSON] Крім цього, вказаним рішенням суду [PERSON] зобов'язано не чинити перешкод [PERSON] та неповнолітньому сину [PERSON] у користуванні вказаною квартирою. Позивач зазначає, що під час того коли вирішувалася вищевказана справа вона була вагітна другою дитиною, яка народилася [INFO]. На даний час рішення суду не виконано, що стало підставою для подання державного виконавця про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності. В свою чергу малолітня [PERSON] після набрання рішення законної сили зареєстрована за адресою [ADDRESS]. У звязку з тим, що рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 20.03.2012 року станом на сьогоднішній день не виконано, її донька [PERSON] позбавлена можливості проживати за місцем реєстрації. На даний час позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3 років. У квартирі залишилися всі її та дитячі речі, можливості проживати за адресою реєстрації дитина позбавлена, про що відомо службі у справах дітей (а.с. 1). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позов та викладені у ньому обставини. Відповідач та представник третьої особи в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. У зв"язку з чим суд з урахуванням думки представника позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження, [PERSON] народилась [INFO], її матір"ю є позивач [PERSON] (а.с. 8). Судом встановлено, що спірне жиле приміщення - це неприватизована квартира [ADDRESS] у якій зареєстровані сторони по справі та малолітні [PERSON], 2012 р.н., і [PERSON], 2008 р.н. (довідка по формі № 3, видана ЖРЕО № 401 від 25.02.2015 р.). Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ч. 3 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. 4 ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20.03.2012 року зобов"язано [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] та неповнолітньому сину [PERSON] у проживанні в квартирі [ADDRESS] та вселено у спірну квартиру [PERSON] і неповнолітнього сина [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Представник позивача суду пояснила, що рішення суду про вселення [PERSON] із малолітнім сином по даний час відповідачем не виконано, 17.12.2013 р., 20.03.2014 р., 04.04.2014 р. та 28.08.2014 р. були здійснені виходи державного виконавця за адресою спірної квартири, проте на неодноразові дзвінки двері відповідач не відкрив, про що були складені відповідні акти; державним виконавцем 31.03.2014 р. та 08.04.2014 р. накладалися штрафи за невиконання рішення суду і законних вимог державного виконавця, також внесено подання про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності. Як визначено ст. ст. 64, 65 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Відповідно довідки Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві, в провадженні слідчого відділу управління перебувають матеріали досудового розслідування за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 356 КК України (самоправство) та ч. 1 ст. 382 КК України (невиконання судового рішення). Досудовим розслідуванням встановлено, що 29.11.2011 р. [PERSON] самоправно змінив замки на вхідних дверях у квартирі [ADDRESS] і не допускав [PERSON] з неповнолітнім сином до даної квратири та продовжує чинити останнім перешкоди у проживанні у даній квартирі, а саме не впускає до приміщення квартири. 05.09.2014 року до Дніпровського РУ ГУ МВС України в м. Києві надійшло подання ВДВС Дніпровського РУЮ в м.Києві про те, що [PERSON] не виконує рішення суду від 20.03.2012 р. На даний час досудове розслідування по данному кримінальному провадженню триває. В спростування вищезазначеного будь-яких доказів з боку відповідача суду не надано. Отже, за викладених вище обставин, оскільки малолітня позивач постійно зареєстрована у вищевказаній квартирі зі своєю матір"ю [PERSON], тому має право належним чином користуватися спірною квартирою, куди підлягає вселенню, до того ж право користування [PERSON] квартирою [ADDRESS] підтверджено рішенням суду про вселення, однак відповідач чинить перешкоди у проживанні та не дозволяє спільно мешкати, тому [PERSON] не може проживати у вказаному житлі з поважних причин, у зв"язку з чим позов підлягає задоволенню. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.12.2014 року позивач була звільнена від сплати судового збору при поданні даного позову. У зв"язку з цим згідно положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved