Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

Вказуючи на те, що під час спільного проживання у зареєстрованому шлюбі з 26. 01. 2008 року по 07. 10. 2014 року, який на підставі рішення Диканського районного суду був розірваний сторонами, відповідно до договорів купівлі-продажу було придбано земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1500 га, що розташована в смт. Диканька Полтавської області, будинковолодіння, що вцілому складається з житлового будинку позначеного літ. А-1, сараю літ. Д, погреба літ. д, воріт огорожі № 1 та огорожі № 2, що розташоване за адресою [ADDRESS], а також скутер марки Корадо, червоного кольору, двигун -126 куб. см. Оскільки відповідач від добровільного поділу спільного майна відмовився, тому позивач звернулася з позовом до суду, де просить поділити вказане спільне майно подружжя, відповідно до якого поділити у рівних частинах вказане вище нерухоме майно, а транспортний засіб у вигляді скутера залишити їй. Також позивач просила стягти з відповідача понесені нею судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник попозові вимоги змінили, просили суд виділити в особисту власність відповідача [PERSON] транспортний засіб - Моторолер " CОRRADO-JSD" 125 Т, державний номерний знак [NUMBER], червоного кольору, двигун об"ємом 126 см3 та стягнути з нього на користь позивача грошову компенсацію в розмірі 1/2 вартості вказаного транспортного засобу, що складає 3 000 грн., решту позовних вимог залишили без змін та просили їх задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні змінені позовні вимоги позивача визнав та не заперечував щодо їхнього задоволення судом. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, її представника, відповідача по справі та дослідивши наявні по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 січня 2008 року сторони по справі зареєстрували шлюб. Згідно рішення Диканського районного суду Полтавської області 25 вересня 2014 року року шлюб між сторонами був розірваний. За час шлюбу сторони придбали за спільні кошти майно, а саме, ними був придбаний 11.01. 2008 році моторолер марки " CОRRADO-JSD" 125 Т, державний номерний знак [NUMBER], червоного кольору, рік випуску 2007 , свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] дата реєстрації 15.03.2011року , який зареєстрований на відповідача по справі. Згідно договору купівлі продажу земельної ділянки від 13. 07. 2012 року, відповідач [PERSON] став власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1500 га, що розташована по [ADDRESS]. Крім того встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинок від 30. 07. 2012 року відповідач на своє ім"я придбав і житловий будинку з господарськими спорудами, який розташований на вказаній земельній ділянці за вказаною адресою : [ADDRESS]. . Згідно технічного паспорта спірне будинковолодіння складається з житлового будинку позначеного літ. А-1, сараю літ. Д, погреба літ. д, воріт огорожі № 1 та огорожі № 2. В силу ч. 1 ст. 60, ст. 63 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи положення приведених норм, суд вважає, що право спільної сумісної власності сторін безумовно розповсюджується на спірний будинок, земельну ділянку та транспортний засіб. Дане майно було придбано у період шлюбу, не є річчю індивідуального користування. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно п. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до вимог ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. В даному спорі підлягає поділу Моторолер , який є річчю неподільною. Суд вважає, що моторолер, придбаний сторонами під час шлюбу, є спільним майном сторін та підлягає розділу, виходячи з того, що частки сторін є рівними. Відповідно до товарного чеку, який мається в матеріалах справи вартість 1/2 частини спірного скутера складає 3 000 грн. 00 коп. В суді під час розгляду справи позивач змінила свої позовні вимоги, проти задоволення яких не заперечував відповідач, бо саме вона просила суд залишити скутер в користування відповідача, а з відповідача на її користь стягти компенсацію 1/2 частини вартості моторолера , що становить 3 000 грн. За вказаних обставин дана позовна вимога позивача [PERSON] підлягає задоволенню. Суд вважає за необхідне залишити спірний моторолер відповідачу та стягнути з нього на користь позивача компенсацію 1/2 частини вартості моторолера, в сумі 3000 грн. 00 коп. Крім цього сторони по справі під час спільного проживання в шлюбі придбали вищевказане будинковолодіння та земельну ділянку для будівництва та його обслуговування, що розташовані по вул. Достоєвського, 43 , в смт. Диканька Полтавської області. Відповідно по п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки, тощо. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно норм ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. В силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільного процесуального кодексу України. Судом розяснювалось сторонам положення ст. ст. 10, 11, 57-60 ЦПК України та наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, а також те, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи з вищенаведених обставин справи, а також діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного Кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , щодо поділ спільного майна подружжя підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved