Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Звиняченської сільської ради Горохівського району Волинської області, в якому просить визнати в порядку спадкування за заповітом право власності [PERSON] на житловий будинок з господарськими, побутовими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , як на спадкове майно що залишилося по смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати в порядку спадкування за заповітом право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2,9942 га., яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії Р3 №129628; визнати в порядку спадкування за заповітом за [PERSON] право на завершення приватизації та реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельної ділянки площею 0,74 га - для ведення особистого підсобного господарства та 0,25 га - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка передавалася спадкодавцю у приватну власність згідно виписки з рішення Звиняченської сільської ради народних депутатів Горохівського району Волинської області від 31.03.1994 року № 14/4, як на спадкове майно, що залишилося по смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Мотивує свій позов тим, що [INFO] померла [PERSON] . За час життя вона склала заповіт, в якому все своє рухоме та нерухоме майно заповіла [PERSON] . Враховуючи, що позивач прийняла спадщину, є спадкоємцем [PERSON] за заповітом, просить поданий позов задовольнити. Представник відповідача Звиняченської сільської ради Горохівського району в заяві до суду просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнає повністю. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 1235 ЦК України надається право заповідачу на призначення спадкоємців. З заповіту, складеного [PERSON] 28 березня 2019 року, який було посвідчено секретарем Звиняченської сільської ради та зареєстровано в реєстрі за №46 видно, що вона все своє рухоме і нерухоме майно заповіла [PERSON] . Згідно з свідоцтвом про смерть, [PERSON] померла [INFO] . Постановою державного нотаріуса від 23 грудня 2019 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я [PERSON] було відмовлено. З довідки Звиняченської сільської ради № 1567 від 05.11.2019 року вбачається, що заповіт [PERSON] , який посвідчувався у сільській раді 28.03.2019 року по реєстру №46, не змінено і не скасовано. Єдиним спадкоємцем за заповітом є [PERSON] . З Державного акта на право приватної власності на землю серії Р3 №129628 видно, що [PERSON] належала земельна ділянка відповідного розміру. Відповідно до технічної документації на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , даний будинок було побудовано з дотриманням встановлених будівельних та технічних норм. З оголошення в газеті «Горохівський вісник» видно, що Державний акт на право приватної власності на землю серії Р3 №129628 слід вважати недійсним у зв`язку з його втратою. З спадкової справи після померлої [PERSON] видно, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після її смерті, прийняла спадщину. Судом встановлено, що [PERSON] після померлої [PERSON] прийняла спадщину, є спадкоємцем за заповітом. А тому суд вважає, що слід визнати в порядку спадкування за заповітом право власності [PERSON] на житловий будинок з господарськими, побутовими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , як на спадкове майно що залишилося по смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; визнати в порядку спадкування за заповітом право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2,9942 га., яка належала [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії Р3 №129628. Відповідно до виписки з рішення Звиняченської сільської ради від 31 березня 1994 року № 14/4 "Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадян", [PERSON] було передано земельну ділянку площею 0,74 для ведення особистого підсобного господарства, та площею 0.25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд. Згідно п.7 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Таким чином, на думку суду, до складу спадкового майна, яке утворилося після смерті [PERSON] входять вказані вище земельні ділянки. Відповідно до п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 4-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на імя спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] як спадкоємець за заповітом після померлої [PERSON] має право на спадкування її майна, прийняла спадщину в установленому порядку, але у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів не має можливості належним чином оформити на себе спадщину та користуватися нею, а тому суд визнає за позивачем право на завершення приватизації вищевказаних земельних ділянок, а також право на реєстрацію права власності на ці земельні ділянки на її ім`я в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] . В заяві до суду позивач від стягнення судових витрат з відповідача Звиняченської сільської ради відмовилася. Суд звертає увагу позивача на дотримання вимог ст.ст.162, 164, 167, 174 Податокового кодексу України.

Outcome: approved