Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 12529,25грн., яка виникла внаслідок невиконання [PERSON] зобов"язань за кредитним договором. Обгрунтовуючи позов АТ КБ "ПриватБанк" зазначає, що 10.02.2010 року між [PERSON] та ПАТ КБ "ПриватБанк" укладено кредитний договір № б/н. Відповідно до умов договору відповідач отримала кредит в розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не повернув своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за зобов»язаннями у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 13.11.2018 року становить 12529,25 грн., з яких: 6977,34 грн відсотків за користування кредитом; 4479,09грн. - заборгованість за пенею; 500 грн. - штраф - (фіксована частина); 572,82 грн. - штраф (процентна складова). За клопотанням позивача та з урахуванням положень ст.ст. 274-277 ЦПК України розгляд справи проведено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Від відповідача не надійшло заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву. Враховуючи, що поштова кореспонденція суду (ухвала про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з додатками), яка направлялась позивачу, повернулась на адресу суду 20.02.2019р. з довідкою відділення поштового зв"язку про причину повернення (за закінченням встановленого строку зберігання), суд провів розгляд справи за межами строку, визначеного в ухвалі про відкриття провадження у цивільній справі. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно ст. ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України. Боржник зобов»язаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов"язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. 21.05.2018 ПАТ КБ "Приватбанк" змінило назву на АТ КБ "Приватбанк", що вбачається зі статуту позивача (а.с.31). Судом встановлено, що 10.02.2010р. між сторонами укладено договір про надання банківських послуг, який являє собою «Умови та правила надання банківських послуг», «Тарифи банку», що підтверджено підписаною відповідачем [PERSON] анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у "Приватбанку" (а.с.9). Відповідно до укладеного договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - клієнт зобов'язується погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п.2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, клієнт зобов"язався у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту ( у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратими коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту (п.2.1.2.5.7 договору). Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф розмір якого встановлено тарифами договору. Штраф нараховується на окремий рахунок і підлягає оплаті в зазначені банком терміни. У разі виникнення прострочених зобов"язань за борговими зобов"язаннями на суму від 100.00грн. клієнт сплачує банку пеню, відповідно до встановлених тарифів. Пеня нараховується в день нарахування процентів по кредиту (п.2.1.1.12.6.1 Умов надання банківських послуг). АТ КБ ПриватБанк» свої зобов»язання за договором виконав в повному обсязі , а саме надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] не виконала взяті на себе кредитні зобов'язання й не погашала в повному обсязі кредит та щомісячні проценти за наданим кредитом, внаслідок чого станом на 13.11.2018 року заборгованість становить 12529,25грн., з яких: 6977,34 грн відсотків за користування кредитом; 4479,09грн. - заборгованість за пенею; 500 грн. - штраф - (фіксована частина); 572,82 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 549 ЦК України вбачається, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Судом встановлено, що позивачем АТ КБ "ПриватБанк" застосовано до відповідача два види відповідальності за порушення зобов'язань - у вигляді пені у розмірі 4479,09 грн., штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн., штраф (процентна складова) у розмірі 572,82 грн. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Крім того, кредитним договором сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по одному із грошових зобовязань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів. Враховуючи зазначене, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року (справа №6-2003цс15). Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 6977,34 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 500 грн. - штраф - (фіксована частина); 572,82 грн. - штраф (процентна складова), підлягають задоволенню. Вимога про стягнення заборгованості за пенею в сумі 4479,09грн. не підлягає задоволенню за безпідставністю. Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1132,11 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial