Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

Позивач звернувся в суд та просить визнати за ним право власності на самочинно реконструйовану квартиру [ADDRESS] . На обґрунтування своїх вимог покликається на те, що вказана квартира належить йому на праві власності. З метою покращення житлових умов його сім`ї він провів реконтрукцію, здійснивши добудову та надбудову до квартири, внаслідок чого загальна площа квартири збільшилася з 27,2кв.м до 83,1кв.м. Земельна ділянка, на якій розташована вказана квартира належить Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Мости Шевченка 23». Співвласники вказаного об`єднання не заперечують проти проведеної ним реконструкції. Вважає наявними підстави для визнання за ним права власності на вказане самочинне будівництво та зазначив, що йому як співвласнику виділялася земельна ділянка у встановленому законом порядку. Представник позивача - адвокат Левицький І.С. в судовому засіданні позов підтримав. Представник відповідача Великомостівської міської ради Львівської області подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, щодо вирішення спору покликався на розсуд суду. Представник 3-ї особи ОСББ ««Мости Шевченка 23» в судове засідання також не прибув. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. З дослідженого договору купівлі-продажу від 27.09.2011р., посвідченого нотаріусом Великомостівської державної нотаріальної контори Сокальського районного нотаріального округу Львівської області Бойко І.Г., зареєстрованого в реєстрі за №1104, витягу від 14.10.2011р., технічного паспорта від 03.10.2011р. встановлено, що позивач [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] , загальною площею 27.2кв.м, житловою площею 15,6кв.м., яка складається з житлової кімнати, коридору та кухні. З витягу від 17.12.2019р. встановлено, що земельна ділянка площею 0,142га, на якій розташований багатоквартирний будинок [ADDRESS] належить на праві власності Об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Мости Шевченка 23». Згідно технічного паспорта від 02.02.2021р., станом на вказану дату, загальна площа спірної квартири становила 80,2кв.м, житлова площа - 37,5кв.м та дане житло складається з двох житлових кімнат, передпокою, коридору, санвузла та кухні. Згідно протоколу від 09.03.2021р., зборами Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Мости Шевченка 23» позивачу [PERSON] надано дозвіл на проведення в квартирі [ADDRESS] ремонтно-будівельних робіт, добудови та реконструкції квартири з розширенням загальної площу до розміру 80,5кв.м, житлової площі до розміру 37,5кв.м, допоміжної площі - до розміру 42,7кв.м на зазначеній вище земельній ділянці, належній даному об`єднанню. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі ч.ч.1,2 ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За змістом ч.1 ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч.3 ст.376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Окрім цього, як передбачено ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно ч.5 ст.26 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у чітко встановленому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування. Із змісту вказаної норми вбачається, що першочерговими діями, які дають підстави власнику земельної ділянки проектувати будівництво є отримання вихідних даних. Статтею 31 даного Закону встановлено, що проектна документація на будівництво об`єктів розробляється у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури, з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних і дотриманням вимог законодавства, державних будівельних норм, стандартів і правил та затверджується замовником. Згідно ст.29 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", обов`язком фізичної або юридичної особи, що планує будівництво подати до виконавчого органу міської ради заяву про намір щодо забудови земельної ділянки для одержання вихідних даних на проектування будівництва. Окрім цього, відповідно до ч.2 ст.5 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Згідно п.4 "Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень" затвердженого постановою КМУ від 17.10.2013р. №868 - у разі, коли законодавством встановлено вимогу щодо прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація права власності на нього проводиться після прийняття такого об`єкта в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Також, вказаним порядком чітко визначено, що у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудовані чи реконструйовані об`єкти нерухомого майна заінтересованою особою є замовник будівництва, який подає до органу реєстраційної служби документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (декларацію про готовність об`єкта до експлуатації). Будь-яка реєстрація права власності на об`єкти самочинного будівництва збудовані після серпня 1992 року без документу про введення такого в експлуатацію є протиправною. Судом встановлено, що позивач при реконструкції вказаного об`єкта архітектури не отримав відповідного права на виконання будівельних робіт, що є грубим порушенням ст.34 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності". Також, вказані будівельні роботи проводились без належно затвердженої та погодженої проектної документації розробленої у відповідності до містобудівної документації та вихідних даних, що є порушенням ЗУ "Про архітектурну діяльність", ЗУ "Про регулювання містобудівної документації",. В ст.9 ЗУ "Про архітектурну діяльність" зазначено, що будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил з урахуванням вимог містобудівної документації та вихідних даних у порядку визначеному ст.31 ЗУ "Про регулювання містобудівної документації". Статтею 27 ЗУ "Про архітектурну діяльність" передбачено, що замовники (забудовники) та підрядники під час створення об`єкта архітектури зобов`язані забезпечувати будівництво об`єктів архітектури згідно з робочою документацією. Відповідно до ч.4 ст.26 ЗУ "Про регулювання містобудівної документації" право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 статті 81 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Позивачем не надано та судом не здобуто доказів, того, що позивачу дійсно належить земельна ділянка, на якій розміщено самочинно добудовані площі квартири, а дозвіл ОСББ «Мости Шевченка 23», наданий після здійснення такого будівництва, не є підставою виділення позивачу земельної ділянки, якою мають право користуватися всі мешканці - власники квартир житлового будинку [ADDRESS] . Також, позивач не надав підтверджуючих доказів того, що самочинно добудовані до квартири приміщення відповідають будівельно-технічним нормам та можливістю їх безпечної експлуатації. Крім цього, позивач не вичерпав усі можливі заходи узаконення самовільно реконструйованого об`єкту у позасудовому порядку, зокрема у відповідності до Прикінцевих положень ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності", а також у порядку неможливості отримання вихідних даних на проектування та неможливості розроблення і затвердження у встановленому порядку проектної документації на об`єкт будівництва та проходження експертизи проекту. Виходячи з вищезазначеного, за позивачем не може бути визнано право власності на спірну самочинно реконструйовану квартиру, шляхом добудови і збільшення площі.

Outcome: dismissed