Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася з позовом до Горохівської міської ради про визнання права на завершення процедури приватизації та здійснення державної реєстрації земельної ділянки відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зазначаючи у позовній заяві про те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , після смерті якого залишилося спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 2,8065 га, кадастровий номер: 0720886000:00:001:0343, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, право на яку спадкодавець отримав відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. Позивачка є єдиною спадкоємицею майна за законом, яка прийняла спадщину після смерті чоловіка, однак оскільки правовстановлюючих документів на вказане майно немає, а нотаріальна контора відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину, то позивачка просить визнати за нею в порядку спадкування за законом першої черги право на завершення приватизації та реєстрацію права власності на своє ім`я вищевказаної земельної ділянки після смерті [PERSON] . Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 30 серпня 2021 року відкрито провадження у справі, та витребувано витяги із спадкового реєстру про наявність спадкових справ до майна померлого [PERSON] , а також заповітів, посвідчених від його імені, а у випадку заведення спадкової справи на ім`я спадкодавця - належним чином завіреної її копії. Представник відповідача Горохівської міської ради в підготовче судове засідання не з`явився, однак звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак скерувала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Відповідно до ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Із сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] (а.с.16), стверджується, що [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СС "Печихвости" розміром 2,44 в умовних кадастрових гектарах. Із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-0704237562018 вбачається, що до Державного земельного кадастру 05.07.2018 внесені дані про земельну ділянку площею 2,8065 га, яка розташована на території Печихвостівської сільської ради та призначена для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 0720886000:00:001:0343. Як вбачається із довідки Консульства України у Гданську від 13.02.2019 №61316/580-18, скороченого посвідченого витягу з свідоцтва про смерть №2213132/00/AZ/2019/349411, (а.с.17-18), [PERSON] помер [INFO] в місті Зблево, Поморське воєводство, Республіка Польща і після його смерті відкрилася спадщина. Із довідки Печихвостівської сільської ради №432 від 15.07.2020 року вбачається, що [PERSON] помер [INFO] , проживав та був зареєстрований у спадковому будинку з дружиною [PERSON] , яка після смерті чоловіка не одружувалась та проживає у спадковому будинку. Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Із інформаційної довідки зі спадкового реєстру №66533482 вбачається, що [PERSON] заповіт не посвідчувався. Згідно ч.1 ст.1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Матеріалами спадкової справи № 124/2020, заведеної 04.08.2020 року Горохівською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] , стверджується, що крім позивачки, із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто не звертався. Як вбачається із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Горохівської державної нотаріальної контори від 23 липня 2021 року, №02-31 (а.с.19), позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) згідно копії сертифікату на право на земельну частку пай серії [NUMBER] у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Отже, судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємицею майна померлого [PERSON] за законом першої черги, яка прийняла спадщину належним чином. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Статтею 125 Земельного кодексу України встановлено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Згідно п.7 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Відповідно до п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 4-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абз.2 п.1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). За таких обставин, суд вважає, що позивачка, прийнявши спадщину після смерті спадкодавця, набула право на спадкування усіх прав та обов`язків, що належали останньому, включно із правом на завершення приватизації земельних ділянок, у зв`язку з чим, суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Крім того, згідно ч.ч.3, 4 ст.200 ЦПК України у випадку визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення в порядку встановленому статтею 206 цього кодексу. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність його задоволення. Отже, судом встановлено, що [PERSON] як спадкоємець майна померлого [PERSON] за законом першої черги, має право на спадкування його майна, прийняла спадщину в установленому порядку, але у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів не має можливості належним чином оформити на себе спадщину та користуватися нею, а тому суд визнає за позивачкою право на завершення приватизації і реєстрацію права власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» земельної ділянки площею 2,8065 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, (кадастровий номер:0720886000:00:001:0343) відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER].

Outcome: approved