Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить встановити факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , є дочками [PERSON] , яка померла [INFO] , визнати за нею право власностi на квартиру [ADDRESS] і на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] . Позов аргументує\~тим,\~що[INFO] померла її прабаба - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй як голові колгоспного двору майно у вигляді 1/3 частки житлового будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на колгоспний двір, виданим Ніжинською районною Радою народних депутатів 14 вересня 1989 року. За життя спадкодавець своїм майном не розпорядилася і заповіт не складала, а тому єдиними спадкоємцями за законом першої черги, які спадщину прийняли шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном в силу ст.548, 549 ЦК УРСР 1963 року були її діти - [PERSON] та [PERSON] . Інші спадкоємці або спадкоємці, що мають право на обов`язкову частку у спадщині, відсутні. [INFO] померла її двоюрідна баба - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина в тому числі на належну їй 1/2 частку нерухомого майна у вигляді житлового будинку [ADDRESS] , 1/3 частка якого належала їй як члену колгоспного двору та 1/6 частку вона фактично прийняла, але належним чином не оформила після померлої [INFO] матері [PERSON] . За життя спадкодавець склала заповіт на користь батька позивача, який був рідним племінником [PERSON] , - [PERSON] , проте він на спадкове майно не претендував і спадщину не приймав. Спадщину прийняла шляхом постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в силу с.1268 ЦК України її рідна сестра - [PERSON] . Інші спадкоємці або спадкоємці, що мають право на обов`язкову частку у спадщині, відсутні, оскільки двоюрідна баба у шлюбі ніколи не перебувала, дітей не мала, а її батьки та рідна сестра, яка була її бабою, померли раніше. [INFO] померла двоюрідна баба позивача - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, в тому числі у вигляді житлового будинку [ADDRESS] , 1/3 частка якого належала їй як члену колгоспного двору, 1/6 частку якого вона фактично прийняла, але належним чином не оформила після смерті своєї матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , та 1/3 частку якого вона фактично прийняла, але належним чином не оформила після смерті своєї рідної сестри - [PERSON] , яка померла [INFO] , але за життя набула права на 1/3 частку цього будинку як член колгоспного двору та 1/6 частку фактично прийняла, але також належним чином не оформила після смерті своєї матері - [PERSON] , яка померла [INFO] . За життя спадкодавець склала заповіт на користь свого племінника, батька позивача, - [PERSON] , який спадщину прийняв шляхом постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в силу ст.1268 ЦК України, проте своїх спадкових прав за життя не оформив. Факт прийняття спадщини підтверджується рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 лютого 2016 року. Інші спадкоємці або спадкоємці, що мали право на обов`язкову частку у спадщині відсутні, оскільки спадкодавець у шлюбі ніколи не перебувала, дітей не мала, а її батьки померли раніше. [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно у вигляді трикімнатної квартири [ADDRESS] та майна, яке він прийняв в порядку спадкування за заповітом після своєї тітки - [PERSON] , яка померла [INFO] , у вигляді житлового будинку [ADDRESS] та чотирьох земельних ділянок, розташованих в с.Бурківка Ніжинського району Чернігівської області. За життя її батько своїм майном не розпорядився, тому вона є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, яка спадщину прийняла шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області Турчин А.М. Її мати як дружина батька та спадкоємець за законом першої черги, яка на спадкове майно не претендувала і спадщину не приймала, у встановлений законодавством шестимісячний строк подала до вищевказаного нотаріуса заяву про відмову від спадщини на її користь. Інші спадкоємці або спадкоємці, що мають право на обов`язкову частку у спадщині, відсутні. У 2015 році вона вирішила належним чином оформити спадщину у вигляді чотирьох земельних ділянок, що залишилися після смерті батька, тому звернулася до нотаріуса і була заведена спадкова справа. Перешкодою для оформлення вказаних земельних ділянок в нотаріальному порядку виявилася відсутність ряду встановлених фактів, що мали юридичне значення для реалізації спадкового права, тому вона змушена була звертатися до суду і рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 лютого 2016 року її позов був задоволений повністю, на підставі якого вона оформила належним чином частину спадкового майна у вигляді земельних ділянок. Для оформлення решти спадкового майна вона змушена звертатися до суду і у судовому порядку просити визнати за нею право власності на спадкове нерухоме майно у вигляді трикімнатної квартири в м. Ніжині Чернігівської області та житлового будинку в с.Бурківка Ніжинського району Чернігівської області, оскільки в нотаріальному порядку вирішити це питання є неможливим. Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві та реєстрації за ним права власності на вказане нерухоме майно. Оскільки правовстановлюючих документів, на підставі яких могла бути проведена реєстрація права власності на спадкову квартиру в місті та спадковий житловий будинок в селі не існує і право власності за покійним не зареєстроване, відсутні підстави для оформлення спадщини в нотаріальному порядку. Цей факт підтверджується довідками Ніжинського МБТІ, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 грудня 2020 року за №91/02-31 та постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 грудня 2020 року за №92/02-31. За таких обставин, вона змушена вирішувати питання визначення належності спадкового майна попередньому власнику (спадкодавцю) та наступного його власника (спадкоємця) у судовому порядку з огляду на наступне. Згідно даних погосподарських книг Бурківського старостинського округу Крутівської сільської ради спадковий будинок відноситься до суспільної групи колгоспний двір, головою якого була її прабаба - [PERSON] . Разом з нею були зареєстровані її діти, які були її двоюрідними бабами: [PERSON] та [PERSON] . Вся нерухомість створена їх власними силами та за власні кошти, в ньому вони проживали постійно та були зареєстрованими, як на момент отримання свідоцтва про право власності на спірний жилий будинок, виданий Ніжинською районною Радою народних депутатів 14 вересня 1989 року на ім`я голови колгоспного двору, так і станом на 15 квітня 1991 року, тобто на момент припинення колгоспного двору, а тому відповідно до ст.17 Закону України «Про власність» в рівних частках набули права власності на спадковий будинок. Проте, маючи власність вони не потурбувалися своєчасно зареєструвати її в органах реєстрації через юридичну необізнаність та не оформили своїх спадкових прав на частку голови двору належним чином. Хоча спадковий будинок побудований до 05 серпня 1992 року і підставою для оформлення права власності на нього є висновок про технічний стан будинку, складений бюро технічної інвентаризації і не потребує прийняття його в експлуатацію відповідно до постанови КМУ від 5 серпня 1992 року «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів нерухомості», вона не має права зареєструвати власність за покійними, оскільки в силу статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті. Крім того, документально підтвердити факт родинних відносин між спадкодавцями її батька вона також не може, оскільки свідоцтва про народження його тіток, які були її двоюрідними бабами до теперішнього часу не збереглися. З метою поновлення актових записів вона зверталася до державного архіву Чернігівської області, але її звернення не дали позитивного результату. Як вбачається з архівної довідки в книзі реєстрації актових записів про народження за 1924 рік та за 1926 рік є актові записи про народження обох тіток її батька: [PERSON] та [PERSON] , але вказані відомості містять розбіжності в імені їх батьків. Так, батьками [PERSON] , яка народилася [INFO] , зазначено: [PERSON] та [PERSON] , а батьків [PERSON] , яка народилася [INFO] , зазначено: [PERSON] та [PERSON] , що є перешкодою для підтвердження факту родинних відносин між ними та прабабою, як матір`ю та дітьми. Факт родинних відносин між бабами як рідними сестрами встановлено рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 лютого 2016 року. І хоча факт родинних відносин між прабабою та її дітьми обговорювався і підтверджувався показами свідків під час встановлення факту родинних відносин між дітьми прабаби, проте юридично залишився не встановленим, оскільки в цьому не було потреби на момент оформлення її спадкових прав на земельні ділянки. Також за життя її батько вступив до житлово-будівельного кооперативу №9 «Зоря» і як член ЖБК отримав спадкову трикімнатну квартиру на 1 поверсі 5-ти поверхового житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . В цій квартирі він був зареєстрований та проживав постійно, пайовий внесок за яку сплатив за життя повністю, що підтверджується відповідною довідкою правонаступника ЖБК - ОСББ «Зоря» від 01 жовтня 2020 року. Таким чином, її батько набув право власності на спірну квартиру в цілому в силу ст.384 ЦК України, якою передбачено, що у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Її мати як дружина батька не претендувала на частку у спільному майні подружжя, оскільки цю квартиру її батько придбавав за особисті кошти. Маючи власність, батько за життя не потурбувався своєчасно її оформити, а після його смерті вона не має права зареєструвати власність за покійним в силу вимог чинного законодавства. Представник позивача [PERSON] адвокат Салій О.О. в судовому засіданні позов підтримали за вищевикладених у ньому обставин. Представник відповідача Ніжинської міської міської ради Чернігівської області надіслала до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності та ухвалення рішення про задоволення заявлених вимог. Представник відповідача Крутівської сільської ради Ніжинського району Чернігівській області надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила факт того, що померлі [PERSON] і [PERSON] є дочками померлої [PERSON] . Суд, заслухавши пояснення представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, встановив такі обставини та дійшов наступного висновку. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Судом встановлено, що відповідно до довідки, виданої Бурківським старостинським округом Крутівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області №331 від 16.12.2020, станом на 15.04.1991 в домоволодінні, розташованому за адресою: [ADDRESS] , тип двору колгоспний двір, проживали: [PERSON] , 1924 року народження, - голова двору (померла [INFO] ) та [PERSON] , 1926 року народження, - сестра (померла [INFO] ) (а.с.25). Створення і діяльність колгоспного двору врегульовувалось положеннями 120-127 ЦК Української РСР 1963 року. Згідно ст.120 ЦК УРСР колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і для сімейних потреб. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч.2 ст.123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Закон Української РСР "Про власність", який набув чинності 15 квітня 1991 року, не містив поняття "колгоспний двір" і закріпив загальні положення щодо права власності на майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї. Так, відповідно до статті 17 цього Закону майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. 6 січня 1994 року набрав чинності Закон України від 16 грудня 1993 року № 3718-XII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким виключено з ЦК Української РСР статті 120-127, які врегульовували створення та діяльність колгоспного двору, і статтю 563 щодо спадкування майна колгоспного двору. При вирішення спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, належить застосовувати норми, ще регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір таких часток визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. При вирішенні питання щодо спадкування майна колишнього колгоспного двору належить виходити з того, що Закон Української РСР "Про власність" не містив положень, які виключали майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, зі складу спадщини. У пункті 4 Постанови Верховної Ради Української РСР № 885-XII від 26 березня 1991 року "Про введення в дію Закону Української РСР "Про власність" вказано, що правила, які містяться в Законі Української РСР "Про власність" і були передбачені Законом СРСР "Про власність в СРСР", застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР "Про власність в СРСР", тобто з 1 липня 1990 року. Таким чином, з 1 липня 1990 року при спадкуванні частки майна колишнього колгоспного двору застосовувалися загальні правила щодо спадкування. \~ \~ \~ \~Отже, на день відкриття спадщини після [PERSON] правовідносини щодо спадкування, і зокрема особливостей правового статусу майна колгоспного двору, врегульовувалися положеннями ЦК УРСР 1963, оскільки вона померла [INFO] , тобто до [INFO] . Тому вирішуючи спір, суд бере до уваги положення ст. 563 ЦК УРСР 1963 року, згідно із якими в разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривається. Майно двору належало на праві сумісної власності його членам [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (ст. 120 ЦК УРСР 1963 року). Коли ж [PERSON] [INFO] померла, [PERSON] та [PERSON] на тих же підставах продовжували володіти і користуватись цим майном. \~ \~ \~ \~Оскільки члени двору [PERSON] \~та [PERSON] до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, адже мешкали в домоволодінні станом на вказану дату, розмір їх часток визначається виходячи з рівності їх часток на вказаний вище житловий будинок з господарськими спорудами, тобто по 1/2 частці кожна. Ураховуючи, що [PERSON] померла [INFO] , а [PERSON] 29 листопада 2006 року правовідносини щодо спадкування після них врегульовуються положеннями книги шостої ЦК України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року. [INFO] [PERSON] померла, про що Бурківською сільською радою Ніжинського району Чернігівської області зроблено відповідний актовий запис за № 1, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.9). За життя, 15 грудня 1994 року [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений секретарем Бурківської сільської ради Гуркіною Н.М. та зареєстрований в реєстрі за № 43, відповідно до якого все своє майно вона заповіла [PERSON] (а.с.10). Згідно отриманої відповіді на запит суду Ніжинською районною державною нотаріальною конторою повідомлено, що спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилася (а.с.53, 55). На день смерті [PERSON] була зареєстрована і проживала по [ADDRESS] . Разом з нею за вищевказаною адресою на день смерті та протягом шести місяців з дня смерті померлої в будинку мешкала та була зареєстрована її сестра [PERSON] . \~ \~ \~ \~Таким чином, спадщину за законом на 1/2 частку спадкового будинку після смерті [PERSON] як спадкоємець за законом відповідно до ст.1268 ЦК України прийняла її сестра [PERSON] , набувши право власності на спадковий будинок вцілому (1/2 в порядку спадкування за законом після [PERSON] та 1/2 належна їй як члену колгоспного двору, що не втарив на 15 квітня 1991 року права на частку в його майні). Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.12.2006 [PERSON] померла [INFO] (а.с.12). За життя, 15 грудня 1994 року [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений секретарем Бурківської сільської ради Гуркіною Н.М. та зареєстрований в реєстрі за № 42, відповідно до якого все своє майно вона заповіла [PERSON] (а.с.13). Згідно отриманої відповіді на запит суду Ніжинською районною державною нотаріальною конторою повідомлено, що спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилася (а.с.53, 54). На підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 лютого 2016 року встановлено факт постійного проживання [PERSON] , який помер [INFO] разом із спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини у будинку [ADDRESS] , та встановлено факт родинних відносин [PERSON] , яка померла [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] , як рідними сестрам та встановлено факти належності державних актів на право власності на земельні ділянки (а.с.14-15). Таким чином, спадщину після смерті [PERSON] , у тому числі на спадковий будинок, як спадкоємець за заповітом відповідно до ст.1268 ЦК України прийняв її рідний племінник [PERSON] . Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.07.2011 [PERSON] помер [INFO] (а.с.16). Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно у вигляді трикімнатної квартири [ADDRESS] та майна, яке він прийняв в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] тітки - [PERSON] , зокрема будинок [ADDRESS] . Відповідно до довідки, виданої приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області Турчин А.М. №91/01-16 від 16 листопада 2020 року, згідно заяви №81 від 08 серпня 2011 року заведено спадкову справу №28/2011 від 08 серпня 2011 року після померлого [INFO] батька [PERSON] , згідно якої [PERSON] є спадкоємцем за законом (а.с.20). В копіях матеріалів спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] , надісланих на запит суду приватним нотаріусом Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області Турчин А.М., міститься заява [PERSON] про прийняття спадщини, заява [PERSON] про відмови від належної частки в спадковому майні на користь спадкоємця за законом дочки [PERSON] та копія свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, виданого [PERSON] (а.с.67-101). Згідно довідки, виданої головою правління ОСББ «Зоря» від 01 жовтня 2020 року, [PERSON] був членом житлово-будівельного кооперативу №9 «Зоря» за адресою: Чернігівська область, м.Ніжин, вул.Незалежності, буд.23. За цією адресою квартира [ADDRESS] повністю виплачена та перейшла в приватну власність [PERSON] (а.с.33). Частиною 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що в судовому порядку може бути встановлено факт родинних відносин між фізичними особами. Так, на підставі рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 лютого 2016 року встановлено, що померлі [PERSON] та [PERSON] були рідними сестрами (а.с. 14-15). З матеріалів справи вбачається, що померлі [PERSON] та [PERSON] були дочками [PERSON] , оскільки з архівної довідки в книзі реєстрації актових записів про народження за 1924 рік та за 1926 рік вбачається наявність актових записів про народження [PERSON] та [PERSON] , в якому прізвище та ім`я їх батька і матері співпадає, довідкою Бурківського старостинського округу Крутівської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області підтверджується спільне проживання [PERSON] з дочками [PERSON] , [PERSON] по [ADDRESS] (а.с. 8,37). Окрім цього, 14 травтня 2021 року в судовому засіданні була допитана свідок [PERSON] , яка підтвердила факт, що померлі [PERSON] і [PERSON] були дочками померлої [PERSON] . Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Нормами ст. 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Таким чином судом вбачається, що позивач належним чином спадщину після свого батька прийняла та звернулася до нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини. Згідно загальних норм закріплених в ст. 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Так згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до постанови приватного нотаріуса Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області Турчин А.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.12.2020 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок [ADDRESS] , було відмовлено, оскільки спадкоємцем не було надано документа, який посвідчує право власності на нерухоме майно, оформленого належним чином. Постановою приватного нотаріуса Ніжинського міського нотаріального округу Чернігівської області Турчин А.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.12.2020 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , так як спадкоємцем не було надано документа, який посвідчує право власності на нерухоме майно, оформленого належним чином. Згідно з довідкою КП "Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації" Чернігівської обласної ради від 03.12.2020 за №884 право власності на квартиру [ADDRESS] станом на 31.12.2012 не зареєстровано (а.с.32). Оскільки первинна реєстрація права власності не може бути проведена, оскільки власник спадкового майна помер, а за життя право власності не було зареєстровано в належному порядку, то визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину. Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. За таких обставин суд дійшов висновку, що позивач належним чином прийняла спадщину після смерті свого батька, а оскільки оригінали правовстановлюючих документів відсутні, а власник помер, вбачається обмеження прав позивача у можливості прийняття та належного розпорядження своїм спадковим майном, а тому, враховуючи наявність законних підстав, позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі зазначеного та

Outcome: approved