Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Сторони - колишнє подружжя. Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачем. Позивач [PERSON] у підтвердження заявлених вимог про зміну- зменшення розміру аліментів, які були уточнені, посилається на те, що згідно рішення суду від 11.08.2011 р. сплачує аліменти в користь відповідача на утримання сина в розмірі 1/4 частки із усіх видів заробітку. На даний час у нього змінилися життєві обставини, зокрема: уклав новий шлюб, від якого народився син. Дружина не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. На протязі двох років не має постійної роботи, підробляє по найму. Із- за відсутності стабільних доходів виникла заборгованість, яка визначена із середнього заробітку, встановленого в регіоні за місцем проживання- в розмірі 931 грн. Просить змінити розмір аліментів, визначених у частці від доходу, які стягуються з нього, на тверду грошову суму в розмірі 500 грн. Відповідач [PERSON] звернулася в суд із зустрічним позовом про зміну- збільшення розміру аліментів. У підтвердження заявлених вимог, посилається на те, що працює, однак заробітна плата є незначною, значну суму витрачає на сина, який часто хворіє, на лікування, решта коштів витрачає на оплату комунальних послуг. Розмір аліментів є надто малим, не відповідає реальним потребам та затратам на утримання дитини. Оскільки, позивач в даний час офіційно не працює, а розмір сплачених аліментів є незначним, тому просить змінити визначений розмір аліментів, який стягується з відповідача, до 1500 гривень щомісячно до досягнення сином повноліття. У судовому засіданні представники позивача- відповідвача, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, вимоги в частині стягнення розміру аліментів частково змінили, просять стягувати з позивача аліменти в розмірі 730 грн щомісячно на утримання сина. Щодо вимог за зустрічним позовом, вимоги не визнають, посилаючись на те, що у позивача-друга сім"я, народилася дитина, не має стабільних доходів, на його утриманні є також дружина. Відповідач - позивач, посилаючись на обставини, викладені в зустрічній позовній заяві, вимоги підтримала, а вимоги позивача про зміну розміру аліментів не визнала, посилаючись на те, що аліменти в розмірі 730 грн є недостатніми для утримання дитини, для забезпечення нормального соціального побуту, морально-психологічного розвитку та нормального харчування сина. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позови підлягають частковому задоволенню. Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 26.11.2001 року. Як вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 27.03.2009 року, [PERSON], народився [INFO], його батьками зазначені сторони у справі. Рішенням Жидачівського районного суду від 11.08.2011 р. присуджено стягувати з [PERSON] аліменти в користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки із всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, передбаченого для дитини відповідного віку, починаючи з 27.07.2011 р. до досягнення дитиною повноліття. З довідки від 25.03. 2016 року № 310 вбачається, що син сторін мешкає разом з матір'ю. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] 26.11.2013 р. зареєстрував шлюб з [PERSON], від якого [INFO] народився син [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв"язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров"я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв"язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов"язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст.184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов"язковим для всіх судів України. Як встановлено, що після прийняття рішення суду від 11.08.2011 року про стягнення з позивача-відповідача в користь відповідача-позивача аліментів на утримання дитини, відбулись зміни матеріального і сімейного стану позивача - відповідача, зокрема: протягом двох років немає постійного місця роботи, підробляє по найму, має нерегулярний мінливий дохід, одружився вдруге, народився син, дружина його перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. ВІдповідач -позивач працює, має постійне місце роботи. Отже, виходячи з встановлених обставин справи, та рівності обов»язку обох батьків утримувати дітей, суд приходить до висновку, що згідно з матеріальними потребами неповнолітньої дитини та відповідно до реальних матеріальних можливостей позивача-відповідача доцільно змінити розмір аліментів, визначених рішенням суду від 11.08.2011 року, у частці від заробітку (доходу) батька дитини на розмір аліментів у твердій грошовій сумі та стягувати з позивача-відповідача в користь відповідача-позивача аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 750,00 грн. щомісячно, тобто частково задовільнити позови.

Outcome: partial