Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-27 00:00:00

У лютому 2018 року позивач звернулась до суду з позовом де вказує, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований 07 липня 2016 року виконкомом Мереф"янської міської ради Харківського району Харківської області. Від цього шлюбу мають одну малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. З листопада 2017 року вони з відповідачем шлюбних відносин не підтримують, мешкають окремо. З цього часу відповідач допомоги на утримання дитини не надає, подарунків не дарує, одяг не купує. Тому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів відповідача, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи зі дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття та допустити рішення в межах стягнення за один місяць до негайного виконання. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 16 лютого 2018 року позов було залишено без руху і позивачеві був наданий строк для усунення недоліків тривалістю десять днів зі дня отримання копії ухвали. 22 лютого 2018 року позивачем на виконання зазначеної ухвали були надані документи, якими вказані в ухвалі недоліки були усунуті. 28 лютого 2018 року судом з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Харківській області були отримані відомості щодо зареєстрованого у встановленому законом порядку місця мешкання відповідача. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 03 березня 2018 року позов був прийнятий до провадження суду і призначений до розгляду у судовому засіданні в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідачеві був наданий п'ятнадцятиденний строк зі дня отримання ухвали на подання письмового відзиву на позов. Як вбачається з поштового повідомлення відповідач отримав позов з додатками та ухвалу про відкриття провадження у справі 16 березня 2018 року, але у встановлений судом строк письмовий відзив на позов не надав, як і заперечень проти розгляду справи у спрощеному порядку. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 07 липня 2016 року виконкомом Мереф"янської міської ради Харківського району Харківської області, сторони з 07 липня 2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.7). Від цього шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 12 жовтня 2016 року виконкомом Мереф"янської міської ради Харківського району Харківської області (а.с.8). Також у судовому засіданні встановлено, що сторони з листопада 2017 року вони з відповідачем шлюбних відносин не підтримують, мешкають окремо. З цього часу відповідач допомоги на утримання дитини не надає, подарунків не дарує, одяг не купує. Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 статті 12 цього Закону передбачено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» № 4928 від 08 липня 2016 року, підписаного Президентом України 06 червня 2017 року, було внесено зміни до Сімейного кодексу України в частині збільшення мінімального розміру аліментів. Положеннями ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, аніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з п.п.4 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.2 ЦПК України зазначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, суд, враховує матеріальний стан та стан здоров"я як дитини так і відповідача та вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частки усіх видів його доходів щомісячно, починаючи з 16 лютого 2018 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менш 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки при зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 740 грн. 80 коп., у відповідності зі ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь держави з відповідача. У відповідності з вимогами ст.430 ЦПК України суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved