Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

У жовтні 2015 року позивач в особі ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 21132,59 гривень, вказавши, що відповідно до укладеного договору б/н від 23.10.2006 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно до п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь- якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договор приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних форм який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілої Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку",: викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 "Правил користування платіжною карткою", Одночасно пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової став за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9. Умов та правил надання банківських послуг і п. 5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 6.3 до обовязків позичальника відноситься отримані виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобовязання за Договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п. 6.6 Умов надання банківських послуг, - У разі невиконання зобов'язань за Договоров на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту боржник зобовязаний оплати винагороди Банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метої запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 8.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору. У звязку з чим, станом на 30.09.2015 року відповідач має заборгованість - 21132.59 грн., яка складається з наступного: 11468.02 грн. - заборгованість за кредитом; 7852.07 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 330 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 982.50 грн. - штраф (процентна складова). На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", тому він змушений звернутися до суду. Представник позивача у судовому засіданні наполягаючи на фактах, викладених у позовній заяві просив суд задовольнити вимоги банка, з підстав, викладених у позові. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував та доводив суду, що він визнає, що між Відповідачем та Позивачем був укладений кредитний договір № б/н від 23.10.2006 р., відповідно до умов якого, Позивач надав, а Відповідач отримав грошові кошти (кредит) у розмірі 2 000 (дві тисячі) грн. 00 коп. про що зазначає і сам Позивач в позовній заяві. Однак Позивач, у тій же позовній заяві, просить стягнути з Відповідача заборгованність за кредитом, яка становить - 11 468 грн. 02 коп., на підтвердження чого надав розрахунок заборгованості. Проте, відповідач вважає, що розрахунок заборгованості є не підтверджений, а тому не може бути прийнятим судом до уваги. Крім того, відповідач вважає, що збільшення відсоткової ставки не відповідає нормативно-правовим актам, які діяли на час такого збільшення. При ухваленні рішення суду, відповідач просить розстрочити суму заборгованості на три роки з виплатою заборгованості щомісячно рівними частками, що на думку Відповідача буде відповідати інтересам сторін та дозволить запобігти негативним наслідкам, таким як арешт майна, а Позивач отримає задоволення своїх грошових вимог у більш короткий термін, ніж це передбачено Законом України «Про виконавче провадження». Суд, зясувавши позицію сторін у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи\~\~докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного: Відповідно до положень\~статті 10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~статті 11 ЦПК України\~встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. відповідно до укладеного договору б/н від 23.10.2006 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно до п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь- якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договор приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних форм який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілої Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку",: викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 "Правил користування платіжною карткою", Одночасно пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової став за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9. Умов та правил надання банківських послуг і п. 5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 6.3 до обовязків позичальника відноситься отримані виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобовязання за Договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, - У разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором, порушивши таким чином умови кредитного договору, а також норми Цивільного Кодексу України. Відповідно до\~ст. 526 Цивільного Кодексу України\~(далі\~ЦК України) зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України. Відповідно до\~ст. 530 ЦК України\~зобовязання повинні виконуватись в строк, що передбачений умовами Договору. Згідно \~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до\~ст.612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. А за нормами статті 625 ЦК України, \~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти, (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Уклавши з позивачем кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач систематично порушував свої договірні зобовязання, що призвело до виникнення заборгованості за користування кредитними коштами. Станом на 30.09.2015 року за розрахунком позивача відповідач має заборгованість - 21132.59 грн., яка складається з наступного: 11468.02 грн. - заборгованість за кредитом; 7852.07 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 330 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина)та 982.50 грн. - штраф (процентна складова). Стосовно стягненню з відповідача пені та штрафу, суд вважає, що її розмір підлягає зменшенню, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Тобто пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Пунктом 8.6 Умов надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 гривень та п'яти процентів від суми заборгованості. Вищенаведене свідчить про те, що Умовами надання банківських послуг за одне і те саме порушення договірного зобов'язання (прострочення виконання грошового зобов'язання) передбачено подвійну цивільно-правову відповідальність, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданий позивачем до суду, відповідачу був нарахований штраф у розмірі 982,50 гривень, у відповідності до п. 8.6 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам у розмірі 5 % від суми заборгованості. Зазначена сума нарахована з врахуванням сум заборгованості за кредитом, сум заборгованості по процентам за користування кредитом. Отже, за порушення позичальником строків виконання зобов'язання за кредитним договором позивачем одночасно нараховані штраф 500,00 гривень (фіксована частина) та штраф 982,50 гривень штраф (процентна складова), тобто подвійний штраф. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує суму збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. А отже, суд вважає за необхідне зменшити розмір штрафу, стягнувши лише фіксовану частину штрафу, яка становить 500,00 гривень. Посилання відповідача на положення ст.ст. 203, 215 ЦК України при стягнення процентів суд вважає недоречним, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», послуга діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Таким чином надання банком кредиту позичальнику у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів» є послугою. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно п. 14 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банківський кредит будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. У відповідності до п. 13 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківська діяльність залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб. За ч. 1 ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кредитними вважаються операції з розміщення залучених коштів від свого імені на власних умовах, на власний ризик. Згідно ч. 14 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. За нормами ч. 2 ст. 53 того ж закону, банку забороняється встановлювати процентні ставки та комісійні винагороди на рівні нижче собівартості банківських послуг у цьому банку. Таким чином, з добутих судом доказів вбачається, що при укладенні Кредитного договору позичальник знав та погодився з запропонованими банком умовами щодо встановлювання комісійної винагороди. Таким, чином відповідачем невірно визначені законодавчі акти, що регулюють правовідносини сторін кредитного договору, а відтак і висновки зроблені без належного нормативного обгрунтування. Як зазначено в положеннях п.п. 22, 23 ст. 1, ч .1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника; споживчий кредит кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Що стосується вимог відповідача про розстрочку виконання рішення суду, суд виходить з наступного: Згідно вимог ст.373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення. Аналіз змісту ст.373 ЦПК свідчить про те, що перелік зазначених обставин не є вичерпним. До них можуть бути віднесені й інші обставини, які, на думку суду, заслуговують на увагу. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії, або бездіяльність органів посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання, суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність у нього майна за рішенням суду, яке має бути передане стягувану, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Відповідач не надав суд належних обставин та допустимих доказів для задоволення його вимог щодо розстрочки виконання рішення суду, тому на думку суду вони мають бути залишені без задоволення. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідача підлягає стягненню судовій збір в розмірі 1218 грн. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Отже висновки суду узгоджуються із зібраними у справі доказами і не суперечать вимогам законодавства.

Outcome: partial