Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 02.04.2015 року відповідно до укладеного договору б/н відповідач [PERSON] отримав кредит. Відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/ pages/70/, складає між ним та банком договір, про що свідчить його підпис у заяві. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач в порушення норм закону та умов договору зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав. Заборгованість відповідача станом на 02.04.2020 року за кредитними договором складає 105883,29 грн., з яких: 67367,32 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7367,32 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4806,24 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 28191,48 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 5018,25 грн. - штраф (процентна складова). Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 02 квітня 2015 року у сумі 105883,29 грн. станом на 02.04.2020 року та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн. У судове засідання представник позивача АТ КБ «Приватбанк» - Гребенюк О.С., який діє на підставі довіреності, не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач повторно не з`явився у судове засідання, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч.11 ст.128 ЦПК України (а.с.99-100, 102-103). Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності не надходила, відзив на позов не подав, а тому суд відповідно до ст. 280 ЦПК України за наявності згоди представника позивача розглядає справу при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. 31 липня 2020 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню в межах заявлених позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 квітня 2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», назва якого перейменована на АТ КБ «Приватбанк», та відповідачем [PERSON] було укладено договір б/н, згідно умов якого відповідач отримав від позивача кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку ( а.с. 15-17). Згідно зі статтею 627 ЦК України відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору. Із матеріалів справи вбачається, що при укладенні договору відповідач надав згоду на те, що анкета-заява разом Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Дану згоду відповідач особисто засвідчив своїм підписом, що є доказом того, що сторони погодилися з умовами договору (а.с. 10). Згідно довідки про умови кредитування від 26 грудня 2017 року відповідач був ознайомлений та згодний з умовами кредитування, про що свідчить його підпис на вказаній довідці (а.с.16-17). Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за період з 26.12.2017 року по 02.04.2020 року та виписки руху коштів по картковому рахунку вбачається, що відповідач користувався грошовими коштами позивача (а.с.7-11, 12). З розрахунку заборгованості за вищевказаним договором вбачається, що відповідач належним чином свої зобов`язання не виконує і станом на 02.04.2020 року має заборгованість за кредитним договором б/н від 02.04.2015 року у сумі 113250,61 грн., з яких: 67367,32 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 7367,32 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4806,24 грн. - заборгованість за простроченими відсотками; 28191,48 грн. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 5018,25 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 7-11). Позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості на загальну суму 105883,29 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установ (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. В п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Щодо стягнення заборгованості у вигляді штрафу, суд приходитьдо наступного. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до положень ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Отже, мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов`язаннями накладається відповідно до вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» з 14 квітня 2014 року і застосовується до боргових сум заборгованості за кредитним договором, які виникли після 14 квітня 2014 року. Відповідно до Розпорядження КМУ від 02 грудня 2015 р. № 1275-р, с. Містки Сватівського району Луганської області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач зареєстрований у с. Містки Сватівського району Луганської області, а тому він є суб`єктом Закону України №1669-VII від 02.09.2014 року, відносно якого, відповідно до ст. 2 вищезазначеного Закону, встановлено мораторій щодо нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання кредитних зобов`язань. Аналізуючи викладене, а також враховуючи те, що станом на час розгляду справи відсутній Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції, також положення ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» є чинними, то суд доходить висновку, що пеня та/або штраф за період з 14 квітня 2014 року, які були нараховані на суму заборгованості за кредитним договором, стягненню не підлягають. Отже, не підлягають стягненню з відповідача фіксована сума штрафу в розмірі 500 грн. і процентна сума штрафу в розмірі 5018,25 грн., які відповідно розрахунку, наданого банком, були нараховані відповідачу на суму заборгованості станом на 02.04.2020 року, тобто в період дії мораторію. Тому в цій частині позовних вимог слід відмовити. Таким чином, оскільки позивачем заявлено позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] у розмірі 105883 грн.29 коп., тому враховуючи положення ч.1 ст.13 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі заявлених вимог у сумі 105883,29 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням №IHB92B32YE від 22.04.2020 року про сплату судового збору загальною сумою 2102 грн. Оскільки позовні вимоги задоволені повністю у межах заявлених вимог, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат у розмірі 2102 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved