Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом у своїх інтересах та інтересах малолітнього [PERSON] до відповідачів [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що вона та її син є наймачами квартири [ADDRESS]. Відповідачі ніколи фактично не проживали у квартирі № 59, оскільки були у ній зареєстровані лише як діти [PERSON]. Фактичним місцем проживання відповідачів є квартира [ADDRESS], що була придбана [PERSON]. На підставі викладеного позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визнати відповідачку [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що наймачем спірної квартири є її бабуся [PERSON], яка також є опікуном її рідного брата [PERSON], оскільки їх батьки померли. Вона, дійсно, на даний час не проживає у квартирі № 59, але вона не може знятися з реєстраційного обліку через те, що квартира [ADDRESS] перебуває в іпотеці у Банку, кредит у повному обсязі не виплачений. Відразу після сплати кредиту у повному обсязі вона вирішить питання про зняття з реєстраційного обліку. На підставі викладеного відповідачка просила у задоволенні позову відмовити. Відповідачка [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], та є третьою особою по справі в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що наймачем квартири [ADDRESS] є саме вона, а не позивачка. Відповідачка [PERSON] та [PERSON] є її онуками. Після смерті їх батьків, зокрема і її дочки [PERSON], вона є опікуном неповнолітнього [PERSON] Після виплати кредиту по квартирі [ADDRESS] відповідачка та її брат будуть вирішувати питання про зняття з реєстраційного обліку. На даний час вона категорично заперечує проти визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням, у зв"язку з чим просила у задоволенні позову відмовити повністю. Представник третьої особи - Служби у справах дітей - у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що після смерті батьків опікуном неповнолітнього [PERSON] є його бабуся [PERSON] Служба на даний час взяла на контроль квартиру [ADDRESS] у зв"язку з чим направила відповідного листа до ЖЕКу № 305 з вимогою не вирішувати будь-яких питань щодо зняття з реєстраційного обліку неповнолітнього [PERSON] Зазначила, що до повноліття [PERSON], як дитина, яка має статус дитини-сироти, не може бути знятий з реєстраційного обліку і за ним зберігається право на користування вказаною квартирою. На підставі викладеного представник третьої особи просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Треті особи - [PERSON] та [PERSON] - у судове засідання не з"явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності третіх осіб, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів, представника третьої особи, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що спірним жилим приміщенням є квартира [ADDRESS]. Дана квартира була отримана відповідачкою [PERSON], згідно ордеру від 01.06.1985 року (а.с.5), на сімю з п"яти осіб: відповідачка та її четверо дітей. На даний час у квартирі зареєстровано сім осіб - позивачка [PERSON], її малолітній син [PERSON], відповідачка [PERSON], відповідачка [PERSON], неповнолітній [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON], що підтверджується довідкою форми № 3 (а.с.3). [PERSON] була знята з реєстраційного обліку після смерті у жовтні 2013 року. Як встановлено судом, наймачем вказаної квартири [ADDRESS] є відповідачка (третя особа) [PERSON], що підтверджується довідкою форми № 3. Позивачка [PERSON] є рідною дочкою відповідачки [PERSON], так само як і третя особа [PERSON], а третя особа [PERSON] - є сином відповідачки. Відповідачка [PERSON] та [PERSON] є онуками [PERSON] Батьки відповідачки [PERSON] та її рідного брата [PERSON] померли, у зв"язку з чим Розпорядженням Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 06.12.2013 року опікуном неповнолітнього [PERSON] була призначена його бабуся [PERSON] З метою збереження майнових та житлових прав дитини - сироти [PERSON] на квартиру [ADDRESS] Служба у справах дітей Деснянської РДА покладено контроль, у зв"язку з чим на адресу ЖЕКу № 305 було направлено відповідний лист. У своїх позовних вимогах [PERSON] посилається на те, що відповідачі ніколи не проживали і не проживають у спірній квартирі, так як мають інше житло, де постійно проживають, у зв"язку з чим їх необхідно визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Згідно із ст. 65 ЖК України особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім"ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім"ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім"ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, згідно із ст. 72 ЖК України, провадиться в судовому порядку. Згідно із п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до п. 30 (розділ "Житлове право") Правових позицій Верховного Суду України щодо розгляду судами окремих категорій цивільних справ наймачу або члену його сімї, який був відсутнім без поважних причин понад зазначені у ст. 71 ЖК України строк, суд вправі відмовити з цих підстав у задоволенні позову про виселення, вселення, обмін, поділ жилого приміщення, незалежно від того, чи було предявлено зустрічний позов про визнання позивача таким, що втратив право на жиле приміщення. При розгляді справи відповідачка [PERSON] підтвердила той факт, що вона на даний час не проживає у спірній квартирі, проживає у квартирі [ADDRESS], але при цьому також зазначила, що вказана квартира на даний час перебуває в іпотеці, кредит повністю не сплачений, а тому вона не має можливості зареєструватися в цій квартирі, іншого житла у неї немає. Слід зазначити, що наймачем вказаної вище квартири є [PERSON], яка у судовому засіданні категорично заперечувала проти визнання її онуків такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Положеннями ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до вимог ст.. 55, 124 Конституції України та ст.. 3 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачкою не надано суду жодних належних доказів на підтвердження факту не проживання відповідачки [PERSON] у спірній квартирі понад шестимісячний строк. Наданий, як доказ, Акт обстеження житлово-побутових умов від 14.10.2014 року (а.с.10), жодним чином не підтверджує факт не проживання відповідачки у спірній квартирі, а лише може підтверджувати умови проживання [PERSON]. у квартирі [ADDRESS]. Доводи позивачки про те, що відповідачка [PERSON] має інше постійне місце проживання не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні та не були доведені належними доказами. Крім того, слід зазначити, що у позовній заяві [PERSON] просить суд визнати відповідачку та її рідного брата такими, що втратили право користування жилим приміщенням на підставі ст. 71 ЖК України, яка передбачає таку можливість у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сімї протягом шести місяців. При цьому обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що відповідачка та її брат мають інше постійне місце проживання. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є безпідставними та необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням, [PERSON], то судом встановлено наступне. Як вбачається з письмових матеріалів справи, неповнолітній [PERSON] народився [INFO], є рідним братом відповідачки [PERSON] та онуком [PERSON] Як зазначалося вище, батьки відповідачки [PERSON] та її рідного брата [PERSON] померли, у зв"язку з чим Розпорядженням Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 06.12.2013 року опікуном неповнолітнього [PERSON] була призначена його бабуся [PERSON] З метою збереження майнових та житлових прав дитини - сироти [PERSON] на квартиру [ADDRESS] Служба у справах дітей Деснянської РДА покладено контроль, у зв"язку з чим на адресу ЖЕКу № 305 було направлено відповідний лист. Відповідно до положень Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" дитина-сирота це дитина, в якої померли чи загинули батьки. Обов"язок збереження прав дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також із їх числа на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними тощо до влаштування у відповідні заклади, прийомну сім"ю чи встановлення над ними опіки чи піклування, закріплений Цивільним та Сімейними кодексами України, Законом України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування", Законом України "Про охорону дитинства" та іншими нормативно-правовими актами. Так, відповідно до вимог вищевказаних законодавчих актів, дитина, яка була передана родичам, мачусі, вітчиму, органові опіки та піклування, зберігає право на проживання у житловому приміщенні, в якому вона проживала, і може у будь-який час повернутися до нього. Жилі приміщення, в яких проживали діти-сироти та діти, позбавлені батьківського піклування, до їх відповідного влаштування, не можуть бути відчужені без отримання згоди на таке відчуження від органів опіки та піклування, яка може надавати лише в разі гарантування збереження права на житло таких дітей. Жиле приміщення, в якому проживали діти, зберігається за ними протягом усього часу їх перебування у відповідних закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім"ї. Відповідальність за збереження зазначеного житла і повернення його дітям-сиротам та дітям, позбавленим батьківського піклування, а також особам із їх числа після завершення їх перебування у відповідному закладі, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім"ї несуть місцеві державні адміністрації, органи місцевого самоврядування (за місцем проживання дітей до їх влаштування у відповідні заклади). При цьому з метою забезпечення збереження майна дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, районна державна адміністрація, виконавчий орган районної у місті ради за місцем знаходження майна вживає заходів до встановлення опіки над майном. Рішення про встановлення опіки над майном приймається за місцем знаходження майна за поданням служби у справах дітей. Як встановлено судом, Служба у справах дітей вжила всіх необхідних заходів для збереження за [PERSON] його житлових прав на квартиру [ADDRESS] а також категорично заперечувала проти визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме квартирою № 59. З урахуванням вищевикладеного та вимог діючого законодавства, суд вважає, що підстав для задоволення позовних вимог в цій частині немає, оскільки [PERSON] є дитиною-сиротою, його права, у тому числі і на житло, захищаються державою, а тому у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання неповнолітнього [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, повинно бути відмовлено. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними та необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed