Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Представник позивача в позовній заяві просив стягнути з відповідачів, як спадкоємців [PERSON], на користь банку 10043,67 грн боргу за кредитним договором №б/н від 11 листопада 2012 року, в тому числі заборгованість по тілу кредиту в сумі 8440,831 грн, заборгованість за процентами в сумі 1452,84 грн, заборгованість за пенею в сумі 150,00 грн та 1762,00 грн судових витрат. Ухвалою суду від 30 березня 2018 року відкрито спрощене провадження у справі (а.с. 70). Представник позивача подав клопотання разом з позовною заявою, в якому позовні вимоги підтримав повністю та просив розглянути справу без виклику сторін в порядку спрощеного провадження. Відповідачам було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї. На що ними 16 квітня 2018 року подано відзив (а.с. 72-83), відповідно до якого вони позов не визнають, просять в його задоволенні відмовити, оскільки спадкового майна після смерті чоловіка [PERSON] не залишилося, а позивачем не надано жодного доказу наявності спадкового майна та прийняття ними спадщини. Позивачем 27 квітня 2018 року подано відповідь на відзив (а.с. 84-86, 93-94), в якому зазначає, що [PERSON] отримав у ПАТ КБ «ПриватБанк» кредит в сумі 5000 грн за кредитним договором б/н від 11 листопада 2012 року, однак [INFO] помер. Посилаючись на норми Цивільного кодексу України щодо відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця в межах вартості спадкового майна просить суд прийняти до розгляду клопотання щодо встановлення кола спадкоємців, направивши запити до нотаріальної контори та органів місцевого самоврядування для встановлення фактичних спадкоємців. До відповіді на відзив додано клопотання (а.с. 87-88, 95), в якому просить, з метою встановлення кола спадкоємців після смерті [PERSON], надіслати відповідні запити до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, органів державної влади та органів місцевого самоврядування. Ухвалою суду від 30 квітня 2018 року клопотання представника позивача задоволено частково, витребувано зі Жмеринської міської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, відкритої до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 91). Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні установлені такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача як на підставу своїх позовних вимог вказав, що права позивача були порушені тим, що відповідач не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість. Предмет позову - стягнення заборгованості за кредитним договором. У судовому засіданні установлено, що 11 листопада 2012 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у в сумі 5000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з "Умовами та Правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.9, 10-43). Відповідно до копії свідоцтва про смерть [PERSON] [INFO] помер (а.с. 47) У зв'язку з неналежним виконанням померлим [PERSON] зобов'язань за вищезазначеним договором станом на [INFO] (час смерті позичальника) виникла прострочена заборгованість по тілу кредиту в сумі 8440,83 грн, заборгованість за процентами в сумі 1452,84 грн, заборгованість за пенею в сумі 150,00 грн, а всього 10043,67 грн (а.с.6-8). Позивачем боржнику [PERSON] за вих. від 22 квітня 2017 року направлено претензію (а.с. 51). Позивачем відповідачам за вих. від 19 жовтня 2017 року направлено лист-претензію, в якому просить погасити заборгованість за кредитним договором, укладеним між банком та [PERSON] (а.с. 53). Із копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 10 вересня 1991 року видно, що [PERSON] є власницею житлового будинку із господарськими будівлями в [ADDRESS] (а.с. 80). З копії державного акту на право власності на земельну ділянку (а.с. 81) від 8 квітня 2009 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0423 га в [ADDRESS]. З матеріалів, наданих Жмеринською міською державною нотаріальною конторою у виконання ухвали суду від 30 квітня 2018 року (а.с. 98-104), вбачається, що за претензією кредитора до спадкоємців померлого [PERSON] відкрито спадкову справу; ніхто зі спадкоємців до теперішнього часу до нотаріальної контори не звертався. Претензія кредитора ПАТ КБ «ПриватБанк» до нотаріальної контори надійшла 5 травня 2017 року. Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 509 ЦК України між сторонами виникло зобов'язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов'язку. Згідно з частиною першою статті 634 ЦК України договором про приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до вимог статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу (стаття 526 ЦК України). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною першою статті 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до частини першої статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Відповідно до статті 1283 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. При вирішенні спору суд, давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному сторонами, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, оскільки спадкоємці до При вирішенні спору суд, давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному сторонами, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, оскільки спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися із заявами про прийняття спадщини, спадкова справа після смерті [PERSON] була заведена лише після звернення кредитора з претензією; доказів наявності спадкового майна та прийняття відповідачами цього майна у спадщину позивачем не надано суду, натомість позивач, обов'язком якого, відповідно до положень статті 81 ЦПК України, є доведення тих обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, переклав цей обов'язок на суд, подавши клопотання про витребування доказів, яке не відповідало вимогам частини другої статті 84 ЦПК України, адже в клопотанні не зазначено, які позивачем було вжито заходи для самостійного отримання доказів наявності спадкового майна та прийняття відповідачами спадщини після смерті боржника [PERSON], докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цих доказів. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволені позову.

Outcome: dismissed