Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-14 00:00:00

29 серпня 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до\~ Новомосковського міськрайонного\~суду Дніпропетровської\~області з\~позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 06.09.2011 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого Банк надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 1400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Банк умови кредиту виконав в повному обсязі надавши відповідачу кредит у вигляді встановленого ліміту на кредитну картку. Проте, відповідач умови договору кредиту не виконав, в результаті чого, станом на 31.05.2017 року виникла заборгованість в сумі 49199,11 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 1804,40 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 40226,26 грн., заборгованість за пенею та комісією 4349,44 грн., штраф 500,00 грн. (фіксована частина), штраф 2319,01 грн. (процентна складова). Добровільно заборгованість відповідачем не погашається, тому позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н від 06.09.2011 року в сумі 49199,11 грн., судові витрати в сумі 1600,00 грн. 31.08.2017 року ухвалою суду відкрите провадження у справі. У відповідності до положень п.9 ч.1 ст.1 Розділу ХІІІ ЦПК України в редакції, встановленій Законом України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, справи в судах першої інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Кодексом, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цим Кодексом, у звязку з чим, зважаючи на заяву позивача від 31.01.2018 року про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, судом відповідною ухвалою від 13 лютого 2018 року призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження. Згідно довідки Відділу обліку та моніторингу інформації ГУ ДМС України в Дніпропетровській області [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO] . В судове засідання представник позивача не зявився в заяві про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] повідомлений належним чином про місце, дату і час розгляду справи у встановленому законом порядку в судове засідання не зявився з невідомих суду причин. Відповідачем не надано відзиву на позов, клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у\~разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані позивачем докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 06.09.2011 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого Банк надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 1400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов надання банківських послу, - при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформувала іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. До правовідносин, що виникли між сторонами суд вважає за потрібне застосовувати наступні норми права. Так у відповідності до ст. 509 ЦК України, 1. Зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. 2. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. 3. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності справедливості. Згідно до ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обовязків є договори. Згідно до ст. 1054 ЦК України, по кредитному договору банк надає грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит і сплатити відсотки за його користуванням. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно до якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Згідно із розрахунку, у відповідача перед позивачем станом на 31.05.2017 року виникла заборгованість в сумі 49199,11 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 1804,40 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 40226,26 грн., заборгованість за пенею та комісією 4349,44 грн., штраф 500,00 грн. (фіксована частина), штраф 2319,01 грн. (процентна складова). Оскільки, відповідач в установлений договором строк не виконав зобовязання належним чином відповідно до умов договору кредиту, суд приходить до висновку, що аргументи позивача, наведені в позові обґрунтовані та підтверджені належними, допустимими й достовірними доказами, а тому - є всі підстави для задоволення позову про стягнення на користь позивача з відповідача вищезазначеної заборгованості за кредитним договором, яка підтверджена розрахунками, доданими до позову та заявленому позивачем до стягнення. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати в сумі 1600,00 грн.

Outcome: approved