Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до АТ "Банк Форвард", третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумова О.І. про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 8 вересня 2011 року вона взяла кредит у банку ПАТ "Банк Руский Стандарт" для покупки телевізора на загальну суму 1130 грн. строком на 6 місяців. Сплачувала кошти відповідно до розрахунків, внесла останній платіж у березні 2012 року і вважала кредит повністю погашеним. На початку 2020 року виявилось, що її банківська карта заблокована. При зверненні до банку з цього приводу з`ясувалось, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. відкрите виконавче провадження на підставі виконавчого напису №1800 виданого 30.08.2019 року приватним нотаріусом Разумовою О.І. про стягнення з неї заборгованості на користь АТ "Банк Форвард", який є правонаступником ПАТ "Банк Руский Стандарт" у сумі 46890,12 грн. за період з 30.11.2018 року по 28.02.2019 року. Вважає даний виконавчий напис протиправним, безпідставним, вчиненим з порушенням вимог законів України та таким, що не підлягає виконанню. В судове засідання позивач не з`явилась, звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення у справі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відзиву на позов від відповідача до суду не надходило. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Разумова О.І. надіслала до суду заперечення на ухвалу, згідно якого вважає, що виконавчий напис вчинено у відповідності до вимог законодавства України. За таких обставин, суд вважає відповідача належним чином повідомленого та можливим, за згодою позивача, розглянути справу на підставі наявних доказів, заочно, відповідно до статті 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із заяви № 91678674 та анкети до заяви 08.09.2011 року між [PERSON] та ПАТ "Банк Руский Стандарт", правонаступником якого є АТ "Банк Фаворит" укладено кредитний договір № 91678674, згідно якого відповідачу надано кредит в сумі 600 грн. строком на 6 місяців. Відповідно до графіку платежів останній платіж мав бути здійснений 09.03.2012 року. 30 серпня 2019 року нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №1800 про стягнення з [PERSON] на користь АТ "Банк Фаворит" заборгованість в сумі 46040,12 грн. У виконавчому написі вказано, що стягнення здійснюється за період з 30.11.2018 року по 28.02.2019 року. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом не встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, зареєстрованим 22.02.2012 р. за № 282/20595, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно пункту 1.1. Глави 16 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2. Глави 16 передбачено, що перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 3.4 п.3 Глави 16 розділу Порядку передбачено, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Згідно висновків викладених у постанові Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосуваня положень ст. 88 Закону України "Про нотаріат" безпосередньо пов"язаний із позовною давністю, встановленою ЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що і позовна давність для звернення до суду. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Як встановлено судом, виконавчий напис за реєстровим номером 1800 про стягнення з [PERSON] на користь АТ "Банк Форвард" заборгованості в сумі 46040,12 грн. за період з 30.11.2018 року по 28.02.2019 року було вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. 30 серпня 2019 року, однак, кредитний дооговір було укладено 08.09.2011 року, а останній платіж по даному договору згідно графіку мав бути здійснений 09.03.2012 року. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що з дня виникнення у кредитора права вимоги за кредитним договором № 91678674 від 08.09.2011 року минуло більше трьох років, отже, строк для звернення до нотаріуса про вчинення виконавчого напису у даному випадку є пропущеним. Відповідно до ст.87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України Про нотаріат). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає у тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи у частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог боржника. Як вбачається з копій виконавчого напису від 30 серпня 2020 року та документів, на підставі яких було вчинено оспорюваний виконавчий напис, в них відсутні докази про направлення АТ "Банк Форвард" боржнику [PERSON] письмової вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором №91678674 від 08.09.2011 року, а відповідачем до суду таких доказів надано не було. Крім того, дослідивши документи, надані нотаріусом, на підставі яких вчинявся виконавчий напис, судом встановлено, що виконавчий напис видано не на підставі оригіналу нотаріального посвідченогого договору, що передбачено Переліком документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172. Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини справи, суд вважає, що при вчиненні нотаріального напису нотаріус не дотримався вимог пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій та приписів ст. 87 і 88 Закону України «Про нотаріат», чим було порушено права позивача, а тому вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Оскільки, при зверненні до суду позивача було звільнено від сплати судового збору, то суд стягує судовий збір з відповідача.

Outcome: approved