Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з даним позовом мотивуючи тим, що 12 лютого 2007 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 014/0036/74/70369 за яким кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 22 725 дол. США до 11 лютого 2027 року під 13,5 % річних. З укладенням кредитною договору позичальник зобов'язався повернути кредитні кошти та сплатити відсотки частинами: шляхом здійснення щомісячних ануїтетних платежів відповідно до графіку погашення кредиту (пункти 1.3 та 5.1 Кредитного договору), а у разі прострочення грошового зобов'язання - сплатити пеню у розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (пункт 10.1 Кредитного договору). Крім того, зобов'язався достроково погасити кредит (протягом 30 днів) на вимогу Кредитора (пункт 5.5 Кредитного договору). 28 вересня 2010 року графік погашення викладено у новій редакції, у зв'язку з укладенням між сторонами кредитного договору Додаткової угоди № 2/1. Виконання зобов»язань по кредитному договору забезпечено договором поруки від 13 лютого 2007року укладеним між кредитором та відповідачем [PERSON], за яким останній поручився перед кредитором за виконання позичальником своїх кредитних зобов'язань, а також договором іпотеки від 20 лютого 2007р., укладеного між кредитором та позичальником, за яким в іпотеку передано двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 42,7 кв.м., житловою площею 28,7 кв.м., що належить відповідачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності згідно Договору купівлі-продажу квартири. Вказує, що відповідач [PERSON] припинив виконувати свої грошові зобов'язання, внаслідок чого кредитор надіслав відповідачам листи-вимоги про дострокове погашення кредиту та усунення порушень за кредитним договором. Однак, відповідачі вимоги позивача не виконали . Заборгованість позичальника по кредитному договору станом на 28 серпня 2013року становить 22 586,83 доларів США, що в еквіваленті становить 180 536,53 грн, а саме : - 19 923,67 доларів США, що в еквіваленті становить 159 249,89 грн. - заборгованість за кредитом (в т.ч., прострочена заборгованість за кредитом - 260,38 доларів США); - 1 430,18 доларів США, що в еквіваленті становить 11 431,43 грн. - заборгованість за відсотками (в т.ч.. прострочена заборгованість за відсотками - 1 334,39 доларів США); - 1 232,98 доларів США, що в еквіваленті становить 9 855,21 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків (пеня нарахована більш ніж за один рік, оскільки сторони домовились щодо всіх правовідносин, котрі випливають з Кредитного договору, застосовувати строк позовної давності у три роки (пункт 12.4 Кредитного договору). Відповідно до статті 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за (письмовою) домовленістю сторін). Просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за вищезгаданим кредитним договором у сумі 22 586,83 доларів США, що еквівалентно 180 536,53 грн., а також в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на двокімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 42.7 кв.м., житловою площею 28,7 кв.м., що належить відповідачу [PERSON], на праві спільної сумісної власності згідно Договору купівлі-продажу квартири, шляхом її продажу на прилюдних торгах встановивши початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Також просить суд стягнути з відповідачів витрати понесені банком внаслідок сплати судового збору. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду письмове заперечення котрого підтримав в попередньому судовому засіданні та зазначив, що дійсно 12 лютого 2007 року між позивачем Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та ним, відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 014/0036/74/70369 , відповідно до умов якого позивач надав йому, відповідачу кредит у розмірі в розмірі 22 725,00 доларів США до 11 лютого 2027 року під 13,5 % річних. 28 вересня 2010 року з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України між ними - Кредитором та Позичальником, укладено Додаткову угоду № 2/1 до кредитного договору, згідно умов якої сторони домовились тимчасово на період з 15 жовтня 2010 року до 14 жовтня 2011 року зменшити розмір щомісячного платежу позичальника (кредитні канікули) до розміру, визначеного в новій редакції графіку погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором, що є додатком до даної угоди. Також дійшли згоди врегулювати його, відповідача [PERSON] заборгованість, строк сплати якої настав, шляхом її капіталізації. Вказує, що з укладенням додаткових угод у нього виникло зобов'язання повернути кредитні кошти та сплатити відсотки частинами: шляхом здійснення щомісячних ануїтетних платежів відповідно до графіку погашення кредиту (пункти 1.3 та 5.1 кредитного договору), а у разі прострочення грошового зобов'язання - сплатити пеню у розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (пункт 10.1 кредитного договору). Крім того, він зобов'язався достроково погасити кредит (протягом 30 днів) на вимогу кредитора (пункт 5.5 кредитного договору). Ствердив, що протягом терміну дії кредитного договору постійно сплачує кредит, термін погашення якого минає тільки 11.02.2027 року. Останній платіж було оплачено 11 листопада 2013 року, фактично ним внесено на рахунок банку 25 589,68 доларів США, а по виписці наданій банком станом на 28 серпня 2013 року його заборгованість становить - 22 586,83 дол. США, що в еквіваленті становить 180 536,53 грн. Вказує, що провівши звірку з випискою банку виявив розбіжності між квитанціями та виписками, а саме останнє погашення кредиту було здійснено 11 листопада 2013 року на суму 900 дол. США квитанція №voilb3731, а у виписці банку за 25 листопада 2012 року по 24 листопада 2013 року оплата за листопад вказана 16 листопада 2013 року дебет 220 дол. США, а де решта 680 дол. США невідомо. Також, вказує, що із наданих банком виписок не вбачається скільки ним, відповідачем, внесено коштів для погашення кредиту, позивачем не надано до суду роздруківки загальної суми внесених ним коштів на рахунок банку. Не згідний відповідач з нарахованими штрафними санкціями, які позивач нараховує за три роки посилаючись на те, що оскільки сторони домовились щодо всіх правовідносин, котрі витікають з кредитного договору застосовувати строк позовної давності у три роки (пункт 16.7 Кредитного договору) та ч.1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за (письмовою) домовленістю сторін. Однак, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду,якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Крім того ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» установлено граничний розмір пені: розмір пені не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, тому на підставі вищезазначеного розмір пені повинен бути зменшеним до подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня та тільки за один рік. Оскільки ним, відповідачем [PERSON] за кредитним договором сплачено набагато більша сума чим вказана в позовних вимогах та пеня значно завищена і не підлягає стягненню , просить в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, підтримав письмове заперечення відповідача [PERSON] та зазначив, що між позивачем та ним [PERSON] 13 лютого 2007 року укладений договір поруки. Вважає, що поскільки існують розбіжності у зазначеному позивачем розмірі суми заборгованості та по сумі фактичної оплати по погашенню кредиту, що позивач не надав необхідні документи для проведення призначеної судом 04.11.2014 року судово-економічної експертизи для визначення розміру заборгованості у зв язку із виявленими розбіжностями сум у виписці наданій позивачем та квитанціями по погашенню кредиту, які зберігаються у відповідача [PERSON], з яких вбачається, що відповідачем [PERSON] здійснено переплату по погашенню кредиту, то у позові слід відмовити. Вислухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.526-527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Згідно ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша кредитна установа зобов"язується надати грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суми позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, а якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що 12 лютого 2007 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 014/0036/74/70369, відповідно до якого кредитор на положеннях та умовах цього договору надав позичальнику кредит у виді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 22 725 дол. США на строк по 11 лютого 2027 року (включно)згідно графіку надання кредиту. Відповідно до п. 1.4 даного договору процентна ставка за користування кредитом складає 13,500 відсотки річних (а.с.17-18, 19-21). З укладенням кредитною договору позичальник зобов'язався повернути кредитні кошти та сплатити відсотки частинами: шляхом здійснення щомісячних ануїтетних платежів відповідно до графіку погашення кредиту (пункти 1.3 та 5.1 Кредитного договору), а у разі прострочення грошового зобов'язання - сплатити пеню у розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (пункт 10.1 Кредитного договору). Крім того, зобов'язався достроково погасити кредит (протягом 30 днів) на вимогу Кредитора (пункт 5.5 Кредитного договору). 12 лютого 2007 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та відповідачем [PERSON] укладено договір іпотеки, який забезпечує вимоги позивача (іпотекодержателя ), що випливають з кредитного договору № 014/0036/74/70369 від 12 лютого 2007 року , а також додаткових угод до нього, що можуть бути укладені в подальшому за умовами якого відповідач (іпотекодавець) зобов'язується перед позивачем повернути кредит в розмірі 22 725,00 дол. США в термін по 11 лютого 2027 року сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи) в розмірі строки та у випадках передбачених кредитним договором. Предметом іпотеки є нерухоме майно: двокімнатна квартира [ADDRESS], загальною площею 42,7 кв.м., житловою площею 28,7 кв.м., що належить відповідачу [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу 12.02.2007р. за реєстровим № Д-211, зареєстрованому в державному реєстрі правочинів 12.02.2007р. за № 1909545. Загальна вартість нерухомого майна становить 7 330,00 грн. (а.с.22-24) В забезпечення виконання зобов'язань між позивачем та відповідачем [PERSON], 13 лютого 2007 року між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки. (а.с.10) 28 вересня 2010 року між позивачем ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та відповідачем [PERSON], з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України, укладено додаткову угоду № 25/1 по кредитному договору № 014/0036/74/70369 від 12 лютого 2007 року. Сторони 28 вересня 2010 року досягли згоди про зміну умов погашення вищезгаданого кредиту .(а.с.25-26). Відповідно до п.1.1 додаткової угоди станом на дату укладення цієї угоди фактична заборгованість відповідача по сплаті суми кредиту становить 20 092,68 дол. США . Тимчасово на період з 15 жовтня 2010 року до 14 жовтня 2011 року сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу позичальника до розміру, визначеного в графіку погашення кредиту та інших платежів за кредитним договором, що є додатком до даної угоди.(п.1.3 додаткової угоди) 08 серпня 2013 року відповідачам [PERSON] та [PERSON] позивачем надіслано вимоги, відповідно про дострокове виконання грошових зобов'язань за кредитним договором та про виконання грошових зобов'язань за договором поруки (а.с.32,33) Як вбачається з даних вимог прострочена заборгованість перед банком станом на 07 серпня 2013 року складала 21 199,10 дол. США . Позивач просив суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за вищезгаданим кредитним договором у сумі 22 586,83 доларів США, що еквівалентно 180 536,53 грн., а також в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на двокімнатну квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON], на праві спільної сумісної власності, однак, відповідно до вимог ст. 39 Закону України "Про іпотеку", суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором . Крім того відповідачі заперечували щодо задоволення позову мотивуючи тим, що фактично відповідачем [PERSON] внесено на рахунок банку грошових коштів по погашенню кредиту за вищезгаланим кредитним договором - 25 589,68 доларів США, тобто відповідачем здійснено переплату по погашенню кредиту і невідомо з яких підстав здійснено розрахунок заборгованості, зазначеної у позовних вимогах позивача. На підтвердження цього відповідачем представлено копії та оригінали квитанцій по погашенню кредиту (т.1 а.с.197-251, т.2 а.с.1-33) 04 листопада 2014 року за клопотанням відповідача [PERSON], в присутності представника позивача, судом винесено ухвалу про призначення судово-економічної експертизи та направлено цивільну справу експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз. (т.2 а.с.49-50) 27 січня 2015 року від судового експерта поступило клопотання про уточнення змісту експертного завдання та надання додаткових матеріалів (т.2 а.с.55) Експерт просив надати від ПАТ "Райффайзен Банк Аваль": кредитну справу на ім я [PERSON]; детальний розрахунок заборгованості за кредитним договором № 014/0036/74/70369 від 12 лютого 2007 року з посиланням на первинні документи; виписки по рахунках відкритих на ім'я [PERSON] за вищезгаданим договором щодо нарахування та сплати пені та штрафних санкцій, а від відповідача [PERSON] документальне підтвердження погашення кредиту по кредитному договору . Представник відповідача на вирішення клопотання експерта представив квитанції за період з 16 січня 2012 року по 11 листопада 2013 року на 136 аркушах. (Т.2 а.с. 61) Позивач жодним чином не відреагував на вимоги суду про надання вищезгаданих документів (Т.2 а.с.66-68,81) про що йому було відомо. Відповідно до ч. 1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Згідно ст.ст. 10, 27, 60 ЦПК України сторони, які приймають участь у справі, користуються рівними правами відносно надання доказів, їх дослідження та доведення до суду їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. З матеріалів справи вбачається, що судом на адресу Банку неодноразово надсилалися листи про необхідність надати до експертної установи зазначені документи, але позивач цього не зробив, жодним чином не прореагував, тому суд дійшов висновку, що такі дії (бездіяльність)позивача були спрямовані на ухилення від подання експертам необхідних матеріалів без яких провести експертизу неможливо з метою затягування розгляду справи і, що стало також підставою для неможливості проведення експертизи.(т.2 а.с.70-73). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 3 ст. 27 ЦПК України визначено, що особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Аналізуючи зібрані докази, суд вважає, що позовні вимоги не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні із-за неможливості визначення розміру зоборгованості по кредитному договору , не доведені та не можуть підлягати задоволенню. На підставі наведеного та ст.ст.526,527,530,541,549,554,553,610,627,629,1050 ЦК України та

Outcome: dismissed