Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася 12.03.2015 року до суду з вищезгаданим позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що з 19.07.2014року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають одну малолітню дитину: [PERSON] [INFO], на утримання якого відповідач матеріальної допомоги у добровільному порядку не надає. У зв'язку з тим, що відповідач не працює , просить стягнути аліменти в твердій грошовій сумі по 1000,00 грн., починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, обґрунтовуючи обставинами, викладеними в позовній заяві, просила позов задовольнити. Зазначила, що в провадженні Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу перебувала на розгляді справа за її позовом до відповідача про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, позов задоволено, стягнуто з відповідача на її користь аліменти на її утримання аліменти в розміри 500,00грн., рішення не вступило в законну силу. Відповідач ухиляється від обов"язку сплати аліментів. Відповідач у судове засідання не з'явився, скориставшись правом представництва. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти заявлених позовних вимог у заявленому розмірі, оскільки відповідач офіційно не працює, має не ругулярний дохід, аліменти бажає сплачувати, однак не в розмірі 1000,00грн. Крім того, з відповідача стягнуто аліменти на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку, рішення не набуло законної сили. Дослідивши матеріали цивільної справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.07.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області укладено шлюб, про що у книзі реєстрації актів цивільного стану було зроблено відповідний актовий запис № 313від 19.07.2014. р. (а.с. 4) Від шлюбу мають одну малолітню дитину: [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.10.2014р., в якому батьком записано відповідача у справі. (а.с. 5) Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 17 постанови ПВСУ № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України" при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно довідки б/н від 10.03.2015 року, виданої Головою квартального комітету №18 Дзержинського району м.Кривого Рогу, [PERSON] мешкає разом із позивачем [PERSON] (а.с.6). В судовому засіданні сторони по справі не заперечують тієї обставини, що дитина мешкає з позивачем. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших підстав, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст.182 СК України , мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», у 2015 році встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць: дітей віком до 6 з січня 2015 року - 1032 гривень, з грудня - 1167 грн. Таким чином, 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в розрахунку на місяць: дітей віком до 6 з січня 2015 року - 309,60 гривень, з грудня - 350,10 грн. При розгляді справи судом встановлено, що позивач не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною, яка на момент розгляду справи не досягла одного року. Також судом встановлено, що позивач знаходиться на обліку в Дзержинському УПСЗН в м. Кривий Ріг та отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дити, зокрема за травень 2015 року отримано 860,00грн. (а.с. 23). Також судом встановлено, позивач проживає та зареєстровано у [ADDRESS] в Дзержинському районі м. Кривого Рогу., разом збатьками та іншими родичами (а.с. 24) . Статтею 179 ЦПК України встановлено, що предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтями 58, 59 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу сторони у справі зобов'язані довести в судовому засіданні обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, а відповідач як на заперечення проти позову. Під час розгляду справи стороною відповідача не доведено належними та допустимими доказами тих обставин, що відповідач недієздатний, має тяжкі захворювання, що перешкоджають працевлаштуванню, що відповідач має на утриманні інших дітей або батьків похилого віку (сплачує їм аліменти, надає матеріальну допомогу), тощо. Також стороною відповідача не надано доказів того, що відповідач перебуває на обліку в центрі зайнятості як особа, що бажає працевлаштуватись, а також доказів того, що відповідач взагалі не має ніякого доходу, чи навпаки працевлаштований та отримує мінімальну заробітну плату. Враховуючи наведені обставини, відповідачем не доведено його тяжке матеріальне становище як платника аліментів; наявність унього як у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, дочки, сина. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач дійсно не утримує свою дитину, та приходить до висновку про наявність порушень прав та законних інтересів позивача у справі. Отже, порушені права позивача потребують судового захисту. При цьому твердження представника відповідача про те, що відповідач майже не взмозі надавати допомогу малолітньому сину, основані на припущеннях, що заборонені ч. 4 ст. 60 ЦПК України. та не можуть бути покладені в основу судового рішення. Суд, враховуючи, що оскільки відповідач є дієздатною та здоровою людиною, має можливість працевлаштуватися та забезпечувати як свій рівень життя, так і мінімальний рівень життя своєї малолітньої дитини , а також з урахуванням того, що він не має на утриманні інших дітей, а також ті обставини, що позивач на момент пред"явленя позову та розгляду справи є непрацездатною у зв"язку із здійсненням догляду за дитиною, отримує щомісячну допомогу при народженні дитини, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та визначення аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 700,00грн. на місяць, а врешті позовних вимог - відмовляє. Визначаючи такий розмір аліментів, суд, виходить з віку малолітньої дитини - [PERSON] ([INFO]), відповідних матеріальних витрат для її фізіологічного розвитку, забезпечення харчування та одягом, а також враховує вимоги розумності та справедливості, та матеріальний стан сторін. Крім того, суд вважає роз"яснити сторонам, що за змістом ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Він може бути як збільшений, так і зменшений в залежності від матеріального становища платника за позовом як платника аліментів, так і одержувача аліментів.. Відповідно до п.1. ч.1. ст. 367 ЦПК України, рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, підлягає обов'язковому негайному виконанню. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки позивачку звільнено від сплати судового збору, судовий збір з урахуванням ст. 88 ЦПК України, на користь держави слід стягнути з відповідача. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 181, 182, 184 СК України та

Outcome: partial