Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до науково-виробничого підприємства з іноземних інвестицій "ДОНИКС", [PERSON], треті особи ПрАТ "Міська страхова компанія", Моторно (транспортне) страхове бюро України про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02.10.2012 р. о 10 год. 30 хв. відбулася дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля ВАЗ 2110 д/н [NUMBER], яким керував позивач та автомобілем «Suzuki IGNIS» д/н [NUMBER], що належав науково-виробничому підприємству з іноземних інвестицій "ДОНИКС", яким керував [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль позивача пошкоджено. Відповідно до висновку спеціаліста № 199 від 12.12.2012р. вартість ремонту завданих технічних пошкоджень «ВАЗ-2110», державний реєстраційний номер [NUMBER], складає суму у розмірі 20079,61 грн. Крім того, позивач оплатив виклик [PERSON] - 57 грн., та проведення експертизи - 650 грн. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача заподіяні йому в результаті дорожньо-транспортної пригоди матеріальні збитки у розмірі 20786,61 грн. та моральну шкоду у розмірі 3000 грн. В судове засідання позивач не з'явився, заявою просить суд розглянути справу без його присутності. За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник відповідача науково-виробничого підприємства з іноземних інвестицій "ДОНИКС", в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, надав суду заперечення проти позову, в яких просить відмовити в задоволенні позову, оскільки підприємство своєчасно повідомило страхову компанію про настання страхового випадку, а тому обов'язок по виплаті відшкодування збитків, завданих дорожньо-транспортної пригоди [PERSON], несе ПрАТ «Міська страхова компанія». Відповідач [PERSON] та представник третьої особи ПрАТ «Міська страхова компанія» в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Їх неприбуття не перешкоджає розгляду справи, оскільки наявних в матеріалах справи доказів достатньо для розгляду її по суті. Представник третьої особи Моторного (транспортного) страхового бюро України у судове засідання не з'явився, заявою просить суд розглянути справу без його присутності, надав суду пояснення, в яких зазначено, що потерпілий внаслідок дорожньо-транспортної пригоди повинен реалізувати свої права на отримання відшкодування від страхової компанії, в якій винна в ДТП особа отримала поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши надані сторонами письмові докази, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02.10.2012 р. о 10 год. 30 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «Suzuki IGNIS» д/н [NUMBER] в м. Запоріжжя, по вул. Глісерній, при здійсненні маневру розвороту зміни напрямку руху не впевнився в безпеці, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 2110, д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі пошкоджено. Постановою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2012 р. по справі № 3/0808/1845/2012 [PERSON] визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності, у вигляді накладення на нього адміністративного стягнення - штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Із змісту названої статті вбачається, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, тобто формально зазначаються в тексті судового рішення словом "встановив" і перераховуються ті обставини, які суд бере за основу при задоволенні або відмові у задоволенні позовних вимог. Оскільки, постанова Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2012 р. по справі № 3/0808/1845/2012 набрала законної сили 13.11.2012 р., суд приходить до висновку, що цією постановою встановлена вина [PERSON] у спричиненні шкоди [PERSON] в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Статтею 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника. При цьому загальними підставами для відшкодування матеріальної шкоди є: наявність шкоди, протиправність дій, причинний зв'язок між протиправними діями та спричиненою шкодою, вина особи, яка заподіяла шкоду. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови "Про практику розгляду судом цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27.03.1992 р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі чи майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з інформацією відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи УДАІ ГУМВС України в Донецькій області від 31.01.2014 р. № 9/822, картки АМТ юридичної особи, автомобіль «Suzuki IGNIS» д/н [NUMBER] належав науково-виробничому підприємству з іноземних інвестицій "ДОНИКС" до 22.02.2013 року. Як вбачається з цивільно-правового договору від 01.10.2012 р., укладеного між науково-виробничим підприємством з іноземних інвестицій "ДОНИКС" та [PERSON], останній зобов'язався виконати роботу по розробці та впровадженню енергозбережних технологій на підприємствах України, а підприємство - оплатити виконані роботи по їх закінченню. Відповідно до подорожного листа службового легкового автомобіля від 02.10.2012 року серії ЛА № 826414, науково-виробниче підприємство з іноземних інвестицій "ДОНИКС" надало водію [PERSON] для виконання зобов'язань за цивільно-правовим договором від 01.10.2012 р., службовий автомобіль «Suzuki IGNIS» д/н [NUMBER]. В судовому засіданні від 03.03.2014 року представником науково-виробничого підприємства з іноземних інвестицій "ДОНИКС" визнано факт наявності трудових відносин між водієм [PERSON] та підприємством на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача науково-виробничого підприємства з іноземних інвестицій "ДОНИКС" матеріальної шкоди підлягають задоволенню, а в частині позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди з відповідача [PERSON] слід відмовити, оскільки дорожньо-транспортна пригода сталась на службовому автомобілі під час виконання водієм [PERSON] зобов'язань за договором від 01.10.2012 р. В своїх запереченнях представник науково-виробничого підприємства з іноземних інвестицій "ДОНИКС" посилається на те, що цивільна правова-відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а тому обов'язок з відшкодування матеріальної шкоди, завданої позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 02.10.2012 року, покладений на страховика, а саме: ПрАТ «Міська страхова компанія». Згідно з приписами статті 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до статті 21 вищезазначеного закону на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України. Згідно з приписами статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній в договорі, грошову суму (страхову виплату). Відповідно до статті 988 Цивільного кодексу України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Статтею 989 Цивільного кодексу України регламентовано зобов'язання страхувальника повідомити страховика про настання страхового випадку у строк встановлений договором. В матеріалах справи наявний поліс № АВ/5152691 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладений ПрАТ «Міська страхова компанія» по відношенню до транспортного засобу «Suzuki IGNIS» д/н [NUMBER] станом на 02.10.2012 р., який згідно інформації МТСБУ є дійсним. Відповідно до статті 6 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Статтею 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний, зокрема, невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Проте, представником відповідача науково-виробничого підприємства з іноземних інвестицій "ДОНИКС" не надано жодного доказу на підтвердження обставин, що підприємство своєчасно повідомило страхову компанію про настання страхового випадку. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд звертає увагу на те, що ухвалою суду від 10.02.2014 року зобов'язано науково-виробниче підприємство з іноземних інвестицій "ДОНИКС" надати суду письмові докази, зокрема, документи, що підтверджують факт звернення відповідача до ПрАТ «Міська страхова компанія» м.Одеса з приводу відшкодування страхових виплат, пов'язаних з дорожньо-транспортною пригодою. Відповідно до повідомлення про вручення поштового відправлення № 8310201082232, науково-виробниче підприємство з іноземних інвестицій "ДОНИКС" отримало зазначену ухвалу суду 19.02.2014 р., але станом на 31.03.2014 року ухвала суду не виконана. Тобто, суд створює кожній стороні необхідні умови для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства. Спір повинен вирішуватися на користь тієї сторони, яка за допомогою відповідних процесуальних засобів переконала суд в обґрунтованості своїх вимог чи заперечень. Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім сторонам у справі відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об'єктивного з'ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі. Таким чином, суд не бере до уваги доводи відповідача науково-виробничого підприємства з іноземних інвестицій "ДОНИКС", з тих підстав, що вони не підтверджені доказами. Згідно з висновком № 199 від 12.12.2012 р. спеціаліста - автотовароведа СПД [PERSON] вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля «ВАЗ-21102», державний реєстраційний номер [NUMBER], в результаті пошкодження в дорожньо-транспортній пригоді складає 20079,61 грн. Крім того, позивачем [PERSON] згідно з фіскальним чеком ЗФ ПАТ «Укртелеком» Запорізька філія, сплачено 57 грн. за виклик [PERSON], а відповідно до квитанції № 199 на ім'я [PERSON] - 650 грн. за проведення експертного дослідження. Таким чином, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 02.10.2012 р., [PERSON] зазнав збитків на загальну суму 207 86, 61 грн., що в повному обсязі повинні бути відшкодовані відповідачем науково-виробничим підприємством з іноземних інвестицій "ДОНИКС". Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.3 постанови "«Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Оцінюючи обсяг моральних страждань позивача, втрати нормальних життєвих зв'язків, що вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, суд вважає, правильним стягнути з відповідача науково-виробничого підприємства з іноземних інвестицій "ДОНИКС" на користь позивача 1 000 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, що була нанесена позивачу внаслідок порушення його прав, задовольнивши позовні вимоги в цій частині частково, оскільки вважає, що розмір спричиненої моральної шкоди позивачем завищений. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. При поданні позовної заяви до суду позивач по справі сплатив судовий збір у розмірі 268 грн. 50 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вимоги про стягнення з відповідача на користь банку понесених ним судових витрат підлягають задоволенню пропорційно до задоволеної частини вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру встановлена в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Оскільки мінімальна заробітна плата на 1 січня 2013 року становила 1147,00 грн., та загальна сума задоволених позовних вимог не перевищує 22940,00 грн., то з науково-виробничого підприємства з іноземних інвестицій "ДОНИКС" на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру в розмірі 229,40 грн.

Outcome: partial