Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

[PERSON], [PERSON] та [PERSON]. звернулись в суд з позовом до Відділу Держземагенства в Чуднівському районі, Чуднівської районної державної адміністрації, Чуднівської міської ради та Реєстраційної служби Чуднівського райуправління юстиції у Житомирській області про визнання за кожним із позивачів права власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 2,5972 га, що розташована під [NUMBER] відповідно до схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) колишнього КСП "Дружба" на території Чуднівської міської ради, Чуднівського району, Житомирської області, так як вони набули право власності на земельну ділянку після смерті [PERSON] на підставі заповіту останнього, отримавши 23.11.2009 року Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 936968, але в послідуючому було встановлено, що власником даної земельної ділянки площею 2,2607 га, що розташована під № 581 відповідно до схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) колишнього КСП "Дружба", є інший власник ([PERSON].), а фактично [PERSON] була передана земельна ділянка площею 2,5972 га, що розташована у схемі поділу земель під [NUMBER], але при виготовленні документації, пов"язаної із видачею [PERSON] Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 936968, була допущена помилка щодо належної йому земельної ділянки, в зв"язку з чим позивачі просять суд зобов"язати Відділ Держземагенства в Чуднівському районі присвоїти кадастровий номер вказаній вище земельній ділянці із внесенням відомостей про дану ділянку до Державного земельного кадастру та проведення реєстрації речового права на дану земельну ділянку за позивачами, скасувавши, водночас, виданий на ім"я відповідачів 23.11.2009 року Державний акт на право власності на землю серії ЯЖ № 936968, в якому невірно зазначена належна позивачам земельна ділянка, зобов"язавши Реєстраційну службу Чуднівського РУЮ видати позивачам Свідоцтво про право власності. У судовому засіданні позивач та представник позивачів підтримали позовні вимоги та викладені у позовній заяві обставини справи. Представники відповідачів Мудревська І.В. та Дерманська В.Л. позовні вимоги визнали. Представник Реєстраційної служби Чуднівського РУЮ позов не визнав, вказавши на те, що позивачам на даний час не виданий державний акт на право власності на вказану у позові земельну ділянку, а тому з приводу реєстрації даної земельної ділянки вони не зверталися, а їх заява з цього приводу може бути розглянута лише після видачі їм відповідного документу та після з"ясування відповідності даного документа діючому законодавству. Водночас, реєстраційна служба ніяких свідоцтв про право власності, на що вказано у позовних вимогах, наразі не видає. Суд, вислухавши пояснення вказаних осіб, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. Пленум ВСУ в постанові № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вказав, що судовий захист права приватної власності громадян здійснюється шляхом розгляду справ, зокрема, за позовами про визнання права власності на майно. Статтею 131 ЗК України зазначено, що громадяни України мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Згідно з ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Таким чином, державний акт є правовстановлюючим документом, який, у випадках, передбачених законом, підлягає визнанню недійсним за рішенням суду. Відповідно до вимог п. 4.20 розділу 4 глави 10 "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", оформлення та видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку проводиться на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку, витягу з Державного земельного кадастру про відсутність обмежень на земельну ділянку або витягу з Поземельної книги, а також витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. П. 10 постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" наголошено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Стаття 126 Земельного кодексу України визначає, що право власності на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". В судовому засіданні на підставі поданих сторонами документів (даних з національної кадастрової системи та даних викопіювання матеріалів паювання земель, переданих у колективну власність КСП «Дружба», схеми розташування земельної ділянки [PERSON] на місцевості, результатів проведеного жеребкування, затверджених протоколом зборів власників земельних часток (паїв) реформованого КСП «Дружба» від 11.06.2004 року, викопіюванням з Державного земельного кадастру з підкладкою ортофотоплану) встановлено, що [PERSON] за його життя була передана земельна ділянка площею 2,5972 га, що розташована у схемі поділу земель під [NUMBER], якій на даний час не присвоєний кадастровий номер, але після смерті батька [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. на підставі заповіту останнього був виданий 23.11.2009 року Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,2607 га серії ЯЖ № 936968, хоча власником зазначеної у вказаному державному акті земельної ділянки площею 2,2607 га, що розташована під № 581 відповідно до схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) колишнього КСП "Дружба", є інший власник ([PERSON]). Так як кадастровий номер земельній ділянці під [NUMBER] не визначався, а поданий ними Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 936968 містить суттєву помилку, то позивачі не мають змоги зереєструвати своє право власності на земельну ділянку площею 2,5972 га, на яку державний акт не видавався, що розташована у схемі поділу земель під [NUMBER], у встановленому порядку. Статтею 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що заява про державну реєстрацію прав власності на земельну ділянку, за письмовою заявою правонабувача, може подаватися державним кадастровим реєстратором, який здійснив державну реєстрацію такої земельної ділянки. Оскільки на момент реєстрації права власності на вказану вище земельну ділянку площею 2,5972 га кадастровий номер не надавався та відомості про неї не заносились до кадастру, тому позивачі позбавлені можливості набути права власності на земельну ділянку на підставі вказаної статті. Статтею 19 закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що державна реєстрація прав проводиться на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку у випадках, встановлених законом. Статтею 28-1 ч. 2 вказаного закону передбачено, що орган, який здійснює ведення Державного земельного кадастру (в даному випадку управління Держземагенства), надає органу державної реєстрації прав інформацію про кадастровий номер земельної ділянки, кадастровий план зареєстрованої земельної ділянки, право доступу до перегляду кадастрових карт (планів). Інформація, одержана від органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, вноситься державним реєстратором під час здійснення державної реєстрації прав на відповідний об'єкт до розділу Державного реєстру прав, який містить відомості про нерухоме майно. На підставі викладеного слід зробити висновок, що виданий позивачам 23.11.2009 року Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,2607 га серії ЯЖ № 936968 слід визнати недійсним згідно ст. 215 ч. 1 ЦК України, а за кожним із позивачів слід визнати в порядку спадкування право власності на 1/3 частину земельної ділянки площею 2,5972 га, що розташована на території Чуднівської міської ради, Чуднівського району, Житомирської області, яка фактично була передана у власність спадкодавцю, але при видачі йому Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 936968 у даному документі були вказані помилково дані іншої земельної ділянки, а так як виправлення в державному акті не може бути зроблене згідно чинного законодавства, це зумовило звернення позивачів в суд, так як згідно ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам рівні умови захисту прав власності на землю і власник може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Зважаючи на вказані обставини, правомірність набуття позивачами права власності на земельну ділянку площею 2,5972 га в порядку спадкування, що ніким не оспорюється, підлягають задоволенню також вимоги щодо покладення на Відділ Держземагенства в Чуднівському районі зобов"язання присвоїти новий кадастровий номер вказаній вище земельній ділянці із внесенням відомостей про дану земельну ділянку до Державного земельного кадастру. Вимоги щодо покладення на Реєстраційну службу Чуднівського РУЮ обов"язку видачі позивачам свідоцтва про право власності слід залишити без задоволення, так як видача зазначеного документа взагалі не входить до компетенції вказаної установи. Вимога ж щодо зобов"язання Реєстраційної служби Чуднівського РУЮ у Житомирській області зареєструвати речове право позивачів на вказану ними земельну ділянку на даний час є передчасною, так як такий обов"язок може виникнути у даного відповідача лише після видачі позивачам нового Державного акта на право власності на земельну ділянку та присвоєння даній земельній ділянці відповідного кадастрового номера і лише після відповідності вказаних дій вимогам чинного законодавства у позивачів виникнуть вимоги до реєстраційної служби з приводу реєстрації свого речового права (у випадку невідповідності виданих документів діючим нормативним актам реєстраційний відділ буде вправі відмовити у реєстрації, що може стати самостійним предметом судового розгляду). На підставі викладеного,

Outcome: partial