Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

У січні 2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом зняття обтяження, згідно з якою просить суд: усунути [PERSON] перешкоди в користуванні власністю на транспортний засіб марки: Citroen, модель:Berlingo, сірого кольору, 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , шляхом зняття обтяження у вигляді застави рухомого майна і виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна приватного обтяження №27127052 та стягнути з відповідача судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 13.01.2017 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу №7142/2017/286871 транспортного засобу марки: Citroen, модель: Berlingo, сірого кольору, 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , після реєстрації - [NUMBER] . Згідно інформації наданої Територіальним сервісним центром МВС №7142 від 20.11.2020 №31/23/42-350, під час реєстрації 13.01.2017 договору купівлі-продажу №7142/2017/286871 будь-які обтяження або обмеження щодо вказаного транспортного засобу були відсутні. При цьому, позивач вказує, що 27.10.2020 під час наміру здійснити продаж транспортного засобу Позивачу стало відомо, що на транспортний засіб 21.10.2019 зареєстровано приватне обтяження №27127052, обтяжувачем за яким є ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», підстава обтяження: Договір про відступлення прав вимоги за договорами застави №788 від 11.10.2019 між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ». Таким чином, позивач вважає, що оскільки обтяження №27127052 було накладено після укладення договору купівлі-продажу №7142/2017/286871 від 13.01.2017, в зв`язку з чим Позивач є добросовісним набувачем транспортного засобу, а тому 27.12.2020 на електронну адресу Відповідача була надіслана вимога зняти до 06.01.2021 року обтяження транспортного засобу марки: Citroen, модель:Berlingo, сірого кольору, 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER] . Однак станом на 15.01.2021 року обтяження не знято. Позивач зазначає, що зареєструвавши 21.10.2019 обтяження на належний Позивачу на праві власності транспортний засіб, який він набув на законних підставах 13.01.2017, тобто обтяження були встановлені більше ніж через 2 роки 10 місяців після укладення договору купівлі-продажу, у з`язку з чим Позивач позбавлений можливості здійснювати право власності на власний розсуд, вважає, що такі порушення підлягають усуненню шляхом зняття обтяження, оскільки на момент укладення договору купівлі-продажу запис щодо обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна був відсутній, Позивач набув майно на підставі відплатного договору, відтка є добросовісним набувачем. За вказаних обставин, а також посилаючись на порушення своїх прав, позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який просив задовольнити. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 29.01.2021 року відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 18.05.2021 року на адресу суду надійшов відзив відповідача у якому просить суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, та у зв`язку із тим, що на дату придбання та реєстрації за позивачем легкового автомобіля модель: Berlingo, сірого кольору, 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER] в державному реєстрі обтяжень рухомого майна містився запис з 08.11.2013 року містились відомості про обтяження предмету застави даного транспортного засобу строку дії якого (обтяження) сплив 08.11.2018 року. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явились, про місце, дату та час судового засідання повідомлялись належним чином. До суду подано клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову у повному обсязі. Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що [PERSON] , з 13.01.2017 року є власником марки: Citroen, модель:Berlingo, сірого кольору, 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , після реєстрації - [NUMBER] , що вбачається з копії свідоцтва про реєстрації транспортного засобу [NUMBER] . Разом з тим, звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач, як на підставу для його задоволення, вказує, що 13.01.2017 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу №7142/2017/286871 транспортного засобу марки: Citroen, модель: Berlingo, сірого кольору, 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , після реєстрації - [NUMBER] . Згідно інформації наданої Територіальним сервісним центром МВС №7142 від 20.11.2020 №31/23/42-350, під час реєстрації 13.01.2017 договору купівлі-продажу №7142/2017/286871 будь-які обтяження або обмеження щодо вказаного транспортного засобу були відсутні. Так, як вбачається з Витягу державного реєстру обтяжень рухомого майна долученого до позовної заяви №P81353 від 15.01.2021 року 14:43:48 на автомобіль легковий, Citroen Berlingo, номер об`єкта [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , з 21.10.2019 року реєстратором: Біленька Євгенія Володимирівна, Регіональна філія міста Києва та Київської області, держаного підприємства «Національні інформаційні системи», Київська область, зареєстровано обтяження транспортного засобу на підставі договору про відступлення прав вимоги за договорами застави, серія та номер: 788, виданий: 11.10.2019. видавник: ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал», боржник [PERSON] , код [NUMBER] , розмір основного зобов`язання 170 000,00 грн. строк виконання зобов`язання 08.11.2020, термін дії 21.10.2024 року (а.с.14). Однак, як вбачається з Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №42473964 від 08.11.2013 року 15:46:26 виданої Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на транспортний засіб марки: Citroen, модель: Berlingo, тип-Універсал-В, сірого кольору, 2013 року випуску, номер кузова [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] з 08.11.2013 року Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, зареєстровано обтяження на підставі договору застави автомобіля, 2642, від 08.11.2013р., Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Дудко Ю.А., 300708048569001/3, обтяжувач : Публічне акціонерне товариство «АСТРА БАНК» (код. 35590956), боржник [PERSON] (код [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ), розмір основного зобов`язання 170000,00 грн., строк виконання 08.11.2020 року, термін дії обтяження - 08.11.2018 року, Реєстраційний номер 14001903, який долучено відповідачем до відзиву (а.с 54-55). Таким чином, станом на час придбання позивачем транспортного засобу 13.01.2017 року діяло вказане обтяження до 08.11.2018 року. Згідно зі статтею 1 Закону України "Про заставу" та статтею 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Частиною четвертою статті 577 ЦК України передбачено, що моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Відповідно до частини другої статті 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі статтею 27 Закону України "Про заставу" застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу. Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, а також правовий режим виникнення, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Статтею 10 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" визначено, що у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Згідно зі статтею 12 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи. Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України наведеними у постановах від 03 квітня 2013 року в справі № 6-7цс13, від 19 листопада 2014 року в справі № 6-168цс14 та Верховного Суду - від 10 жовтня 2019 року в справі № 463/3582/17 (провадження № 61-13383св19). Згідно п. 2 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2004 р. № 830, державний реєстр обтяжень рухомого майна (далі - Реєстр) - єдина комп`ютерна база даних про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також про звернення стягнення на предмет обтяження; держатель Реєстру - Мін`юст, що забезпечує ведення Реєстру; адміністратор Реєстру - державне підприємство, що належить до сфери управління Мін`юсту, що відповідає за технічне, технологічне та програмне забезпечення Реєстру, збереження та захист даних, що містяться у Реєстрі; реєстратори - суб`єкти, уповноважені держателем Реєстру надавати послуги з державної реєстрації відомостей про виникнення, зміну, припинення обтяжень, а також звернення стягнення на предмет обтяження, приймати заяви, видавати завірені витяги з Реєстру та виконувати інші функції, передбачені цим Порядком. Згідно зі статтею 42 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України. Частиною четвертою статті 43 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" передбачено, що відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до частин першої, другої статті 44 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк. Таким чином відповідно до вимог чинного законодавства України, застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Аналогічний висновок у подібних правовідносинах викладений Верховним Судом у постановах від 06 лютого 2018 року в справі № 333/6700/15-ц (провадження № 61-2859св18), від 11 вересня 2019 року в справі № 573/1105/17 (провадження № 61-29747св18), від 25 листопада 2019 року в справі № 757/17150/17-ц (провадження № 64-45097св18), від 18 грудня 2019 року в справі № 619/4033/18 (провадження № 61-16542св19). Водночас, статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Як передбачено ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частин першої, третьої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. При цьому, положеннями ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує. В той же час, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Під час розгляду цієї справи не знайшли свого підтвердження обставини викладені у позовній заяві та позивачем не надано належних доказів на підтвердження того, що застава спірного транспортного засобу не була зареєстрована в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на час придбання автомобіля [PERSON] . Таким чином, оскільки обтяження на майно позивачки було накладене в передбачений законом спосіб до придбання цього майна позивачем, суд, аналізуючи вищенаведені положення законодавства та встановлені по справі обставини, вважає, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються : у разі відмови в позові - на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed