Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», звернулось до суду з позовною заявою, у якій і просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 984297, 90 грн. у зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору № CL-701/105/2008, укладеного 19 лютого 2008 року між ним та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк». В судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги і просив стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 1033472 грн. 12 коп. та у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CL-701/105/2008 від 19 лютого 2008 року у розмірі 1033472, 12 грн., звернути стягнення на предмет застави: «Mitsubishi Outlender», реєстраційний [NUMBER]; рік випуску 2008; колір - сірий, кузов № [NUMBER], тип - легковий універсал-в, що належить другому відповідачу [PERSON] на праві власності, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], видане ВРЕВ №1 ГУМВСУ Харків 15.02.2008 року, стягнути з [PERSON] та [PERSON] на корить позивача у рівних частинах сплачений судовий збір по 1720,50 грн. з кожного. В обґрунтування позову представник ТОВ « ОТП Факторинг Україна» зазначив, що 19 лютого 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем - [PERSON] був укладений кредитний договір № CL-701/105/2008, відповідно до якого відповідач отримав від Банку кредит у розмірі 36746, 52 (тридцять шість тисяч сімсот сорок шість доларів США 52 цента) доларів США (надалі - Кредит) зі строком повернення по 19 лютого 2014 року, зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених у кредитному договорі. Згідно з умовами кредитного договору купівлі-продажу кредитного портфелю б/н від 18 березня 2011 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (Позивач) прийняло право вимоги за кредитним договором № CL-701/105/2008 від 19 лютого 2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем. У зв'язку з невиконанням умов цього кредитного договору, просять стягнути заборгованість, яка станом на 06.03.2013 року становить 984297,90 грн., з якої залишок заборгованості за кредитом у розмірі - 20269,37 доларів США, несплачені відсотки за користування кредитом - 7184, 31 доларів США, пеня за прострочення виконання зобов'язання - 764860, 64 грн. У поданій уточненій позовній позивач на тих же підставах просить стягнути заборгованість, яка станом на 18.09.2013 року становить 1033472,12 грн., з якої залишок заборгованості за кредитом у розмірі - 20269,37 доларів США, несплачені відсотки за користування кредитом - 8507,47 доларів США, пеня за прострочення виконання зобов'язання - 803458,84 грн. В судовому засіданні представник ТОВ « ОТП Факторинг Україна» підтримав уточнені позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала, вказав, що позивачем не надано належних доказів наявності його права на звернення до суду, так позивач не надав до суду документів, які свідчать, що йому дійсно були передані оригінали кредитного договору та договір застави, який був укладений в забезпечення кредитного договору, а також інформація про розрахунки між ПАТ «ОТП Банк» та Відповідачем. Наданий позивачем «витяг» з Додатку №1 до Договору купівлі-продажу на думку Відповідача є неналежним доказом, оскільки він не містить печаток передаючої сторони та приймаючої сторони, а також не містить дати його складання, взагалі не зрозуміло звідки цей роздрукований витяг. Крім того, представник [PERSON] вважає, що позивачем не надано до суду ліцензію Національного Банку України на здійснення ТОВ « ОТП Факторінг Україна » валютних операцій, не надано до суду належного доказу відступлення права вимоги за кредитним договором № CL-701/105/2008 від 19 лютого 2008 року. В наданій позивачем до суду копії Кредитного договору, на підписі уповноваженої особи ПАТ «ОТП Банк» проставлена печатка ТОВ «ТЕХНО АРТ», а печатка відповідного банку відсутня. У наданих до суду розрахунках заборгованості відсутня інформація щодо періодів та сум боргу за тілом кредиту, що мають бути погашені [PERSON] зі дня укладення кредитного договору, а тому [PERSON], вважає, що позивачем при поданні до суду позову по даній справі пропущено строки позовної давності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, заперечення на позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» не надала. Суд, вислухав пояснення представників сторін, перевірив матеріали справи приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги задоволенню не підлягають. При цьому суд виходить з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», є фінансовою установою за законодавством України з 19 жовтня 2009 року, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи, виданим 03 грудня 2009 року з зазначенням виду фінансової послуги - надання факторингу. На підтвердження своїх вимог позивач надав суду копію договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 18 березня 2011 року та копію договору про відступлення права вимоги від 18 березня 2011 року. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу / фінансування під відступлення права грошової вимоги / одна сторона / фактор / передає або зобов'язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони / клієнта / за плату / у будь-який передбачений договором спосіб /, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи / боржника /. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав / наявна вимога /, а також право вимоги, яке виникне у майбутньому / майбутня вимога /. Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Відповідно до підпункту А пункту 3.3 договору купівлі-продажу кредитного портфелю, покупець набув усі права вимоги за кредитними договорами, що є дійсними на дату набрання чинності, включаючи, але не обмежуючись правами вимоги до боржників щодо сплати суми основного боргу; правами вимоги до боржників щодо сплати процентів, нарахованих на суму основного боргу; а також правами вимоги до боржників щодо сплати штрафних санкцій. П. 3.1 договору купівлі-продажу кредитного портфелю передбачено, що в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Продавець передає / переуступає / Покупцю права на Кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори / перелік який міститься у Додатку № 1 до цього Договору /. Аналогічне положення міститься у п. 1.1. Договору про відступлення права вимоги. Однак позивачем не надано до суду Додатку № 1 до Договорів, що унеможливило суд надати належну оцінку доказу та переконатись чи включений до переліку кредитний договір № CL-701/105/2008 від 18 лютого 2008 року, наданий позивачем витяг неможливо ідентифікувати. Надана позивачем фотокопія Акту приймання-передачі кредитного портфелю від 18 березня 2011 року також не надає суду можливості встановити факт передачі права вимоги по кредитному договору № CL-701/105/2008 від 18 лютого 2008 року. Кредитним договором № CL-701/105/2008 від 18 лютого 2008 року встановлена валюта кредитування - Долар США. Згідно зі статтею 44 Закону України "Про Національний банк України" та статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.93 N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" та з метою впорядкування надання небанківським фінансовим установам генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій Постановою Правління Національного банку України № 297 від 09.08.2002 року було затверджено Положення про порядок надання небанківським фінансовим установам, національному оператору поштового зв'язку генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій (надалі - Положення про надання ліцензій на здійснення валютних операцій). Відповідно до п. 1.2. Положення про надання ліцензій на здійснення валютних операцій небанківська фінансова установа, національний оператор поштового зв'язку має право здійснювати операції, передбачені статтею 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", якщо вони є валютними операціями тільки після отримання генеральної ліцензії згідно з пунктом 2 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.93 N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю". Згідно з вказаним Положенням небанківська фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до законодавства України не є банком, надає одну або кілька фінансових послуг та яку внесено до відповідного державного реєстру фінансових установ у порядку, установленому законодавством України. ОТП Факторинг є фінансовою установою та має свідоцтво про реєстрацію фінансової установи на здійснення фінансових операцій, надання факторингу. Умови, за яких небанківська фінансова установа, має право отримати генеральну ліцензію, та документи, що подаються нею (ним) для її отримання, встановлені розділом 2 Положення про надання ліцензій на здійснення валютних операцій. Враховуючи зазначене, для надання суми грошей в іноземній валюті та отримання від боржника наданої суми в іноземній валюті, а також процентів та інших зборів з такої суми в іноземній валюті, фінансовою установою можливо за умови отримання ліцензій відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.93 N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" та Положення про надання ліцензій на здійснення валютних операцій. Відповідно до ч. 3 ст. 203 Цивільного кодексу України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Враховуючи зазначене, для укладення Договору купівлі-продажу кредитного портфелю та набуття статусу сторони (кредитора) у Кредитному договорі, укладеному у іноземній валюті, потребувало від ОТП Факторинг спеціальної правосуб'єктності - ліцензіях на здійснення валютних операцій. За умови не надання позивачем Ліцензії Національного банку України суд не може вважати ТОВ «ОТП Факторинг Україна» належним позивачем щодо стягнення заборгованості за кредитним договором укладеним у іноземній валюті. Пункт 3.4. Договору купівлі-продажу кредитного портфелю передбачає передачу прав на заставне майно оформленням окремих договорів. Однак інших договорів крім договору купівлі-продажу кредитного портфелю та договору про відступлення права вимоги позивачем до суду надано не було. Аналізуючи надані позивачем розрахунки заборгованості судом встановлено, що розрахунки заборгованості за кредитним договором №CL-701/105/2008 не відображають ставок та сум, які бралися за основу при розрахунках, періоду нарахування боргу з урахуванням погашених сум, якщо такі мали місце бути, наданий позивачем Витяг не можливо ідентифікувати. Відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документів відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.), тому не має підстав вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, а також суми відсотків, пені, зазначені у розрахунку, є доведеними.. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем до уточненої позовної заяви та на виконання Ухвали суду від 02 липня 2014 року дата початку першого прострочення [PERSON] сплати по відсотках за користування кредитом - 29.03.2010 року, не має розрахунку сплати по відсоткам з моменту укладання кредиту до 29.03.2010 року. З цього періоду почався перебіг позовної давності, відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України. Позовна заява позивача до [PERSON] була зареєстрована у канцелярії Київського районного суду м. Харкова 19.06.2013 року. Згідно ст. 257 ЦК України - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Укладення договору факторингу між ПАТ „ОТП Банк" та ТОВ „ОТП Факторинг Україна" не змінило порядку обчислення та перебігу позовної давності. На підставі ст. 262 ЦК України, заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Оскільки кредит за Кредитним договором є споживчим, то відповідно до п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», який передбачає, що «кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув», строк давності для подання позову Позивачем по даній справі пропущений та не підлягає відновленню. При цьому, відповідно до п.31 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин», «при застосуванні положень пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача, як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У зв'язку з наведеним, враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку із пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставне майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи ). Крім того, із наданих до суду виписок з поточного рахунку [PERSON] здійснення оплати за кредитним договором виконувалось другим відповідачем [PERSON] Таким чином, надані виписки з рахунку [PERSON] не підтвердили факту здійснення платежів саме їм самим. Ухвалою суду від 02 липня 2014 року витребувались докази, необхідні для з'ясування обставин справи, але позивачем ухвала суду виконана не в повному обсязі і необхідні документи залишені поза увагою. Крім того, позивачем не надано доказів на виконаннями пункту 4.3 договору купівлі-продажу кредитного портфелю, укладеного 18 березня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (як продавцем) і Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг України» (як покупцем), та вимог ч. 1 ст. 1082 ЦК України щодо належного повідомлення боржників/поручителів про укладення цього договору протягом 20 робочих днів з дати набрання чинності, тобто письмового повідомлення про відступлення права вимоги. Відповідно до ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. На підставі ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 1033472,12 грн. за кредитним договором № СL-701/105/2008, укладеного 19 лютого 2008 року, і вважає необхідним відмовити у задоволенні позовних вимог цій частині у повному обсязі. Стосовно позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про звернення стягнення на предмет застави - «Mitsubishi Outlender», реєстраційний [NUMBER], що належить [PERSON] на праві власності, суд виходить з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 19 лютого 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» відділення «Павлівське», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №СL-701/105/2008. Відповідно до пункту 1 частини №1, цей договір складається із двох частин, які нероздільно пов'язані між собою, та вважається укладеним за умови підписання сторонами обох частин, включаючи всі додатки до нього. Відповідно до пунктів 2,3 частини №1 кредитного договору, банк надав відповідачу [PERSON] грошові кошти для купівлі автомобіля марки MITSUBISHI AUTLANDER у розмірі 36 746,52 доларів США, за умови внесення першочергового внеску у розмірі 0% вартості автомобіля у відповідності до договору купівлі-продажу строком повернення до 19 лютого 2014 року та з використанням фіксованої процентної ставки у розмірі 11,99% річних. На підставі пунктів 2,4,5 частини №1 кредитного договору, кредитом є кошти банку, які надані позичальнику на умовах, в обсязі та порядку, що визначені кредитним договором. Сума кредиту та процентів погашається шляхом внесення грошових коштів на поточний рахунок 20209101792090 щомісяця рівними частинами на протязі всього строку дії кредитного договору з нарахуванням процентів на залишок заборгованості по кредиту згідно, до графіку платежів, який підписується обома сторонами та є невід'ємною частиною до цього договору (додаток№1). Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до пункту 1.1 частини №2 кредитного договору, банк надав позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначених у частині №1 цього договору, а позичальник прийняв кредит, зобов'язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за його використання і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені у цьому договорі. Відповідно до пункту 1.2 частини №2 кредитного договору, позичальник зобов'язався використати кредитні кошти на придбання автомобіля згідно з договором купівлі-продажу, укладеного між позичальником та продавцем. Згідно підпункту 1.3.1 пункту 1.3 частини №2 кредитного договору, право позичальника на отримання кредиту виникло з моменту надання банку копії постійного свідоцтва про реєстрацію автомобіля (з випискою «Відчуження заборонене», «Застава ОПТ Банк» чи «Кредит»), завіреної оригінальною печаткою продавця чи оригінал свідоцтва про реєстрацію автомобіля; договору страхування автомобіля від ризиків втрати, пошкодження, крадіжки, протиправних дій третіх осіб, дорожньо-транспортних пригод (повне КАСКО) на суму 100% від загальної вартості автомобіля; договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на умовах, визначених чинним законодавством України; копії рахунку продавця на сплату частини вартості автомобіля згідно з умовами договору купівлі-продажу; копії документа, що підтверджує сплату позичальником першочергового внеску згідно з умовами договору купівлі-продажу. Як вбачається із договору застави автотранспортного засобу №PCL-701/105/2008, укладеного 07 серпня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (як заставодержателем) та відповідачем [PERSON] (як заставодавцем) для забезпечення повного і своєчасного виконання заставодавцем боргових зобов'язань, що витікають із умов кредитного договору № СL-701/105/2008 від 19 лютого 2008 року, заставодавець передав заставодержателю у заставу автомобіль марки MITSUBISHI AUTLANDER реєстраційний номер [NUMBER] 2008 року випуску, сірого кольору, кузов [NUMBER], тип - легковий універсал - В, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], видане ВРЕР №1 ГУМВС України м. Харкова 15/02/2008 р. (пункти 1.1, 3.1 договору застави автотранспортного засобу). Відповідно до п. 3.4 договорі купівлі-продажу кредитного портфелю від 18.03.2011 року Продавець зобов'язаний передати права за окремими договорами застави та/або договорами іпотеки, укладеними між Продавцем та Боржниками для забезпечення виконання зобов'язань за Кредитними договорами. Передача таких договорів має бути оформлена відповідним договором про передачу прав на заставлене майно. П. 2.2 договору про відступлення права вимоги від 18.03.2011 року клієнт протягом 5 (п'яти) календарних днів з моменту набуття чинності цим Договором зобов'язується надіслати Боржнику / Іпотекодавцю / Заставодавцю повідомлення про відступлення права Договорами забезпечення на користь Фактора. Однак, Позивач не надав суду договорів про передачу прав на заставлене майно та відповідне повідомлення Боржника та Заставодавця. Частина 1 ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» про звернення стягнення на предмет застави «Mitsubishi Outlender», реєстраційний [NUMBER], 2008 року випуску, не доведені. Судові витрати по справі визначаються судом, виходячи з положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed