Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування моральної та матеріальної шкоди заподіяної злочином. Позов мотивований тим, що [PERSON] 06.05.2014 року на пасовищі в урочищі "Медвежий" в с.Верхні Ворота Воловецького району Закарпатської області затіяв сварку з [PERSON], в ході якої наніс останньому легкі тілесні ушкодження. В результаті злочинних дій відповідача, позивачу була заподіяна матеріальна шкода в розмірі 2632, 75 грн та моральна-20000 гривень, які просить стягнути на свою користь. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, наполягав на його задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, вважає його безпідставним. Заслухавши та обміркувавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Вироком Воловецького районного суду від 10.06.2014 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст.125 КК України і призначено йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень (а.с.6). Встановлено, що [PERSON] 06.05.2014 року близько 16-30 години на пасовищі в урочищі "Медвежий" в с.Верхні Ворота Воловецького району Закарпатської області затіяв сварку з [PERSON], в ході якої наніс спричинив потерпілому легкі тілесні ушкодження, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров"я чи незначну стійку втрату працездатності. Відповідно до ст. 22 ЦК України особі, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно з ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немановим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Постановою пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992 року п.2 встановлено, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. З виписки-епікризу із історії хвороби №6066 урологічного відділення ЗОКЛ ім.А.Новака м.Ужгорода, а також товарних чеків на придбання медикаментів від 21.05.2014 року (а.с.22), 25.05.2014 року, 03.06.2014 року, 26.09.2014 року (а.с.21), 11.11.2014 року (а.с.23), суд не вбачає достатніх підстав для встановлення причинового зв"язку між матеріальною шкодою, заподіяною злочином, який мав місце 05.05.2014 року та її розміром, оскільки наявний значний проміжок часу з події, за якої були нанесені тілесні ушкодження та товарними чеками, за якими було придбано ліки. Враховуючи вищенаведене, позов в частині стягнення матеріальної шкоди в розмірі 2632, 75 гривень не є підтверженим належними та достатніми доказами, тому задоволенню не підлягає. Частиною 1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У відповідності до вимог ст. 23 ЦК України суд визначає розмір моральної шкоди залежно від характеру правопорушення, глибини страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), ступеня вини особи яка завдала моральної шкоди та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. Пункт 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" із наступними змінам - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з п. 9 цієї Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Таким чином, при вирішенні питання про стягнення моральної шкоди, суд бере до уваги, що позивач є особою похилого віку, має хронічні захворювання, користується повагою та авторитетом у односельчан, злочином йому заподіяно моральних страждань, які полягали в необхідності звертатися до правоохоронних органів та суду, в результаті чого він змушений відновлювати свій звичний ритм життя, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що достатнім та обгрунтованим є стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 3000 гривень. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved