Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить визнати її правонаступником майна та прав засновника (голови) фермерського господарства «Глорія», як спадкоємицю першої черги спадкування за законом з перспективою подальшого ведення фермерського господарства. Позовну заяву мотивувала тим, що вона є донькою [PERSON] . ЇЇ прізвище змінено з « [PERSON] » на « [PERSON] ». [INFO] помер її батько [PERSON] . Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 30 липня 2020 року, їй було визначено додатковий строк для прийняття спадщини за законом. З метою оформлення спадщини, яка складається із фермерського господарства «Глорія», що знаходиться за адресою: с.Виноградівка, Компаніївський район, Кіровоградська область, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 31872703, після смерті батька [PERSON] , вона звернулась до Компаніївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом. Померлий, її батько був головою, засновником та одноосібним членом Фермерського господарства «Глорія». Проте їй було надано нотаріусом постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 грудня 2020 року №189/02-31, в якій зазначено, що\~успадкувати фермерське господарство як цілісний майновий комплекс спадкоємець засновника/члена фермерського господарства не може, оскільки такий цілісний майновий комплекс належить юридичній особі (фермерському господарству), а не фізичній. Так як, спадкодавець одноосібно був і засновником і головою фермерського господарства, а також його єдиним членом, а у Статуті господарства не було визначено частку статутного капіталу, тому визначити склад спадкового майна неможливо. Станом на сьогодні фермерське господарство «Глорія» не є ліквідованим. Оскільки вона за законом є спадкоємцем [PERSON] , вона виявила бажання стати правонаступником майна фермерського господарства та прав засновника (члена) з перспективою подальшого ведення фермерського господарства і включення відповідно до вимог статуту до його складу замість померлого учасника фермерського господарства, тому вона змушена звернутися до суду. \~ \~ \~ \~На виконання вимог п.п.2,3 ч.3\~ст.265 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -ЦПК України) суд зазначає заяви та клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 02.03.2021 року відкрито провадження у вищезазначеній цивільній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 06.05.2021 року залучено в якості співвідповідача у справі Компаніївську селищну раду Кіровоградської області юридична адреса: вул. Паркова,4 смт.Компаніївка Кіровоградської області. Ухвалою суду від 01.07.2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору [PERSON] , [INFO] , адреса реєстрації [ADDRESS] . Позивачка в судове засіданні не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник співвідповідача Компаніївської селищної ради Кіровоградської області Суховенко В.М. в судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала повністю. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та участі [PERSON] , позовні вимоги не підтримують та просять відмовити в їх задоволенні. Вивчивши письмові матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позову повністю. Судом встановлено такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.08.2017 року [PERSON] помер [INFO] . (а.с.12). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.02.1988 року [PERSON] приходиться донькою [PERSON] . (а.с.13). З Державного реєстру актів цивільного стану громадян від 24.06.2020 року та рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.12.2010 року встановлено, що позивачка перебувала в шлюбі та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». (а.с. 21). Як вбачається з постанови державного нотаріуса Компаніївської державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (М. Дніпро) за № 189/02-31 від 15.12.2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, оскільки успадкувати фермерське господарство як цілісний майновий комплекс спадкоємець засновника/члена фермерського господарства не може, так як такий цілісний майновий комплекс належить юридичній особі (фермерському господарству), а не фізичній. Так як спадкоємець одноосібно був і засновником і головою фермерського господарства, а також його єдиним членом, а у Статуті господарства не було визначено частку статутного капіталу, тому визначити склад спадкового майна неможливо. (а.с.14-15). Із Витягу зі Спадкового реєстру № 61518543 від 03.09.2020 року, встановлено, що померлим [PERSON] заповіт не складався, але заведена спадкова справа за заявою про прийняття спадщини за законом. (а.с. 16). Згідно державного акту на право постійного користування землею серії КР 0000121 7 вересня 2000 року на підставі рішення сесії Компаніївської районної Ради народних депутатів № 203 [PERSON] було надано у постійне користування земельну ділянку загальною площею 22.0 га. для ведення селянського фермерського господарства, на території Виноградівської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області.(а.с. 17). [PERSON] було створено фермерське господарство «Глорія». Статутом господарства було визначено, що Засновником Господарства, Головою Господарства, а також одноосібним членом Господарства є [PERSON] . (а.с. 18-21). З оглянутої в судовому засіданні спадкової справи за № 54/2020 заведеної після смерті [PERSON] встановлено, що з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася [PERSON] інші спадкоємці відсутні. (а.с.90-116). Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство», який був чинним на час створення ФГ «Глорія», селянське (фермерське) господарство є формою підприємництва громадян України, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією. Статтею 19 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» було передбачено, що успадкування землі і майна селянського (фермерського) господарства здійснюється відповідно до земельного та цивільного законодавства України. Закон України «Про селянське (фермерське) господарство» втратив чинність 29.07.2003 року на підставі Закону України «Про фермерське господарство». Згідно зі ст. 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону. Фермерське господарство має своє найменування, печатку і штамп. Фермерське господарство діє на основі Статуту. У Статуті зазначаються найменування господарства, його місцезнаходження, адреса, предмет і мета діяльності, порядок формування майна (складеного капіталу), органи управління, порядок прийняття ними рішень, порядок вступу до господарства та виходу з нього та інші положення, що не суперечать законодавству України. Статтею 19 ЗУ «Про фермерське господарство» передбачено, що до складу майна фермерського господарства (складеного капіталу) можуть входити: будівлі, споруди, облаштування, матеріальні цінності, цінні папери, продукція, вироблена господарством в результаті господарської діяльності, одержані доходи, інше майно, набуте на підставах, що не заборонені законом, право користування землею, водою та іншими природними ресурсами, будівлями, спорудами, обладнанням, а також інші майнові права (в тому числі на інтелектуальну власність), грошові кошти, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу. Частиною 1 ст. 22 Закону України «Про фермерське господарство» визначено, що фермерське господарство як цілісний майновий комплекс включає майно, передане до складеного капіталу, не розподілений прибуток, майнові та інші зобов`язання. Статтею 35 Закону України «Про фермерське господарство» визначено перелік підстав для припинення діяльності фермерського господарства. Так, діяльність фермерського господарства припиняється, зокрема, у разі якщо не залишається жодного члена фермерського господарства або спадкоємця, який бажає продовжити діяльність господарства. Частиною 1 ст. 23 Закону України «Про фермерське господарство» передбачено, що успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Отже, вказана стаття 23 Закону України\~"Про\~фермерське господарство" у питаннях спадкування майна фермерського господарства (цілісного майнового комплексу) має відсилочну норму. Відповідних норм, на які у згаданих питаннях посилається Закон України "Про фермерське господарство", чинне законодавство України не містить, отже для вирішення питання спадкування майнових прав необхідно керуватися нормою ст.\~8\~Цивільного кодексу\~України (аналогія закону та аналогія права). Станом на час смерті спадкодавця, питання спадкування частки майнових прав у статутному капіталі юридичної особи були врегульовані: статтею 147 Цивільного кодексу України, де йшлось про перехід частки у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю, та статтею 55 Закону України "Про господарські товариства", яка встановлювала переважне право спадкоємців на вступ до товариства з обмеженою відповідальністю. Так, відповідно до частини п`ятої статті 147\~ЦК України частка у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю переходить до спадкоємця фізичної особи або правонаступника юридичної особи - учасника товариства, якщо статутом товариства не передбачено, що такий перехід допускається лише за згодою інших учасників товариства. Згідно зі статтею 55\~Закону України\~"Про\~господарські товариства" при реорганізації юридичної особи, учасника товариства, або у зв`язку із смертю громадянина, учасника товариства, правонаступники (спадкоємці) мають переважне право вступу до цього товариства. При відмові правонаступника (спадкоємця) від вступу до товариства з обмеженою відповідальністю або відмові товариства у прийнятті до нього правонаступника (спадкоємця) йому видається у грошовій або натуральній формі частка у майні, яка належала реорганізованій або ліквідованій юридичній особі (спадкодавцю), вартість якої визначається на день реорганізації або ліквідації (смерті) учасника. З набранням чинності Закону України\~"Про\~товариства з\~обмеженою та\~додатковою відповідальністю" вищезазначені норми права втратили свою законну силу. Станом на час подання даного позову, питання спадкування визначені статтею 23\~Закону України\~"Про\~товариства з\~обмеженою та\~додатковою відповідальністю" де зазначено, що у разі смерті або припинення учасника товариства його частка переходить до його спадкоємця чи правонаступника без згоди учасників товариства. При цьому, згідно з правовою позицією Пленуму Верховного Суду України, викладеною у пункті 9 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", спадкується не право на участь, а право на частку в статутному (складеному) капіталі. Крім того, фермерське господарство, як цілісний майновий комплекс, включає майно, передане до складеного капіталу, нерозподілений прибуток, майнові та інші зобов`язання. За наявності спадкоємця, який бажає продовжити господарську діяльність фермерського господарства, таке господарство не припиняється, оскільки діяльність самого фермерського господарства не припиняється смертю засновника, водночас предметом спадкування є право засновника такого господарства. Відповідно до ст.1216\~Цивільного кодексу\~України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ст.1218\~ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст.1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 5 статті 1268\~ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї, а ч.1 ст.\~1269\~ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець\~за заповітом\~або за\~законом помер\~після відкриття\~спадщини і\~не встиг\~її прийняти,\~право на\~прийняття належної\~йому частки\~спадщини,\~крім права\~на прийняття\~обов`язкової\~частки у\~спадщині,\~переходить до\~його спадкоємців\~(спадкова\~трансмісія). Статтею 41\~Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.316 Цивільного кодексу України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 190 ЦК України, - майном як особливім об`єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Водночас статтею 26\~Цивільного кодексу\~України визначено, що фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Як вже зазначалось, успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Припинення фермерського господарства, зокрема у разі смерті його засновника,\~згідно з вимогами п.4 ч.1 ст.35\~Закону України "Про фермерське господарство", допускається тільки у разі, якщо не залишиться жодного члена фермерського господарства або спадкоємця, який бажає продовжити діяльність господарства. В роз`ясненнях, що містяться в п.9\~Постанови №20 від 22.12.1995 року Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності"\~зазначено, що успадкування майна селянського (фермерського) господарства здійснюється за загальними правилами спадкового права. Відповідно до\~ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до п.1 ч.2\~ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав є визнання права. В зв`язку з тим, що позивачкою не заявлено вимогу про стягнення судових витрат з відповідачів, тому суд відносить витрати по сплаті судового збору в сумі 908 грн. за її рахунок.

Outcome: approved