Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

16 грудня 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтувавши свої вимоги тим, що між нею та відповідачем 27 листопада 2012 року був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов"янську Слов"янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 556, від шлюбу сторони дітей не мають. Сім`я розпалася в грудні 2018 року з причин відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів. Сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо один від одного. За таких обставин позивач вважає, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне проживання та збереження сім`ї неможливе. Відповідач в добровільному порядку через органи ДРАЦ розірвати щлюб відмовляється. Позивач просить шлюб розірвати та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] ". Позивач [PERSON] була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, для участі в судовому засіданні не прибула. 23 січня 2020 року представник позивача - [PERSON] , надала суду заяву, в якій зазначила, що позивач позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити, справу розглянути без її участі (а.с. 19). Відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, для участі в судовому засіданні не прибув, але надав суду заяву, в якій позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі, просив справу розглянути без його участі в підготовчому судовому засіданні (а.с. 21). Згідно з ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що між сторонами 27 листопада 2012 року був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов"янську Слов"янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 556 (а.с. 11). Від шлюбу сторони дітей не мають. Сім`я розпалася у грудні 2018 року з причин відсутності взаєморозуміння, несумісності характерів. Сторони не підтримують шлюбні відносини, однією сім"єю не проживають. За таких обставин позивач вважає, що сім`я розпалась остаточно, подальше спільне проживання та збереження сім`ї неможливе. Майнового спору сторони не мають. Відповідно до ст.ст. 104, 105 СК України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно зі ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у зв`язку з тим, що сторони не підтримують шлюбні відносини, позивач наполягає на розлученні та не згодна на примирення, як і відповідач. Тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до частин 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з ч.3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає диспозитивне розпорядження відповідача та вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивач при реєстрації шлюбу своє дошлюбне прізвище не змінювала, її прізвище " [PERSON] " слід залишити без змін. Питання щодо розподілу судових витрат між сторонами суд вирішує таким чином. Позивач [PERSON] при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 768,40 грн. (квитанція № 0.0.1550132136.1 від 12.12.2019 року АТ КБ "ПриватБанк"). Судовий збір віднесено до складу судових витрат (ч.1 ст. 133 ЦПК України). Згідно із ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідачем [PERSON] визнано позов до початку розгляду справи по суті, а позовні вимоги [PERSON] задоволені у повному обсязі, то суд стягує з відповідача на користь позивача 384,20 грн. витрат. пов`язаних зі сплатою судового збору. Крім того, 384,20 витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору, підлягають поверненню позивачу з державного бюджету України.

Outcome: approved