Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

[PERSON] , звертаючись з позовом до суду, просив стягнути з АТ «Страхова група «ТАС» на свою користь 20000 грн. 00 коп. страхового відшкодування; стягнути з [PERSON] на свою користь у рахунок відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП в сумі 100865,26 грн.; та відшкодувати за рахунок відповідачів понесені судові витрати. Обгрунтовуючи підстави звернення з цим позовом до суду позивач посилається на наступне, що 24.02.2019 року на вул. Дмитрівській в м. Києві сталося ДТП за участю автомобіля «Додж Магнум», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Міцубісі Грандіс», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що призвело до пошкодження автомобілів. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 16.05.2019 року № 761/15201/19 винуватцем ДТП визнано [PERSON] , що підтверджується копією постанови. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Про настання страхового випадку позивачем було повідомлено АТ «СГ «ТАС», страхову компанію, в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП згідно полісу [NUMBER] , ліміт відповідальності за яким становить 100 000 грн.. Страховою компанією було погоджено виплату позивачу суми страхового відшкодування в розмірі 80 000 грн. Вказані кошти були перераховані на рахунок позивача 01.08.2019 року. Згідно висновку експерта № 6549/20-54 від 12.03.2020 року вартість заподіяного мені матеріального збитку (відновлювального ремонту) автомобіля «Додж Магнум», д.н.з. [NUMBER] , в результаті ДТП становить 191 990,58 грн. Таким чином, позивач вказує. що понесені витрати на ремонт автомобіля значно більші, аніж отримане страхове відшкодування, та на сьогоднішній день невідшкодованими залишилися 111 990,60 грн. Крім того, позивач змушений був укласти договір зберігання № 502-19 від 25.02.2019 року з КП «Автотранспортне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)» автомобіля «Додж Магнум», д.н.з. [NUMBER] , оскільки кошти на ремонт автомобіля у позивача відсутні. Плата за зберігання становить 800,33 грн. на місяць. У період з лютого по жовтень 2019 року включно позивачем було сплачено 6 515 грн., що підтверджується копіями актів здачі-прийняття робіт по кожному місяцю та актом звірки взаємних розрахунків станом на 31.10.2019 між Комунальне підприємство «Автотранспортне підприємство виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)» і [PERSON] по договору № 502-19 від 25.02.2019.. Враховуючи те, що страховою компанією було сплачено лише 80 000 грн., ліміт відповідальності за страховим полісом [PERSON] становить 100 000 грн., а відповідно до висновку експерта № 6549/20-54 від 12.03.2020 року вартість заподіяного мені матеріального збитку в результаті ДТП становить 191 990,58 грн., тому, позивач вважає, що страхова компанія повинна здійснити доплату в межах суми ліміту відповідальності у розмірі 20 000 грн. за виключенням сплачених 80 000 грн. Крім того, оскільки вина відповідача [PERSON] щодо пошкодження транспортного засобу позивача повністю встановлена постановою суду, вартість заподіяного матеріального збитку та понесених витрат на зберігання автомобіля підтверджені належним чином, страхові відшкодування не в повній мірі покрили понесені витрати, позивач вважає що з відповідача підлягає стягненню різниця між страховими виплатами, які несе страхова компанія, та реальними витратами у розмірі 100 865,26 грн. (91 990,58 грн. + вартість експертизи 1961,28 грн. + 6 515,00 грн. витрат за зберігання автомобіля + 398,40 грн. витрачені на повідомлення відповідача телеграмами про виклик на огляд автомобіля при проведенні автотоварознавчої експертизи). 04 травня 2020 року Дніпровським районним судом міста Києва відкрите провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження, та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст.274 ЦПК України. Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами була отримана відповідачем [PERSON] особисто 23 травня 2020 року, однак процесуальним правом подати відзив на позовну заяву, відповідач не скористався. 05 червня 2020 року, відповідачем ПрАТ «Страхова група «ТАС» направлено на адресу Дніпровського районного суду міста Києва відзив на позовну заяву, відповідно до якого, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що 18.03.2019 р. АТ «СТ «ТАС» отримав від позивача [PERSON] заяву про страхове відшкодування збитків заподіяних пошкодженням автомобіля Dodge НЗ [NUMBER] внаслідок вказаної ДТП, в якій позивач зазначив «погоджуюсь з тим, що розмір страхового відшкодування складає 80 000 грн та не наполягаю на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна». 29.03.2019 р. АТ «СТ «ТАС» направив позивачу [PERSON] лист про припинення строку прийняття рішення у справі до моменту набрання законної сили рішення суду, яким буде встановлено винну особу у скоєнні ДТП. 16.05.2019 р. постановою Шевченківського районного суду м. Києва водія [PERSON] визнано винною у скоєнні зазначеної ДТП. 16.05.2019 р. постановою Шевченківського районного суду м. Києва по справі 761/15199/19 водія [PERSON] визнано винним у скоєнні зазначеної ДТП. 02.07.2019р. постановою Київського апеляційного суду по справі 761/15199/19 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено, постанову Шевченківського районного суду м, Києва від 16.05.2019 року щодо [PERSON] скасовано, а провадження по справі закрито за відсутністю складу адміністративного правопорушення. 01.08.2019р. відповідач-2 АТ «СГ «ТАС» на підставі страхового акту №25104В/40/2019 від 01.08.2019р. сплатив позивачу [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 80 000 грн на реквізити вказані в заяві, що підтверджується платіжним дорученням №40139 від 01.08.2019 р.. ПрАТ «Страхова Група «Тас» вказує на те, що оскільки, потерпілий самостійно обрав відповідний порядок та розмір страхового відшкодування, погоджена сума була перерахована позивачу і тим самим страховик повністю виконав свої зобов`язання згідно п. 36.2 ст.36 Закону, тому, на думку ПрАТ «Страхова Група «Тас», позивачем безпідставно пред`явлено вимоги про стягнення 20000,00 грн. страхового відшкодування. Крім того, відповідач ПрАТ «Страхова група «ТАС» вказує на те. що згідно Висновку експертного дослідження №6549/20-54 від 12.03.2020 р. вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Dodge Magnum. д.н. [NUMBER] складає 553 031,86 грн.; ринкова вартість непошкодженого автомобіля Dodge Magnum, д.н. [NUMBER] станом на 24.02.2019р. до настання ДТП складала 339 891,50 грн (пункт 2 висновків). Вартість відновлювального ремонту автомобіля Dodge Magnum, д.н. [NUMBER] (553 031.86 грн), на думку відповідача, перевищує вартість цього автомобіля до ДТП (339891,50 грн), тому згідно ст. 30 Закону страховик сплачує власнику різницю між вартістю транспортного засобу до та після ДТП. Пред`являючи позов про стягнення вартості матеріального збитку заподіяного фізичним знищенням транспортного засобу та двічі замовляючи експертні дослідження позивач не вирішив питання і не надав доказів вартості його автомобіля у пошкодженому стані після ДТП, а тому розрахунок позовних вимог суперечить статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка застосовується у відносинах між страховиком (та за аналогією закону заподіювачем шкоди) і потерпілим, а тому розрахунок позовних вимог необгрунтований та суперечить ст.ст. 30, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 09 червня 2020 року на адресу Дніпровського районного суду міста Києва надійшла відповідь на відзив від позивача, відповідно до якого, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст.979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Судом встановлено, що 29 серпня 2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова Група «ТАС» та [PERSON] укладено Договір обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформленого як Поліс №АК/9711838, за умовами договору об`єктом страхування є транспортний засіб - автомобіль «Мітсубісі», державний реєстраційний номер [NUMBER] , чинного на момент вчинення дорожньо - транспортної пригоди. (а.с.14) Відповідно ч.1 до ст. 988 Цивільного кодексу України, страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений договором. Відповідно до постанови Шевченківського районного суду міста Києва від 16 травня 2019 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП, і накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с. 12) Як встановлено судом в мотивувальній частині постанови суду: « [PERSON] 24 лютого 2019 року о 16.17 год. у м. Києві рухаючись пр.-т. Перемоги зі сторони Повітрофлотського шляхопроводу в напрямку бул. Шевченка, керуючи автомобілем «MITSUBISHI GRANDIS» державний номерний знак [NUMBER] , перед зміною напрямку свого руху, не переконалась, що маневр буде безпечним і не створить небезпеки іншим учасникам руху та при виконанні розвороту не надала перевагу в русі автомобілю «DODGE MAGNUM» державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку по вул. Дмитрівська зі сторони вул. Бульварно-Кудрявська в напрямку вул. Старовокзальна, що призвело до зіткнення та механічних пошкоджень всіх автомобілів, чим порушив п. 10.1, 16.6 ПДР України, за що передбачена відповідальність згідно зі ст. 124 КУпАП.». Відповідно до частини третьої ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. (ст. 6 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Як встановлено ст. 33 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний, зокрема невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Відповідно до ст. 35 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно ст. 34 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, -МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Як встановлено статтею 36 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Відповідно до ст. 22 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно ст. 29 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як вбачається з матеріалах справи, [PERSON] 26 лютого 2019 року, звернувся до ПрАТ «Страхова група «ТАС» з заявою про страхове відшкодування, зі змісту якої вбачається, що [PERSON] погодився з тим, що розмір страхового відшкодування становитиме 80000,00 грн.. (а. с. 84) Згідно страххового акту №25104в/40/2019, ПрАТ «Страхова група «ТАС» визначила суму страхової виплати у розмірі 80000,00 грн., та здійснила виплату на особистий рахунок позивача, що підтверджується платіжним дорученням № 40139 від 01 серпня 2019 року (а. с. 67, 70) З огляду на вищевикладене, слід прийти до висновку, що позивач та страховик, особи винної у ДТП досягли згоди щодо розміру та способу здійснення страхового відшкодування, а страхова компанія здійснила страхове відшкодування на рахунок позивача, тобто належним чином виконала покладені на неї обов`язки відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власником наземних транспортів, що повністю узгоджується з положенням статті 36 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". За викладених обставин, позивач безпідставно пред`явлено позовні вимоги до відповідача ПрАТ «Страхова група «ТАС» про стягнення страхової виплати у розмірі 20000,00 грн. Відповідно до предмету позовних вимог, позивачем окремо пред`явлено позовні вимоги до [PERSON] про стягнення на свою користь у рахунок відшкодування матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП в сумі 100865,26 грн., яка складається з: 91 990,58 грн. - різниці між страховою виплатою та реальними збитками; 1961,28 грн. - вартість експертизи; 6 515,00 грн. витрат за зберігання автомобіля; 398,40 грн. - грошові кошти витрачені на повідомлення відповідача телеграмами про виклик на огляд автомобіля при проведенні автотоварознавчої експертизи. Відповідно до вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно частини другої ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). За змістом статей 9, 22-28, 35 Закону № 1961-IV настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. При цьому в Законі № 1961-IV визначено порядок розрахунку шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу. Так, відповідно до статті 29 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Такий розрахунок здійснюється згідно з Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі - Методика). Відповідно до пунктів 1.6, 8.1 та 8.3 Методики відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Для визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, застосовуються витратний підхід і метод калькуляції вартості відновлювального ремонту. Вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик. Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу, - це виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми, з урахуванням зносу транспортного засобу та в разі якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. 12 березня 2020 року Київським науково - дослідним інститутом судових експертиз на замовлення [PERSON] складено висновок експертного дослідження за результатами проведення автотоварознавчого дослідження № 6549/20-54, згідно якого, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Dodge Magnum AWD, д.н. [NUMBER] , 2005 року випуску, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників які підлягають заміні на момент проведення експертизи, складає 191990,58 грн. (а. с. 17-26) Згідно акту здачі - приймання висновку автотоварознавчого дослідження №6549/20-54 ціна за проведення експертизи та складання експертного висновку складає 1961,28 грн., яка сплачена позивачем на відповідний рахунок експертної установи згідно квитанції №0.0.1637637824.1 від 03 березня 2020 року (а. с. 6, 16) Крім того, у розумінні ст. 29 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", позивачем понесені збитки за послуги стоянки у розмірі 6515,00 грн., що повністю підтверджується Договором зберігання №502-19 від 25 лютого 2019 року та актом звірки (а. с. 8-10). За таких обставин, [PERSON] правомірно пред`явив позовні вимоги до [PERSON] про стягнення різниці між страховим відшкодуванням та фактичним розміром шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, яка мала місце 24.02.2019 року в м. Києві за участю автомобіля «Міцубісі», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Додж» д.н.з. [NUMBER] , оскільки [PERSON] , особа визнана винною у здійсненні вищезазначеної ДТП, мала діючий поліс обов`язкового страхування на час вчинення ДТП, в свою чергу, страховик винної особи перерахувала на рахунок позивача 80000,00 грн., однак цієї суми не достатньо для відшкодування за фактичний розмір шкоди, яка становить, відповідно до Експертоного висновку №6549/20-54 від 12.03.2020 року 191990,58 грн., таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 100466,86 грн., яка складається з: 91 990,58 грн. - різниці між страховою виплатою та реальними збитками; 1961,28 грн. - вартість експертизи; 6 515,00 грн. витрат за зберігання автомобіля. В той же час, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача в частині стягнення з [PERSON] на користь позивача витрат у розмірі 398,40 грн. на повідомлення відповідача телеграмами про виклик на огляд автомобіля при проведенні автотоварознавчої експертизи, оскільки чинним законодавством не передбачена обов`язкова участь винної особи під час проведення експертизи щодо визначення матеріального збитку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , Акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» про стягнення страхового відшкодування та матеріальної шкоди заподіяної внаслідок ДТП підлягає частковому задоволенню, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 100466,86 грн., яка складається з: 91 990,58 грн. - різниці між страховою виплатою та реальними збитками; 1961,28 грн. - вартість експертизи; 6 515,00 грн. витрат за зберігання автомобіля, в іншій частині позовні вимоги є необґрунтованими та такими що не підлягають до задоволення.. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1004,69 грн., пропорційно задоволеним позовним вимогам. Враховуючи наведене та

Outcome: partial