Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що вона з 14.02.1980 року знаходилась в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Батьки її чоловіка [PERSON] та [PERSON], знаходячись в зареєстрованому шлюбі з 1952 року проживали в [ADDRESS], який був придбаний ними в шлюбі і являвся їх спільною сумісною власністю. Крім її чоловіка у [PERSON] та [PERSON] був ще один син [PERSON], 1953 року народження. Позивач вказує, що відповідач [PERSON] являється рідним братом її свекра [PERSON]. Сім'я її свекра, відповідач, а потім і її чоловік [PERSON], були священнослужителями, оскільки її свекор та відповідач також народилися та виросли в сім'ї священнослужителів. ЇЇ свекор [PERSON] був служителем в церквах Київської області, а останні роки свого життя в смт. Буча Київської області. Відповідач [PERSON] після навчання, служби в різних церквах та закінчення в 1956 році Ленінградської духовної академії, в 1962 році був пострижений в монахи і тоді ж йому був присвоєний сан архімандрита, а з 1964 року по 1967 рік він був єпископом Полтавським та Кременчуцьким. Оскільки відповідач [PERSON] був пострижений в 1962 році в монахи і за своїм духовним саном не міг мати своєї сім'ї, а її свекор [PERSON] мав 2-х синів, то між відповідачем та її свекром була домовленість, що після закінчення відповідачем служби в церкві і відходу його на спокій (пенсію), він буде проживати із сім'єю її свекра та його дітей. Саме з врахуванням добрих сімейних відносин та такої домовленості її свекра з відповідачем, її чоловік отримав ім'я "Ігор" в честь свого дядька, відповідача по справі. Вказує, що з врахуванням того, що її свекор мав 2-х синів та домовленості з відповідачем, що він буде проживати з сім'єю свекра чи сім'єю його синів, її свекор для забезпечення житлом своїх синів та онуків, вирішив придбати другий будинок неподалік від будинку де він проживав з дружиною, а саме будинок [ADDRESS], який продавала [PERSON] після смерті свого чоловіка. Оскільки багатодітна сім'я сина [PERSON] [PERSON] на той час стояла на черзі для отримання житла в м. Києві, а в той період були обмеження на придбання 2-го будинку чи квартири в одному населеному пункті, між її свекром [PERSON] та відповідачем [PERSON] була домовленість, щоб її свекор купляв будинок [ADDRESS] на ім."я відповідача з врахуванням домовленості, що на старість він буде проживати з їх сім'єю, а в подальшому він придбаний її свекром [PERSON] будинок переоформить на свекра чи на його сина [PERSON], її чоловіка. Вказує, що для того, щоб її свекор міг купити будинок [ADDRESS] відповідач [PERSON] 17.12.1985 року в Ірпінській міській державній нотаріальній конторі оформив довіреність, якою надавав право її свекру [PERSON] придбати названий будинок на умовах і за ціну на його розсуд, заплатити за будинок гроші та виконати всі інші дії, пов'язані з придбанням будинку. Відповідач зразу ж після оформлення 17.12.1985 року довіреності на свого брата [PERSON] поїхав по місцю свого проживання та церковній службі, так як в 1967 році по 1972 рік був переведений з Полтавської області Єпископом Черновицьким та Буковинським, а з 1972 року став Єпископом Смоленським і В'яземським, а з 29.07.1986 року архієпископом Омським і Тюменським, звідки в 2011 році в чині Митрополита став постійно проживати в м. Омську. На підставі довіреності від 17.12.1985 року її свекор [PERSON] 18.06.1986 року на ім."я відповідача [PERSON] за власні кошти придбав будинок [ADDRESS], зареєстрував його в Ірпінському БТІ Київської області та до кінця свого життя доглядав за ним, утримував і чекав поки відповідач переїде проживати до нього. З часу придбання її свекром [PERSON] будинку на ім."я відповідача [PERSON] він ніколи в ньому не проживав і не ніс витрат по його утриманню та ремонту, він лише будучи заможною людиною, матеріально допомагав її свекру, своєму брату, оскільки він мав багато онуків і в майбутньому планував проживати з їх родиною, а саме з її сім'єю. Більше того, відповідач [PERSON] ніколи не претендував на придбаний на його ім."я її свекром будинок і зажди знав, що він являється власністю його брата [PERSON], а її свекра, так як він сам знайшов для придбання даний будинок, домовлявся за ціну з продавцем даного будинку і сам сплатив кошти за нього, відповідач навіть не знав за яку ціну її свекор придбав даний будинок і саме тому в довіреності було обумовлено, що [PERSON] купляє спірний будинок на умовах і за ціну на його розсуд. Вказує, що відповідач [PERSON] ніяких коштів на придбання спірного будинку [PERSON] не давав, так як ще до оформлення довіреності та договору купівлі-продажу спірного будинку була домовленість, що даний будинок купляє [PERSON] і що укладений 18.06.1986 року договір купівлі-продажу є удаваною угодою, так як фактичним покупцем даного будинку є [PERSON], її свекор. Крім того, відповідач [PERSON] відповідно до вимоги Монашеського укладу (Статуту) як особа, яка була пострижена в монахи, не має права на придбання нерухомого майна. Між її свекром [PERSON] та відповідачем ще до оформлення договору купівлі-продажу спірного будинку була домовленість, що при першій нагоді відповідач переоформить проданий [PERSON] будинок на ім."я відповідача, на нього чи на її сина [PERSON]. Так як відповідач [PERSON] після присвоєння йому духовного сану митрополита дуже рідко приїздив на Україну, а коли приїздив то дуже на короткий строк, то придбаний її свекром будинок так і не був переоформлений на свекра чи на її сина, але не дивлячись на це, її свекор та її сім'я як при житті її чоловіка, так і після його смерті, постійно доглядали за будинком та несли витрати по його утриманню. Після смерті в 1997 році її свекра [PERSON] вона на прохання свекрухи [PERSON] та відповідача із своєю сім"єю вселилась в будинок [ADDRESS] і весь час його утримували та доглядали. В 2009 році відповідач [PERSON] приїздив в Україну і сказав, що він збирається приїхати після закінчення церковної служби на спокій до них для спільного проживання з її сім"єю і тоді ж пообіцяв переоформити будинок на неї та підготувати їх для оформлення договору дарування, оскільки свекор та її чоловік померли. Для підготовки документів для переоформлення та для покращення житлових умов їх сім'ї відповідач попросив виконати в будинку ремонтні роботи, так як він як людина похилого віку та з врахуванням його духовного сану звикла жити в комфортних умовах, саме тому в 2009 році вони розпочали проводити в будинку значні ремонтні роботи і виконали їх на велику суму. Але після того як від імені відповідача [PERSON], її дочка, звернулася в суд з позовом про її виселення з будинку та про виселення з будинку сім'ї її сестри [PERSON], вона змушена в судовому порядку ставити питання про визнання договору купівлі-продажу удаваною угодою, оскільки даний будинок був придбаний її свекром [PERSON] Так як її чоловік [PERSON] входить в число спадкоємців 1-ї черги після смерті [PERSON], який фактично і купив спірний будинок, а вона являється спадкоємцем 1-ї черги після смерті [INFO] свого чоловіка [PERSON], то вона має право на звернення в суд з даним позовом. Також вказує, що оскільки її право на спірний будинок не порушувалось відповідачем до 2013 року, часу звернення його в суд з позовом про її виселення з даного будинку, а до цього відповідач на протязі всього часу, а саме з 18.06.1986 року, часу придбання спірного будинку за удаваною угодою, своїми діями фактично визнавав належність даного будинку його брату [PERSON], то вона не пропустила строк на звернення в суд з таким позовом. Враховуючи, що укладений 18.06.1986 року договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] був укладений на ім."я відповідача [PERSON] з метою приховати договір купівлі-продажу даного будинку [PERSON], який купив його за особисті кошти для забезпечення своєї сім'ї та багатодітної сім'ї сина [PERSON] житлом, утримував його та користувався ним, то він повинен бути визнаний удаваною угодою з застосуванням правил, що регулюють фактично укладену угоду і його власником був [PERSON]. Також позивачка подала доповнюючу позовну заяву, в якій вказує, що оскільки з врахуванням її позовних вимог покупцем будинку [ADDRESS] повинен бути визнаний її свекор [PERSON], а він [INFO] помер, то право власності після його смерті повинно перейти в порядку спадкування за законом до його правонаступників, яким був його син [PERSON], її чоловік. Так, після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина на придбаний ним будинок [ADDRESS]. Син спадкодавця [PERSON], [PERSON] відповідно до вимог ст. 529 ЦК України 1963 року відноситься до спадкоємців першої черги і фактично із згоди інших спадкоємців вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті свого батька, оскільки вчиняв дії по його утриманню, поточному ремонті, користувався земельною ділянкою що відповідно до вимог ст. 549 ЦК 1963 року підпадає під ознаки прийняття ним спадщини. В подальшому за вимогою іншого спадкоємця, його матері, він із своєю сім'єю поселився в спадковий будинок і постійно в ньому проживав до своєї смерті [INFO]. Вказує, що відповідач [PERSON] також знаючи, що будинок [ADDRESS] фактично був придбаний його братом [PERSON] для сім'ї його сина [PERSON], її чоловіка, не тільки не заперечував проти постійного проживання [PERSON] із своєю сім'єю в будинку [ADDRESS], але й обіцяв приїхати для його переоформлення спочатку на свого племінника, її чоловіка, а після його смерті на неї, але із-за того, що він приїздив в Україну дуже рідко і на короткий час, то він видав [PERSON] доручення для переоформлення даного будинку на її ім."я, але вона, зловживаючи своїми обов'язками, не займається переоформленням даного будинку на її ім."я, а займається її виселенням. Після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON] в [ADDRESS] вона відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України 2003 року відноситься до спадкоємців 1-ї черги і своєчасно прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, а тому спірний будинок в порядку спадкування за законом повинен бути визнаний на праві власності за нею. Інші спадкоємці після смерті [PERSON], а потім і після смерті її чоловіка [PERSON] на спадковий будинок не претендували, а тому ніяких вимог на нього не заявляли. В зв'язку із викладеними обставинами позивач просила визнати договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON], укладений 18.06.1986 року в Ірпінській міській державній нотаріальній конторі Київської області реєстровий № 1669 удаваною угодою, визнавши, що покупцем даного будинку був [PERSON]; встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [INFO] його батька [PERSON]; визнати за нею право власності на будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON]; стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, [PERSON] надала суду письмові заперечення, в яких вважала, що позивачем пропущений строк позовної давності та просила у позові відмовити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні підтримав пояснення представника відповідача [PERSON], просив у позові відмовити. Третя особи - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила позов задовольнити. Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали суду письмові заяви про розгляд справи в їх відсутності. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що 17 грудня 1985 року [PERSON] видав довіреність, посвідчену Плеско О.Ф., державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 3862, якою уповноважив [PERSON], проживаючого в [ADDRESS] купити жилий будинок в [ADDRESS], на умовах та за ціну на його розсуд, для чого надав йому право робити від його імені заяви, розписуватися за нього, підписати договір купівлі-продажу жилого будинку, заплатити за будинок гроші, а також виконати всі інші дії, пов"язані із даним дорученням. Встановлено, що 18 червня 1986 року між [PERSON] та [PERSON], який діяв від імені [PERSON] по довіреності, посвідченій Ірпінською держнотконторою від 17.12.1985 року по р. № 3862 був укладений договір купівлі-продажу, посвідчений Плеско О.Ф., державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 1669, відповідно до умов якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив жилий будинок в [ADDRESS] за 50 000,0 крб., жилий будинок має 58,3 кв.м. жилої площі, зареєстровано земельну ділянку площею 1000 кв.м. Згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.09.2013 року, індексний номер 9820680, виданного Реєстраційною служою Бучанського міського управління юстиції Київської області право власності на будинок [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що згідно Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання житла сім"ї [PERSON] від 16 серпня 2013 року, складеного депутатом Бучанської міської ради [PERSON], [PERSON] разом із [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживають за адресою [ADDRESS], [PERSON] - 01.06.1998 року, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - з грудня 2009 року, а [PERSON], 2013 року народження - з народження. 25 лютого 2010 року між [PERSON] та директором "МКИ-Инжениринг" [PERSON] був укладений договір № 02/12, відповідно до умов якого замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов"язання виконати ремонтно-будівельні роботи в приватному будинку за адресою [ADDRESS]. Позивач сплачує комінальні послуги по будинку [ADDRESS] Згідно Акту № 1 прийому-передачі виконаних робіт від 27 грудня 2010 року згідно Договору № 02/12 від 25 лютого 2010 року за адресою [ADDRESS], Акту № 2 від 07 грудня 2011 року Акту № 3 від 02 серпня 2012 року у данному будинку були виконані ремонтні роботи на загальну суму 248 609,0 гривень. Встановлено, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 09 серпня 2013 року у справі № 367/3278/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дарування дійсним та визнання права власності у позові відмовлено повністю. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 16 жовтня 2013 року рішення Ірпінського міського суду Київської області від 09 серпня 2013 року залишено без змін. Встановлено, що [PERSON] помер [INFO], за життя 08 травня 1997 року [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що за законом він матиме право заповідав своїй дружині [PERSON], яка у встановлений законом строк звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до Ірпінської державної нотаріальної контори та 21 вересня 1998 року отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок по [ADDRESS], на автомобіль марки "ГАЗ-24-10, 1987 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] та на грошові вклади, що знаходяться в державній ощадній касі № 3715 м. Київ на відповідних рахунках. Також в судовому засіданні встановлено, що 26 квітня 2004 року помер [PERSON], за життя [PERSON] заповіту не залишив; спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є його дружина [PERSON] та діти померлого [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які у встановлений законом строк звернулися до Сімнадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та 11 січня 2007 року отримали Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на відповідні частини квартири [ADDRESS]. Встановлено, що рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 13 серпня 2014 року у справі № 367/8021/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], яка є законним представником [PERSON] та [PERSON], [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування Бучанської міської ради Кивїської області про усунення перешкод в користуванні власністю та виселення та зустрічним позовом [PERSON], [PERSON], яка є законним представником [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], треті особи [PERSON], Комісія із захисту прав дитини Бучанської міської ради Київської області про визнання права на користування житловим приміщенням задоволено позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], яка є законним представником [PERSON] та [PERSON], [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування Бучанської міської ради Кивїської області про усунення перешкод в користуванні власністю та виселення, усунути перешкоди в користуванні [PERSON] будинком [ADDRESS], який йому належить на праві приватної власності шляхом виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] із зазначеного будинку без надання їм іншого жилого приміщення; відмовлено в задоволенні позову [PERSON], [PERSON], яка є законним представником [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], треті особи [PERSON], Комісія із захисту прав дитини Бучанської міської ради Київської області про визнання права на користування житловим приміщенням. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 12 листопада 2014 року апеляційні скарги [PERSON] та [PERSON], яка діє також в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] задоволено частково, рішення Ірпінського міського суду Київської області від 13 серпня 2014 року змінено, виключено з мотивувальної частини рішення посилання на положення ст. ст. 116, 150 Житлового Кодексу України, в решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Даним рішенням апеляційного суду, яке набрало законної сили, встановлено, що доводи апелянтів стосовно того, що будинок був фактично придбаний не [PERSON], а його братом [PERSON] (свекром відповідачки [PERSON].) спростовуються копією договору купівлі-продажу від 18 червня 1986 року, з якого вбачаєтсья, що [PERSON], укладаючи договір, діяв від імені [PERSON] за довіреністю. Наведені обставини підтверджуються поясненнями учасників судового процесу, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], письмовими матеріалами справи. Так, свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] - його рідна сестра, сторони його близькі родичі, в 1985 році він прийшов з армії і був присутнім при сімейному засіданні, на якому обговорювалось що свекор [PERSON] придбав будинок в [ADDRESS] для своєї сім'ї. Так як тоді законодавство не дозволяло мати багато нерухомості, будинок був оформлений на брата свекра його сестри [PERSON] Коли будинок став розвалюватися, то [PERSON] попросив щоб сім'я його сестри переїхала в цей будинок і зробила там ремонт. [PERSON] дав добро на це, сказав, що це все їхнє. Сестра вийшла заміж в 1980 році, а з сім'єю її свекра вони познайомились в 1979 році. Пояснив, що він був присутнім при розмові, коли [PERSON] казав про те, що вони купляють цей будинок, так як сім'я велика. [PERSON] не міг оформити будинок на себе по законодавству того часу, так як вже мав нерухомість. В будинку [PERSON] не проживав, там були його речі та його охороняв якійсь чоловік; гроші за будинок платив [PERSON], про це він говорив в його присутності. [PERSON] говорив, щоб сім'я [PERSON] заселялась та жила там, [PERSON] їздила в Сибір до [PERSON] і він дав добро на це, так як будинок може прийти в негідність. Після смерті [PERSON] була домовленість з [PERSON], про це йому казала дружина [PERSON] - [PERSON]. [PERSON] казав, що він приїде і все переоформить на нього. Пояснив, що підтвердити хто давав гроші на будинок він не може, йому це відомо зі слів родичів. Будучи допитана в судовому засіданні як свідок позивач [PERSON] пояснила, що вона вийшла заміж в 1980 році за [PERSON], жила в [ADDRESS] з його сім'єю. ЇЇ свекор [PERSON] вирішив розширити житлову площу, так як сім"я збільшилась. В 1985 році її свекор зі своїм братом [PERSON] домовились про купівлію будинку в м. Буча і вони домовились про те, що будинок буде оформлений на [PERSON], але в результаті буде належати [PERSON], так як [PERSON] не міг в той час оформити будинок на себе. Після цього в 1986 році майно [PERSON] із Смоленська було перевезено в м. Бучу. [PERSON] сам вибирав будинок, за свої кошти купляв цей будинок. Пройшов час і [PERSON] почав хворіти і вони в 1990 році отримали квартиру в м. Києві і [PERSON] запропонував їм переїхати в цей будинок, т. я. у них було вже п'ятеро дітей. [PERSON] з ними листувався, був всім задоволений, коли приїздив в [ADDRESS], то говорив [PERSON], що це все буде йому. В 2004 році її чоловік [PERSON] помер. Вони з [PERSON] листувалися, в 2009 році він був в [ADDRESS] та говорив, що т. я. будинок в поганому стані, то робіть усе, що треба, а він потім приїде на покій. Від продажу її квартири вона зробила в будинку ремонт і про це сказала [PERSON] В 2012 році [PERSON] приїхав знову в цей будинок, він вийшов на пенсію, але залишився проживати в м. Омську. Коли він приїхав, то сказав, що приїде на покій та був усім задоволений. З ним було три чоловіки, які його супроводжували, але вони торопили [PERSON], казали, щоб надали документи на будинок, [PERSON] забрав у неї правовстановлюючі документи на будинок і вони всі пішли. Потім по телефону їй люди сказали, що [PERSON] іде на покій і щоб вони виселялись. На її думку, по чиїм-то підказкам [PERSON] це казав, потім почалися позови до суду про виселення. Будинок в [ADDRESS] купляв [PERSON], [PERSON] не залишав гроші на покупку будинку, [PERSON] не присилав гроші [PERSON] Пояснила, що [PERSON] проживав у цьому будинку приблизно два тижні у 1996 році та на нетривалий час приїздив у відпустку. [PERSON] купляв цей будинок для [PERSON], її чоловіка, в будинку вона з сім'єю проживає з червня 1998 року і [PERSON] про це знав. Після 2012 року він особисто їй казав, що будинок піде на продажу і з цього року стали порушуватися її права. Підтвердити те, що [PERSON] давав гроші на будинок вона може тільки словами. Свідок [PERSON] пояснила, що вона знає, що будинок по [ADDRESS] був придбаний [PERSON] у 1986 році на ім."я його брата [PERSON] У [PERSON] вже була власність і в той час не можна було мати у власності ще будинок. Цей будинок був придбаний для меншого сина [PERSON], а потім будинок не стали на нього переоформлювати, т. я. у [PERSON] появилась можливість отримати квартиру в Києві як багатодітна родина. У [PERSON] діти вже повиростали, живуть окремо, у спірному будинку живуть вдова [PERSON] - [PERSON] з меншою дочкою. Пояснила, що вона знала [PERSON] особисто та його дружину [PERSON], [PERSON] вона теж знала. Про те, що [PERSON] купляв цей будинок відомо особо від нього. [PERSON] вона не знає, він ніколи у спірному будинку не проживав. За цим будинком доглядали [PERSON] та його дружина, потім там поселився [PERSON], а зараз за будинком доглядає дочка [PERSON]. Пояснила, що вони з [PERSON] та [PERSON], а також з [PERSON] дружили; [PERSON] їй говорив, що за будинок платив він, тільки оформили його на [PERSON], а потім планували переоформити на [PERSON]. За яку суму він купив будинок вона не пам'ятає, це їй відомо зі слів [PERSON]. [PERSON] поселили в будинок [PERSON] та його дружина. Їй відомо, що [PERSON] склав доручення на ім."я [PERSON] придбати будинок, але це лише була формальність. Пояснила, що [PERSON] мав намір проживати в спірному будинку коло родичів після виходу на пенсію. У відповідності до ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У відповідності до ст. 529 ЦК УРСР 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. У відповідності до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В судовому засіданні встановлено, що 18 червня 1986 року між [PERSON] та [PERSON], який діяв від імені [PERSON] по довіреності, посвідченій Ірпінською держнотконторою від 17.12.1985 року по р. № 3862 був укладений договір купівлі-продажу, посвідчений Плеско О.Ф., державним нотаріусом Ірпінської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 1669, відповідно до умов якого [PERSON] продала, а [PERSON] купив жилий будинок в [ADDRESS] за 50 000,0 крб., жилий будинок має 58,3 кв.м. жилої площі, зареєстровано земельну ділянку площею 1000 кв.м. Згідно копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстарцію права власності від 23.09.2013 року, індексний номер 9820680, виданного Реєстраційною служою Бучанського міського управління юстиції Київської області право власності на будинок [ADDRESS] зареєстрований за [PERSON]. Враховуючи вищевикладене та розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні не знайшли свого беззаперечного підтвердження доводи позивача про те, що договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] від 18 червня 1986 року між [PERSON] та [PERSON], який діяв від імені [PERSON] по довіреності, посвідченій Ірпінською держнотконторою від 17.12.1985 року по р. № 3862 був укладений на ім"я відповідача з метою приховати договір купівлі-продажу данного будинку [PERSON] за його особисті кошти, а тому відсутні підстави для визнання данного договору купівлі-продажу удаваною угодою та для задоволення даних позовних вимог. Крім того, на думку суду, згода відповідача [PERSON] на проживання в спірному будинку сім"ї позивача та проведення в ньому ремонтних робіт не свідчить про те, що відповідач мав намір переоформити даний будинок на чоловіка позивача [PERSON] або на членів його сім"ї. За таких обставин, суд вважає, що оскільки спірний будинок [ADDRESS] належить на праві власності відповідачу [PERSON] на підставі вищезазначеного договору купівлі-продажу , підстави для визнання цього договору купівлі-продажу удаваною угодою відсутні, а тому даний будинок не входить до складу спадкового майна після смерті [PERSON] та [PERSON] Таким чином, відсутні передбачені законом підстави для встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті [INFO] його батька [PERSON] у вигляді будинку [ADDRESS] та визнання за позивачем права власності на даний будинок в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] її чоловіка [PERSON]. Таким чином суд відмовляє позивачу у задоволенні позову у повному обсязі. На підставі ст. ст. 41, ч.2 ст. 58, 59, 79, 524-527, 529, 549 ЦК України в редакції 1963 року, ст. ст. 15, 16, 256, 264, 1216-1224, 1261, 1268-1270, 1276 ЦК України,

Outcome: dismissed