Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

До Рівненського міського суду Рівненської області надійшла позовна заява Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] [INFO] ; стягнути з відповідачів на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] [INFO] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн., з кожного, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на обліку в службі у справах дітей Рівненського міськвиконкому перебуває [PERSON] , [INFO] , з підстави - діяння домашнього насильства, внаслідок якого дитина постраждала або свідком (очевидцем) якого вона була. У зв`язку із відмовою [PERSON] забирати сина [PERSON] додому та небажанням дитини повертатися в сім`ю, малолітній [PERSON] був тимчасово влаштований та перебуває на утриманні [PERSON] , дані про хлопчика внесені до журналу обліку повідомлень про дітей, які залишені без батьківського піклування за №1 від 25.01.2021 року. [PERSON] працівниками служби була попереджена про адміністративну відповідальність за ухилення від створення належних умов життя та виховання сина, відповідно до ст.184 КУпАП. Також матері роз`яснено ст.150 СК України, щодо обов`язків займатися вихованням та розвитком малолітньої дитини. Працівниками служби у справах дітей спільно з інспекторами Рівненського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області здійснювалися виїзди по місцю проживання матері з метою вирішення питання подальшого проживання дитини, його правового та соціального захисту. Однак [PERSON] не з`явилася до служби у справах дітей. Після проведення ряду заходів матір дитини з`явилася до служби та надала заяву у якій вона не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав стосовно сина [PERSON] [INFO] , В ній зазначила, що з сином не проживає, його не утримує та не виховує. Батько дитини, [PERSON] з матір`ю дитини розлучений давно. З сином тривалий час (відколи сину виповнилося три роки) не проживає, матеріально не допомагає. Під час спілкування з [PERSON] щодо ситуації яка склалася з сином, останній повідомив, що він не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав стосовно сина. Обіцяв надати до служби відповідну заяву-згоду. Однак після чергового спілкування з [PERSON] він повідомив, що з`явиться до служби із заявою щодо повернення йому на виховання та проживання сина. Батькові було надано перелік документів, які необхідні йому щодо припинення тимчасового влаштування сина та повернення батькові сина на виховання та проживання. Таку заяву батько до служби у справах дітей не надав. Відповідно до інформації КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги «Ювілейний», встановлено, що у 2020 році на обов`язків профілактичний медичний огляд мама з дитиною не з`явилися. Згідно з інформацією ЗОШ І-III ступенів № 23, [PERSON] навчається в даному закладі з першого класу. Хлопчик комунікабельний, має багато друзів у класі та поза школою. Сім`я неповна, батьки розлучені. Мама практично не займалась вихованням [PERSON] . На неодноразові прохання класного керівника щодо допомоги дитині у навчанні, у поведінці мама зіслалася на власне безсилля. Додзвонитися до мами з першого разу або за один день також неможливо. Зі слів дитини та очевидців, мама зловживає спиртним. Дитині приходилось часто покидати квартиру і сидіти в під`їзді будинку, користуючись сусідським WI-FI. [PERSON] сам собі готував їжу, мотивуючи це антисанітарними умовами, в яких мама намагалась щось приготувати. Мама відвідувала батьківські збори дуже рідко. Оскільки сім`я мала недостатнє матеріальне забезпечення, школа допомагала продуктовими наборами (крупи, овочі) та канцтоварами. Батько зовсім не цікавився навчанням та вихованням сина. На обстеження [PERSON] психологом щодо предмету вивчення соціальної пристосованості, сфери його міжособистісних відносин з точки зору самої дитини, відображення дитиною позиції щодо матері та батька [PERSON] (мама) дала письмову згоду; батько, [PERSON] , відмовився, тому обстеження дитини не проводилось. У листі РМЦСССДМ зазначається, що між [PERSON] та її сином [PERSON] виникали конфлікти. Мати не хоче виховувати сина та відмовляється від нього. На час візиту працівників центру жінка була в стані алкогольного сп`яніння, в квартирі була відсутня електроенергія, [PERSON] ніде не працює. За результатами оцінки потреб сім`ї [PERSON] випадок кваліфіковано як складний. Під час бесіди неповнолітній [PERSON] пояснив, що він на даний час проживає в сім`ї [PERSON] , його там не ображають, він навчається в школі. Хлопчик не бажає повертатися до мами на проживання. З татом бачився давно, він синові інколи телефонує, але забрати його зараз до себе не може, у тата відсутній паспорт. [PERSON] і надалі бажає проживає в сім`ї дядька [PERSON] та тьоті [PERSON] .У разі позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] стосовно сина, йому буде статус дитини, позбавленої батьківських піклування. Ухвалою суду від 20.05.2021 року по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 07.09.2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача подала заяву, в якій просила справу розглянути у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує та просить задоволити, ухвалити рішення просить в інтересах дитини. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час, дату і місце проведення судових засідань, про причини неявки відповідачі суд не повідомили, відзив не подали. Таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів. Згідно з ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що вбачається з свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 05.02.2021 року Рівненським міськрайонним відділом реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів). З матеріалів справи вбачається, що матір дитини [PERSON] подала до служби у правах дітей заяву в якій не заперечує проти позбавлення її батьківських прав стосовно сина. Також у заяві зазначила, що з сином не проживає та не утримує, не виховує. Також у заяві [PERSON] наявної у матеріалах справи та адресованої Рівненському міському суду, остання зазначила, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно сина. Також матеріали справи містять заяву матері дитини, що остання після конфлікту з сином відмовляється забирати його додому. У поясненнях дитини, адресованих службі у справах дітей від 20.04.2021 року, неповнолітній зазначив, що проживає у сім`ї [PERSON] , повертатися до дому не хоче. Матеріали справи містять пояснення [PERSON] наданих інспектору Рівненського районного управління поліції ГУ Національної поліції в Рівненській області, та пояснення неповнолітнього [PERSON] , від 25.01.2021 року. Відповідно до наказу Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради від 05.02.2021 року №14-осн неповнолітнього [PERSON] взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах у зв`язку з діяннями домашнього насильства, внаслідок якого дитина постраждала або свідком (очевидцем) якого вона була. Наказом Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради від 05.02.2021 року №15-осн, тимчасово влаштовано неповнолітнього в сім`ю [PERSON] . З повідомлення Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області від 28.01.2021 р. №1625/200/04-2021 вбачається, що 25.01.2021 р. в журналі Єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Рівненського районного управління поліції ГУНП в Рівненській області за №3618 зареєстровано звернення від директора ЗОШ №23, що по вул.Вербова 42 м.Рівне, який повідомив, що до школи прийшов учень [PERSON] [INFO] , з явними ознаками тілесних ушкоджень, які зі слів учня йому нанесла матір. По даному факту громадянка [PERSON] притягнута до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП та ч.1 ст.173-2 КУпАП, які в подальшому направлені для розгляду до Рівненського міського суду. Судом досліджено характеристику учня 8 Г класу Рівненської загальноосвітньої школи 1-3 ступенів №23 Рівненської міської ради. Від 02.02.2021 р. [PERSON] навчається в даному закладі з першого класу. Хлопчик комунікабельний, має багато друзів у класі та поза школою. Сім`я неповна, батьки розлучені. Мама практично не займалась вихованням [PERSON] . На неодноразові прохання класного керівника щодо допомоги дитині у навчанні, у поведінці мама зсилалася на власне безсилля. Додзвонитися до мами з першого разу або за один день також неможливо. Зі слів дитини та очевидців, мама зловживає спиртним. Дитині приходилось часто покидати квартиру і сидіти в під`їзді будинку, користуючись сусідським М-РІ. [PERSON] сам собі готував їжу, мотивуючи це антисанітарними умовами, в яких мама намагалась щось приготувати. Мама відвідувала батьківські збори дуже рідко. Оскільки сім`я мала недостатнє матеріальне забезпечення, школа допомагала продуктовими наборами (крупи, овочі) та канцтоварами. Батько зовсім не цікавився навчанням та вихованням сина. На обстеження [PERSON] психологом щодо предмету вивчення соціальної пристосованості, сфери його міжособистісних відносин з точки зору самої дитини, відображення дитиною позиції щодо матері та батька [PERSON] (мама) дала письмову згоду; батько, [PERSON] , відмовився, тому обстеження дитини не проводилось. Відповідно до заяви від 08.02.2021 р. [PERSON] подала заяву про прийняття неповнолітнього [PERSON] на проживання до себе в сім`ю, на період з 25.01.2021 року. Судом досліджено висновок органу опіки та піклування від 27.04.2021 №08-747 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] . Питання про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] стосовно неповнолітнього [PERSON] розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради 22.04.2021 року. Комісія з питань захисту прав дитини, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, беручи до уваги матеріали справи, прийняла рішення про доцільність позбавлення батьківських прав стосовно неповнолітнього [PERSON] . Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 21.12.1995 р., батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Зазначені гарантії кореспондуються із ст. 52 Конституції України, відповідно до якої діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Згідно із ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові своєї сім"ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Вони повинні піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини і водночас, санкція (відповідальність) за протиправну винну поведінку матері або батька. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , свідчить висновок Органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради. Суд, вважає даний висновок обгрунтованим, повним та таким, що прийнятий в інтересах дитини, а тому враховує даний висновок під час вирішення спору. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, оскільки вони не піклуються про її фізичний і духовний розвиток, не цікавляться здоров`ям, життям та потребами дитини, не спілкуються з дитиною, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, що є достатньою підставою для позбавлення їх батьківських прав. Також слід звернути увагу відповідача, що відповідно ст.169 СК України, особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Розглядаючи такі справи, суди зобов`язані перевіряти, наскільки змінилися поведінка особи та обставини, що були підставою для позбавлення її батьківських прав. При вирішенні питання про поновлення батьківських прав одного з батьків суд бере до уваги думку другого з них та інших осіб, із якими проживає дитина, враховує її інтереси, а також думку дитини, якщо вона її може висловити. За змістом ч.4 ст.169 СК України поновлення в батьківських правах можливе лише за умови, що батьки істотно змінили в кращий бік поведінку, спосіб життя і (або) ставлення до виховання дитини. Зміни в способі життя батьків, їхнє ставлення до дитини не можуть відбутися швидко, для цього необхідний значний період часу. При цьому, недостатньо одних намірів батьків змінити свою поведінку, необхідно, щоб їх спосіб життя дійсно змінився настільки, що ніяких небезпек і загроз життю і здоров`ю дитини більше не буде, а батьки в змозі належним чином виховувати дитину і захищати її права і інтереси. Поновлення батьківських прав і повернення дитини батькам допускається тільки в тому випадку, якщо це відповідає інтересам дитини. Якщо поновлення в батьківських правах суперечить інтересам дитини, то суд має право з урахуванням думки дитини відмовити в задоволенні позову батьків про поновлення в батьківських правах. Суд зобов`язаний з`ясувати думку дитини з приводу можливості поновлення батьківських прав і повернення її батькам. Причому мотиви незгоди дитини на поновлення в батьківських правах значення не мають. Але при цьому суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (ст.171 СК України). Отже, за наявності підстав у майбутньому, відповідачі мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Згідно ст.166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про питання аліментів на дитину. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров"я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» передбачено, що для дітей віком до 6 років з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум становить 1921 грн., з 1 липня - 2013 грн., з 1 грудня - 2100грн. Для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2021 року прожитковий мінімум становить 2395 грн., з 1 липня - 2510 грн., з 1 грудня - 2618 грн. За вищевказаних обставин, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 1200 грн. з кожного, щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 30.04.2021 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позов обгрунтований та підлігає до задоволення. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню судові витрати в розмірі 908 грн. на користь держави, по 454 грн. з кожного.

Outcome: approved