Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], та стягнути з кожного аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу. Обгрунтовує вимоги таким. Відповідачі у зареєстрованому шлюбі не перебувають, є батьками малолітньої [PERSON] [PERSON] зловживає спиртними напоями, перебуваючи в безперирвних запоях тижнями. Ніде не працює, а якщо вдається їй влаштуватися на роботу, через декілька днів її звільняють через перебування на роботі в нетверезому стані, або через прогули. [PERSON] також зловживає спиртними напоями, через що не має постійної роботи. Мешкають відповідачі в квартирі, яка залишилася у спадок від матері. За час проживання в квартирі, відповідачі привели помешкання в антисанітарний стан, все поламано, побито, потребує ремонту. В квартирі не прибирається, все забруднено, а ванна кімната та туалет перебувають в стані, що для дитини просто небезпечно ними користуватися. Дитина зарахована до ДНЗ "Зірочка", але відвідує садочок лише тоді, коли мешкає у неї. Мати водила дитину в садочок лише декілька разів. Батьки дитини вдвох влаштовують вдома гучні п"янки, під час яких , збирається багато осіб, які ведуть подібний до відповідачів, аморальний спосіб життя. Під час таких зібрань, вони багато пиячать, часто виникають сварки та бійки, що відбувається на очах у дитини. В 2012році, під час такої п"янки , відповідачка завдала ножового поранення відповідачеві [PERSON], через що була притягнута до кримінальної відповідальності, та отримала покарання у вигляді 1 року умовного строку. Фактично , з 2012року, вона почала тимчасово забирати [PERSON] жити до себе, оскільки відповідачі не контролювали своєї поведінки, перебуваючи в алкогольному сп"янінні. Дитина проживала у неї по декілька тижнів. 29 квітня 2017року [PERSON] в черговий раз попросилася жити до неї, розказавши, що батьки п"яні та сваряться, а вона голодна і не хоче з ними залишатися. З 29.04.2017року і по теперішній час, дитина проживає в її сім"ї. [PERSON] почала знову відвідувати дитячий садочок. За весь цей час батьки жодного разу не відвідували дитину та не спілкувалися із дочкою. Ніяким чином не турбуються про дитину, матеріальної допомоги на утримання дитини не надають. Відповідачі, як батьки дитини, самоусунулися від виконання батьківських обов"язків, свідомо нехтують своїми обов"язками, що є підставою для позбавлення їх батьківських прав. В судовому засіданні позивач та її представник підтримали позовні вимоги і просять їх задовольнити з підстав, викладених в позові. Не заперечують щодо заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з"явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою». Згідно ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. (ст.12 Закону України "Про охорону дитинства"). Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. 1 лютого 1990 року Україна підписала, а 27 лютого 1991 року ратифікувала Конвенцію Організації Об'єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року. Відповідно до статті 5 Конвенції держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов'язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім'ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. (статті 9 Конвенції). З приведеного видно, що розгляд цивільних справ щодо неповнолітніх дітей мають бути розглянуті судом за принципом якнайкраще забезпечення інтересів дитини. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO]. (а.с.6). Судом встановлено, що малолітня [PERSON] зареєстрована разом зі своєю матір"ю [PERSON] у житловому приміщенні за адресою [ADDRESS] , але фактично не проживає з матір"ю за вказаною адресою з квітня 2017року, що підтверджується довідкою про склад сім"ї, Актом голови ОСББ "Зелений Гай" (а.с.10,11), і поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили в судовому засіданні, що [PERSON] веде аморальний спосіб життя: зловживає спиртними напоями, приводить до квартири сторонніх чоловіків, з якими разом розпиває спиртні напої. З весни 2017року її дитина проживає разом з тіткою [PERSON] Батько дитини, [PERSON], не проживає з [PERSON] , фактично вона його вигнала і на сьогодні він мешкає у своїх батьків по [ADDRESS]. Мати не спілкується з дитиною, хоча дитина проживає в сусідньому під"їзді. Батько також не спілкується з дитиною, більш того він приходить у сусідній під"їзд до свого знайомого, але через прибудинковий двір не ходить, для уникнення зустріч з дитиною. Із характеристики, виданої головою об"єднання співвласників багатоквартирного будинку "Зелений гай" [PERSON], вбачається, що [PERSON] веде розгульний спосіб життя. В квартирі відбуваютья п"яні розбірки, свідком яких буває малолітня [PERSON]. [PERSON] ніде не працює, оскільки впадає в запой і на роботу не виходить. (а.с.9). Зі змісту Вироку Дружківського суду від 23 жовтня 2013року , провадження 1-кп/229/180/2013, вбачається, що перебуваючи у стані сп"яніння , 21.05.2013року за місцем свого мешкання в квартирі [ADDRESS], [PERSON] завдала своєму співмешканцю, батькові доньки, [PERSON] тяжкі тілесні ушкодженя через що її визнали винною в скоєні злочину передбаченого ст. 121 ч.1 КК України та призначили покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 79 КК України звільнено [PERSON] від відбування покарання, встановши їй іспитовий строк на один рік. (а.с. 84-85). Суд вважає, що вироком також підтверджується, що спосіб життя [PERSON] та [PERSON] суперечить нормам моралі суспільства, більш того [PERSON] схильна до вчинення злочину, перебуваючи у стані алкогольного сп"яніння. Згідно психолого-педагогічної характеристики на [PERSON] [PERSON] , остання відвідує дитячий садок №7 "Зірочка" з 01.09.2014року. Адаптація до закладу була досить важкою у зв"зку із несистематичним відвідуванням (на протязі 2014-2015 навчального року - 22дні). Свідок [PERSON], яка працює вихователем в садочку №7, також підтвердила в судовому засіданні , що дитина рідко відвідувала садочок в період 2014-2016р.р. Мати дитини пояснювала відсутність дитини хворобою. Адміністрація садку відвідували квартиру, де проживає мати дитини, але її вдома не було. Залишали записку сусідам, щоб з"явилася до садку, але не прийшла. Її телефон, який відомий їм, не відповідає. Дитина була дужа затиснута в собі, усвідомлено ухилялася від усяких розмов про матір. В садку відомо, що з весни 2017р дитина проживає з тікою, яка її приводить до садку, доглядає за нею. Зараз поведінка дитини змінилася., вона стала більш веселою, розкритою. Відповідно до висновку №16-2013-01 від 11 серпня 2017 року орган опіки та піклування Дружківської міської ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , відносно їх малолітньої доньки [PERSON] (а.с. 68). Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні підтримав висновок про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно доньки [PERSON]., оскільки вважає, що в судовому засіданні доведено факт ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов"язків. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. У п. п. 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», судам роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Аналізуючи всі докази по справі, суд приходить до висновку, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] свідомо ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню і утриманню малолітньої доньки [PERSON]. Про це свідчать наступні обставини: [PERSON] проживає з квітня 2017року у тітки [PERSON] і до теперішнього часу відповідачі ніяким чином не намагалися повернути дитину у свою сім"ю. Навпаки, [PERSON] почала приводити до квартири сторонніх чоловіків, з якими вживає алкогольні напої. Життям дитини не цікавиться, нічим її не забепзечує. [PERSON] також самоусунувся від виконання своїх батьківських обов"язків. За весь час ніякого спілкування з донькою не вчиняв, матеріальної допоомги на її утримання не надавав, життям дитини не цікавиться. Обов"язки по вихованню, утриманню дитини повністю переклалися відповідачами на позивача [PERSON]. Суд вважає, що в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини, передбачені ст. 164 Сімейного кодексу України, і в інтересах дитини є всі підстави для позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON]. Згідно з ч.2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище відповідачів, відсутність у відповідачів інших утриманців, і вважає можливим стягнути з кожного відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше мінімального розміру, встановленого законом. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь держави підлягають стягненню судові витрати по судовому збору в сумі 640грн з кожного.

Outcome: approved