Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

У грудні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що 28 листопада 2012 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір, згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 1800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає кінцевому строку дії картки. Відповідач належним чином свої зобов"язання не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 31.10.2015 року становить 14411 грн.21 коп. і яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 1828 грн.89 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 8769 грн.88 коп., пені та комісії - 2650 грн., фіксованої частки штрафу - 500 грн. та відсоткової складової штрафу - 662 грн.44 коп. На даний час відповідач ухиляється від виконання своїх зобов"язань, на попередження про необхідність повернення заборгованості не реагує, тому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 14411 грн.21 коп. та витрати по оплаті судового збору у розмірі 1378 грн. Представник позивача у судове засідання не з"явився, надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав і просив задовольнити у повному обсязі, проти постановлення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з"явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи про причини своєї неявки суду не повідомив. Тому суд вважає можливим, у відповідності з вимогами ст.224 ЦПК України, розглянути справу у його відсутність, постановивши по справі заочне рішення. Первіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. У відповідності зі ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином, у відповідності з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обігу та інших умов, які зазвичай висуваються. На підставі ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.4 ст.631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язується погасити кредит та сплатити відсотки. У відповідності зі ст.1049 ЦК України позичальник повинен повернути займодавцю позику (грошові кошти в той же сумі або речі, визначені родовими ознаками, тієї ж кількості, того ж роду та якості, які були передані йому займодавцем) в строк і в порядку, встановленому договором. Як встановлено у судовому засіданні 8 листопада 2012 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір, згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 1800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає кінцевому строку дії картки (а.с.5-32). Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем і перевіреного судом, з урахуванням вподальшому наданих уточнень, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 31.10.2015 року становить 14411 грн.21 коп. і яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 1828 грн.89 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 8769 грн.88 коп., пені та комісії - 2650 грн., фіксованої частки штрафу - 500 грн. та відсоткової складової штрафу - 662 грн.44 коп. (а.с.4, 55-62). Щодо збільшення суми заборгованості по тілу кредиту слід зазначити, що пунктом 3.2 "Умов і правил надання банківських послуг", які є невідємною частиною кредитного договору, відповідач надав свою згоду на встановлення кредитного ліміту за рішенням Банку. Крім того, відповідачем надана згода на зміну (збільшення або зменшення) кредитного ліміту у будь-який час. Підписання договору є прямою і безумовною згодою щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту. У той же час суд зазначає, що за змістом ст.549 ЦК України пеня та штраф є різновидом неустойки, як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Позивач просить стягнути з відповідача за порушення ним своїх зобов"язань по виконанню договору і пеню і штраф, отже застосувати до останнього подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов"язання, а саме - прострочення виконання грошового зобов"язання, що протиречить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов"язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. З огляду на наведене вище, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 31.10.2012 року в розмірі 13248 грн.77 коп. і яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1828 грн.89 коп., по відсоткам за користування кредитом - 8769 грн.88 коп. та пені за несвоєчасне виконання зобов"язання за договором - 2650 грн. В частині ж стягнення з відповідача на користь позивача штрафу (фіксованої частини та відсоткової складової) позов задоволенню не підлягає. У відповідності зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 1378 грн. На підставі вищевикладеного, ст.ст.526, 527, 530, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial