Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до Дубровицького районного суду з позовною заявою про стягнення з відповідача [PERSON] неповернутої заборгованості у розмірі 21146,39 грн. за кредитним договором № б/н від 01.06.2006 року. Одночасно позивач просить також стягнути з відповідача судові витрати по справі. Позовні вимоги мотивовані тим, що 01.06.2006 року [PERSON] (далі - Відповідач) отримав кредит у розмірі 3500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач не виконував належним чином зобов'язання за Договором, в результаті чого станом на 24.10.2013 року виникла заборгованість на загальну суму 21146,39 (двадцять одна тисяча сто сорок шість гривень тридцять девять копійок). В судове засідання представник позивача не з'явився, проте до початку судового розгляду справи від нього до суду надійшла заява про можливий розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить оголошення в газеті "Урядовий кур'єр" від 21.01.2014 року (а.с.46-47). Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які береть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст.197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Відповідно до ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки від відповідача до суду не надійшло жодних заперечень проти позову або ж доказів добровільної сплати заборгованості, тому суд, дослідивши докази належного повідомлення відповідача про дату та час розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за його відсутності та постановлення заочного рішення у справі. Судом встановлено, що 01.06.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду з умовами надання кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту, що підтверджується його підписом у договорі (а.с.7-8). Відповідно до п.6.2 договору клієнт зобов'язаний погасити заборгованість по кредиту у повному розмірі, виплатити нарахування за весь період користування кредитом, не пізніше дати зазначеної у п.1.1, тобто в період з 01 по 25 число кожного місяця (а.с.7-8). Як вбачається з п.6.5 "Умов і правил надання банківських послуг", які є обов'язковою частиною договору, клієнт зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотками за його користування, по перевитратах платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених договором. Також п.6.6 "Умов і правил надання банківських послуг" зазначено, що у випадку невиконання зобов'язань за договором, за вимогою банку, виконавець зобов'язаний повернути кредит. Дослідивши у судовому засіданні розрахунок суми заборгованості, судом встановлено, що [PERSON] порушив свої зобов'язання внаслідок чого за кредитним договором станом на 24.10.2013 року утворилась заборгованість - 21146,39 грн., яка складається з наступного: - 3115,60 грн. - заборгованість за кредитом: - 18030,79 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; Відповідно до вимог ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Предметом кредитного договору є грошові кошти в національній або іноземній валюті. Відповідно до ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України - якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень статті 214 ЦПК України суд, під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по справі у розмірі 229 грн. 40 коп. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved