Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду та просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 39355 гривень 32 копійки, в тому числі: 7820 гривень 04 копійки - заборгованість за кредитом, 29185 гривень 03 копійки - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 500 гривень - штраф (фіксована частина), 1850 гривень 25 копійок - штраф (процентна ставка), а також витрати по сплаті судового збору в сумі 293 гривні 55 копійок, мотивуючи тим, що 23 січня 2006 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 8000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку картки. Відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, в результаті чого і виникла вищевказана заборгованість. Представник відповідача в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечував, мотивуючи тим, що обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, що розміщений на сайті банку, й при цьому не надав доказів, що відповідач, підписуючи Анекту-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, ознайомився та погодився з ними, цей документ не містить підпису відповідача й не може вважатись частиною кредитного договору. Анкета-заява не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитом, пені і штрафів, а тому розрахунок заборгованості, складений на підставі зазначених вище документів, є неналежним доказом наявності заборгованості відповідача. Представник позивача про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, просив справу розглядати без його участі. Ухвалою Народицького районного суду Житомирської області від 08 вересня 2021 року задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів й постановлено витребувати у Акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк», що знаходиться за адресою: вул.Набережна Перемоги, 50, м.Дніпро, письмові докази. 28 жовтня 2021 року представником позивача подано до суду уточнену позовну заяву, яка за змістом є заявою про зменшення позовних вимог, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний Банк „ПриватБанк" судові витрати в сумі 393 гривні 55 копійок. Ухвалою Народицького районного суду Житомирської області від 02 грудня 2021 року під час судового засідання було відмовлено в прийнятті до провадження уточненої позовної заяви представника відповідача, з огляду на те, що таку заяву подано з порушенням правил пункту другого частини другої статті 49 ЦПК України після першого судового засідання у справі, яка розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. В судовому засіданні встановлено, що 23 січня 2006 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний Банк „ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 8000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку картки, про що свідчать копії анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, довідки про видачу кредитних карток, довідки про зміну умов кредитування, виписки за договором. На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено найменування Закритого акціонерного товариства Комерційний Банк „ПриватБанк" на Публічне Акціонерне товариство Комерційний Банк „ПриватБанк". З копії статуту Акціонерного товариства Комерційний Банк „ПриватБанк", погодженого Національним Банком України 11 червня 2018 року вбачається, що згідно рішення Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року №519 було змінено тип банку з публічного та приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на Акціонерне товариство Комерційний Банк „ПриватБанк", яке є правонаступником всіх прав та зобов`язань Публічного Акціонерного товариства Комерційний Банк „ПриватБанк". У розрахунку заборгованості за договором позивач зазначив, що заборгованість відповідача станом на 30 червня 2015 року становить 39355 гривень 32 копійки, в тому числі: 7820 гривень 04 копійки - заборгованість за кредитом, 29185 гривень 03 копійки - несплачені проценти за прострочену заборгованість, 500 гривень - штраф (фіксована частина), 1850 гривень 25 копійок - штраф (процентна ставка). Перевіряючи законність та обґрунтованість вимог позивача, суд зважає на наступне. Відповідно до частин 1 та 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Обґрунтовуючи свою правову позицію, позивач посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг. Оскільки наданий позивачем Витяг не підписаний відповідачем й при укладенні договору він не був ознайомлений з його змістом, з урахуванням висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19), суд не вважає його складовою Договору, а тому, дійшов переконання, що посилання відповідача на цей письмовий доказ, як на обґрунтування своїх вимог про стягнення заборгованості за кредитом є безпідставним. Водночас, суд враховує таке. Представником позивача надано суду виписку за договором [PERSON] за період з 01 січня 1999 року по 09 вересня 2021 року (том 2, а.с.2-6), зі змісту якої вбачається, що 21 березня 2019 року відповідачем сплачено 51086 гривень 02 копійки заборгованості за кредитним договором, станом на 08 серпня 2019 року заборгованість відсутня, починаючи з 09 серпня 2019 року рух коштів на рахунку відсутній. На підставі зазначеного вище й враховуючи те, що представником позивача не надано суду доказів про наявність на момент розгляду суд цивільної справи заборгованості [PERSON] перед позивачем за кредитним договором від 23 січня 2006 року, суд дійшов переконання, що в задоволенні позову слід відмовити. Позивач при подачі позову сплатив судовий збір в сумі 393 гривні 55 копійок. За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а отже, сплачений позивачем судовий збір відшкодуванню не підлягає.

Outcome: dismissed