Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

У жовтні 2013 року позивач звернувся в суд із позовом, яким просить визначити порядок участі [PERSON] у вихованні неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], кожну неділю з 15 години п»ятниці до 15 години неділі, за його місцем проживання: [ADDRESS], та один літній місяць червень кожного року для спільного відпочинку без присутності матері; зобов»язати [PERSON] не перешкоджати у вихованні неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в зустрічах та спілкуванні із сином в межах встановленого часу ( а.с. 18-20). Вимоги мотивує тим, що 31 травня 2003 року ним було укладено шлюб із відповідачем, від якого народився син [PERSON], [INFO] , та який 24.01.2013 року було розірвано. У нього у власності є квартира [ADDRESS]. З 28.09.2012 року відповідач забрала всі свої речі, дитину та вибула проживати до своїх батьків. Саме із вказаного періоду остання не дає йому можливості спілкуватись із сином та приймати участь у його вихованні. В судовому засіданні позивач , його представник вимоги підтримали, просили задовольнити. При цьому, представник вказав, що наданий висновок комісії з питань захисту прав дитини щодо участі у вихованні та спілкуванні позивача із сином є неповним та просить не брати його до уваги. Відповідач та її представник в суді позов визнали частково, не заперечували щодо визначення часу спілкування дитини з батьком згідно наданого висновку та додатково вказали, що мати дитини також згодна на спілкування батька із сином один тиждень в червні місяці, з виїздом на відпочинок та оздоровлення , за попередньою домовленістю з нею , без присутності сторонніх осіб та на постійному телефонному зв"язку. Разом з тим, відповідач вказувала, що позивач сам зруйнував відносини із сином, не підготував дитину до того, що у нього з"явилась нова сім"я, привів його в квартиру , де вже був інший хлопчик, який жив у його кімнаті та інша жінка; де інший хлопчик спав у його ліжку, займався за його столом, за його комп"ютером та поклав спати сина із іншою дитиною в одному ліжку; позивач не вітав сина з Днем народження, святами, не дарував йому подарунків ; звернувся до суду із позовом, щоб виписати дитину з квартири. Третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, її представник в суді підтримала наданий комісією висновок щодо участі у вихованні та спілкуванні батька із сином. Пояснила, що висновок наданий із врахуванням думки дитини , оскільки перше засідання комісії, де вона також брала участь, було перенесено, бо стан здоров»я дитини був незадовільний , він погано реагував на зустрічі з батьком , рекомендовано було матері звернутись до психолога. Надалі, на другому засіданні , перед ним, вона також особисто спілкувалась із хлопчиком без присутності батьків, та зауважує, що хлопчик хоч і не проти спілкування з батьком, проте він ображений на нього, він ревнує свого батька до співмешканки та її сина. Представник третьої особи вказала, що позивач , як батько дитини неправильно поставив свої стосунки із сином . Свідок [PERSON] , яка доводиться позивачу рідною сестрою, в суді пояснила, що була свідком телефонних розмов, коли позивач з вересня 2013 року телефонував відповідачці для вирішення питання спілкування з дитиною , остання відмовлялась та не хотіла давати сина, причини не говорила. У хлопчика було завжди гарне ставлення до батька. Заслухавши пояснення сторін, правову позицію їх представників, третю особу, пояснення свідка, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо часткового задоволення вимог, виходячи з наступного. Судом з»ясовано, що сторони по справі являються батьками [PERSON], [INFO] ( а.с.9). Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 січня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, після чого неповнолітній [PERSON] проживає з матір'ю (а.с. 8). При цьому, було встановлено, що сторони знаходяться в неприязнених стосунках, досягнути консенсусу у питанні способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею самостійно не бажають. Суд вважає, що позивач має право на звернення з позовом про усунення цих перешкод. Після розірвання шлюбу і припинення спільного проживання, подружжя не дійшло згоди щодо участі батька у вихованні сина. З пояснень позивача та його свідка вбачається, що батько бажає приймати участь у вихованні дитини. Також з»ясовано, зі слів сторін, що позивач працює в приватного підприємця - діагностиком , заробітна плата 1300 грн., характер роботи - сезонний, є відрядження по області, має заборгованість по аліментам, характеризуючі дані відсутні ; чим хворіє дитина позивач не знає, школу де навчається син не відвідує. Крім того, позивач по справі є власником квартири [ADDRESS] та з його слів , разом з ним проживають його співмешканка зі своїм малолітнім сином. Згідно акту обстеження умов проживання позивача від 29.05.2014 року , комісія дійшла висновку, що в спальні в даний час є місце для перебування та відпочинку дитини. Можливо створити умови для проживання дитини ( а.с.94 ). Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо вид дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється - засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Праву на спілкування з дитиною та участі у її вихованні того з батьків, хто проживає окремо від дитини, кореспондує обов`язок того, з ким проживає дитина, не чинити перешкод у здійсненні свого права. Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи (ч. 1, 2 ст. 159 СК України). Відповідно до ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Позивач просить визначити йому зустрічі із сином - кожну неділю з 15 години п»ятниці до 15 години неділі, за його місцем проживання: [ADDRESS], та один літній місяць червень кожного року для спільного відпочинку без присутності матері. Відповідач в суді неодноразово вказувала, що батько сам зруйнував відносини із сином , після чого їй довелось звертатись за допомогою до психолога. Вона не заперечує, щоб син зустрічався з батьком, однак для цього потрібен час для налогодження їх стосунків, без сторонніх осіб ( це нова дружина позивача та її син). Вона погоджується із часом спілкування, визначеним органом опіки , та не заперечує щоб батько брав дитину влітку один тиждень, але з виїздом на відпочинок та оздоровлення за межі міста, без сторонніх осіб, та щоб син перебував на постійному телефонному зв"язку, так як був випадок коли батько взяв дитину на море не повідомивши її. Згідно висновку виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, наданого 28 травня 2014 року за № 3497/49-05-24, на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 23.04.2014 року, за поданням служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, було розглянуто питання щодо участі у вихованні та спілкуванні батька із сином, та визначено наступний час на спілкування, а саме: батько спілкується із сином з 16.00 до 18.00 години першу та третю п»ятницю щомісяця на нейтральній території ( а.с. 90). Рішення органу опіки позивач у визначеному законом порядку не оскаржував. Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Суд вважає, що даний висновок органу опіки та піклування є однобоким, не містить періодичності , тривалості спілкування під час відпустки та канікул, місце зустрічі з дитиною ( визначено нейтральна територія) , а отже цей висновок є недостатньо обґрунтованим. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Таким чином, із врахуванням віку дитини , виходячи із ставлення батька до виконання своїх обов»язків, особистої прихильності дитини до батька, психологічного та фізичного стану, забезпечення дитині спокійного психоемоційного оточення, суд дійшов висновку про необхідність встановлення наступного способу участі у вихованні неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]: - це систематичні їх побачення кожної першої та третьої п"ятниці щомісяця з 16 години до 18 години, за бажанням дитини, в загальних місцях проведення дозвілля і відпочинку дітей без присутності матері - [PERSON] та сторонніх осіб; - два тижні під час літніх канікул , в червні місяці, кожного року, з виїздом на відпочинок та оздоровлення , за попередньою домовленістю з матір"ю дитини, без присутності сторонніх осіб та на постійному телефонному зв"язку. При цьому, визначаючи інший спосіб участі батька у вихованні сина, суд вважає, що визначений спосіб спілкування не порушуватиме звичайного порядку життя дитини і забезпечить передбачене ст. 157 СК України право батька на особисте спілкування з сином. У разі зміни обставин, що стали підставою для ухваленням такого рішення, сторони не позбавлені права звернутися до суду з позовом про визначення іншого способу його участі у вихованні дитини. Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними права батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). В порядку ст. 88 ЦПК України, стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] 229, 40 грн. внесеного судового збору ( а.с.1). Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial