Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з ДП «Шахта ім. М.С. Сургая» на свою користь моральну шкоду одноразово у розмірі 50000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що працював у відповідача за професією прохідника підземного з повним робочим днем у шахті. Внаслідок тривалої фізичної праці у підземних умовах у позивача розвилося хронічне захворювання - хронічна поперекова-крижова радикулопатія праворуч в стадії загострення зі значними статико-динамічними порушеннями, м"зево-тонічним та больовими синдромами. Згідно із медичним висновком Центральної лікарсько-експертної комісії від 31.10.2018 року № 41/937 встановлено, що захворювання позивача-професійне, пов"язано із умовами праці у несприятливих виробничих факторах. На підставі цього висновку, 07 грудня 2018 року, відповідачем складено Акт розслідування причин виникнення у позивача хронічного професійного захворювання і підтверджений причинний зв"язок між умовами праці у несприятливих виробничих факторах і захворюванням. Висновком МСЕК від 16.01.2019 року позивачу вперше встановлена стійка втрата професійно їпрацездатності внаслідок професійного захворювання у розмірі 50 відсотків. Також, позивача визнано інвалідом 3 групи, визначена необхідність у медикаментозному та санаторно-курортному лікуванні, встановлено протипоказання важкої фізичної праці у підземних умовах. Стверджує, що внаслідок професійного захворювання завдано шкоду здоров`ю позивача, що спричинило моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров`я, погіршення життєвих умов, що потребує від позивача додаткових зусиль для організації свого життя. Хвороба спричиняє позивачу тяжкі фізичні і моральні страждання, порушує нормальні життєві зв`язки. Його життєдіяльність обмежена. В теперішній час у [PERSON] змінився звичайний спосіб життя. Його постійно переслідує біль. Позивач вимушений значний час витрачати на лікування в різних медичних установах, намагаючись відновити здоров`я. Викладене є підставою для відшкодування [PERSON] моральної шкоди відповідачем у відповідності зі ст.237-1 КЗпП України. Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 08.05.2020 року у даній справі вирішено розгляд справи проводити у загальному позовному провадженні. 11.02.2020 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Посилається на те, що позивач не надав жодних доказів, які б саме свідчили про перенесення ним моральних страждань, та обґрунтування вимоги на виплату моральної компенсації у розмірі 50000,00 грн. Позивач у цій категорії справ повинен довести такі обставини: втрата Позивачем соціальних зв`язків, перенесення моральних та психічних страждань, посягання на його соціальний статус, авторитет, честь і гідність, особистісні переконання, його самооцінку, стан, місце в суспільстві, сформовану систему його міжособистісних зв`язків і відносин, що викликає у нього сильну відповідну емоційну реакцію у вигляді негативних переживань.Згідно статистичного аналізу судової практики у справах про відшкодування моральної шкоди роботодавцем завданої робітнику у зв`язку з ушкодженням здоров`я під час виконання трудових обов`язків розмір моральної шкоди визначається відповідно до відсотків втрати працездатності, так сума стягнення за кожні 10% втрати працездатності складає по 3000,00 гривень. А тому, розмір відшкодування позивачу моральної шкоди мав би становити не більше 15000,00 гривень. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю, заявлені вимоги підтримують, наполягають на їх задоволенні. Проти винесення заочного рішення не заперечували. Представник відповідача позов визнає частково. Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] працював на Державному підприємстві «Шахта ім. М.С. Сургая» протягом двох періодів : з 08.02.1989 по 08.09.1993, 09.09.1993-звільнений за переведенням, з 18.08.2008 по 23.03.2018, 23.03.2018 звільнений за власним бажанням. (а.с. 6-7). Згідно із Медичним висновком Центральної лікрсько-експертної комісії від 31.10.2018 року № 41/937 встановлено, що захворювання позивача-професійне, пов"язано із умовами праці у несприятливих виробничих факторах. На підставі цього висновку, 07 грудня 2018 року, відповідачем складено Акт розслідування причин виникнення у позивача хрнічного професійного захворювання і підтверджений причинний зв"язок між умовами праці у несприятливих виробничих факторах і захворюванням. Висновком МСЕК від 16.01.2019 року позивачу вперше встановлена стійка втрата професійноїпрацездатності внаслідок професійного захворювання у розмірі 50 відсотків.(а.с.9). Позивача визнано інвалідом 3 групи, визначена необхідність у медикаментозному та санаторно-курортному лікуванні, встановлено протипоказання важкої фізичної праці у підземних умовах.(а.с.14). Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із пошкодженням здоров`я. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до ст. 237-1 КЗпП (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Згідно з п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров`я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. В судовому засіданні встановлено, що внаслідок недосконалості умов праці на виробництві, пошкоджено здоров`я позивача, чим завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров`я, погіршення життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем у відповідності зі ст. 237-1 КЗпП. Також, встановлено, що відповідач не заперечує проти того, що позивач отримав втрату професійної працездатності підчас роботи на ДП «Шахта ім. М.С. Сургая», також не заперечує проти причин втрати працездатності. Тому суд, враховуючи вимоги розумності та справедливості, постійний характер негативних наслідків, обмеження життєдіяльності, порушення та зміну звичайного укладу життя і особистих звязків, вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача Державного підприємства «Шахта ім. М.С. Сургая» на користь позивача [PERSON] в порядку відшкодування моральної шкоди 25000,00 (дванадцять п"ять) гривень, що буде цілком еквівалентним завданим моральним стражданням. Згідно зі ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати в сумі 384,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial