Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання незаконним та скасування рішення Синельниківської міської ради, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно витягу з протоколу спільного засідання представників керівництва та членів житлово-побутової комісії Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області рішенням №5 від 07.12.2004 року його було зараховано на квартирний облік та внесено до загального списку. На підставі вищезазначеного рішення виконавчим комітетом Синельниківської міської ради 27.01.2010 року було винесено рішення № 28 про видачу [PERSON] ордеру на жиле приміщення (квартири), розташованої за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до рішення Синельниківської міської ради позивачеві 02.02.2010 року було видано ордер на житлове приміщення № 4052, а саме квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , після чого був складений акт приймання-передачі квартири та вказана квартира передана [PERSON] в користування в якості службової. 17.06.2010 року виконавчим комітетом Синельниківської міської ради було винесено рішення № 165 про включення жилих приміщень, а саме квартири, що знаходилась у володінні [PERSON] , до числа службових. На час прийняття рішення Синельниківською міською радою квартира перебувала у позивача на правах найму більше 5 місяців. Рішення Синельниківської міської ради від 17.06.2010 року № 165 «Про включення до числа службових приміщень» квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , прийняте виконавчим комітетом Синельниківської міської ради з порушенням процедури та перешкоджає позивачу в застосуванні права на приватизацію в порядку, передбаченому Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», тому наявні правові підстави для визнання незаконним та скасування рішення Синельниківської міської ради № 165 від 17.06.2010 року. Про порушення права позивача та про наявність незаконного рішення позивачеві стало відомо з листа Синельниківської міської ради № 1022 від 28.11.2016 року, тому вважає, що позовна давність не скінчилась та не підлягає поновленню. Просить визнати незаконним рішення Синельниківської міської ради «Про включення до числа службових приміщень» та скасувати в частині визнання квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] службовою. Третя особа- Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області надали пояснення на позовну заяву, в яких зазначили, що у 2009 році Державна іпотечна установа України здійснювала придбання, у тому числі, майнових прав на незавершені будівництвом об`єктів нерухомого майна на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 05.08.2009 № 832 «Питання забезпечення житлом окремих категорій громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов» та окремих постанов (розпоряджень) Кабінету Міністрів України. Розподіл придбаних Державною іпотечною установою України квартир здійснювався, у тому числі органам СБУ, відповідно до вимог «Порядку розподілу квартир, що придбані Державною іпотечною установою», Затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.09.2009 № 1037 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Даною постановою було законодавчо визначено, що квартири, які розподілялися між працівниками державних органів, а також військовослужбовцями, особами рядового і начальницького складу, що проходили службу у військових формуваннях, підпорядкованих таким органам, мали статус службових. З метою реалізації питань розподілу квартир, придбаних ДІУ у місті Синельникове (вулиця Миру 12-А) винесено Розпорядження Кабінету Міністрів України від 13.01.2010 року №72-р, із затвердженням поіменного списку громадян, яким надаються придбані ДІУквартири, із вказівкою виконавчому комітету Синельниківської міської ради забезпечити в установленому порядку видачу ордерів на жилі приміщення. Тому, на виконання вимог постанови КМУ № 1037, Розпорядження Кабінету Міністрів України від 13.01.2010 року №72-р, винесено Рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради від 27.01.2010 №28 про видачу ордерів. Згідно переліку додатку Рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради від 27.01.2010 №28, позивач вказаний під порядковим номером 31, із віднесенням до переліку громадян - працівників державних органів та зазначенням статусу житла як службове, відповідно до абзацу 17 пункту З постанови КМУ № 1037. Після придбання житла та реєстрації права власності на нього за Державною іпотечною установою України, установа здійснювала передачу квартир до головних розпорядників бюджетних коштів та органів місцевого самоврядування для поліпшення житлових умов громадян, що було підставою для видачі ордерів для вселення громадян у квартири, оскільки видача ордерів віднесено до виключної компетенції органів місцевого самоврядування, а саме їх виконавчих органів, і регулюється статтями 15, 58, 122, 141 Житлового кодексу України УРСР та підпунктом 8 пункту б статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування». Враховуючи, що позивач, за місцем проходження військової служби, як співробітник Управління згідно рішення Житлово-побутової комісії відділу в Управління СБ України у Дніпропетровській області № 5 від 07.12.2004 року був зарахований на квартирний облік відділу в Управління, він відповідно до рішення ЖПК Управління № 1 від 28.01.2010 року був забезпечений службовою однокімнатною квартирою [ADDRESS] . У 2018 році наказом начальника Управління від 05.06.2018 року № 179-ОС позивач був звільнений з органів СБ України в запас за станом здоров`я (загальна вислуга позивача на військовій службі становить 30 років 3 місяців 10 днів), та відповідно до вимог пункту 3.13. Інструкції після звільнення залишився перебувати на квартирному обліку відділу в Управлінні у загальному списку разом з родиною у складі 2 осіб (він, донька - [PERSON] , [INFO] ), до одержання житла з державного житлового фонду. Рішення про виключення з числа службових житлових приміщень приймається керівниками відповідних органів, закладів та установ СБ України на підставі пропозицій житлово-побутової комісії та за погодженням з житлово-побутовою комісією Центрального управління СБ України, що затверджується заступником Голови СБ України, до функціональних обов`язків якого належить координація господарського забезпечення, з наданням необхідних документів для його вивчення, відповідно до вимог пункту 5.15. Інструкції. Крім цього, пунктом 5.24. Інструкції визначений вичерпний перелік випадків, коли за бажанням співробітника, або особи, звільненої з військової служби в СБ України, що перебуває на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, та проживає у службовому житловому приміщенні, це житлове приміщення може бути надане для постійного проживання шляхом виключення його з числа службових. Пунктом 5.25. Інструкції та пунктом 6 Положення передбачено, що сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників, які припинили трудові відносини з підприємством, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу. Крім цього, в Управлінні відсутня інформація про звернення позивача до Управління після звільнення з органів СБ України з приводу можливої реалізації права на зняття статусу службової зі спірної квартири. Таким чином, вважають позовні вимоги [PERSON] безпідставними та необґрунтованими. Крім того, вважають, що позивач пропустив строк позовної давності, яка відповідно до статті 257 Цивільного кодексу України встановлюється тривалістю у три роки, оскільки про статус наданого житлового приміщення він був обізнаний з моменту винесення рішення ЖПК Управління № 1 від 08.01.2010, яким йому розподілено однокімнатну службову квартиру, а також з моменту отримання ордеру № 4052 від 21.02.2010 на службове житлове приміщення (інформація про службовий статус квартири міститься на ордері), зазначений ордер став підставою реєстрації позивача у службовій квартирі. Третя особа Держана іпотечна установа надали пояснення щодо позову, в яких зазначили, що спірна квартира була придбана Державною іпотечною установою на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 05.08.2009 р. № 832 "Питання забезпечення житлом окремих категорій громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов" та окремих постанов (розпоряджень) КМУ. Згідно з вказаною постановою Державна іпотечна установа мала право спрямовувати кошти, отримані від запозичень, здійснених шляхом випуску облігацій під державні гарантії відповідно до Порядку надання державних гарантій за зобов`язаннями Державної іпотечної установи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 року №1094 "Питання надання державних гарантій за зобов`язаннями Державної іпотечної установи", на фінансування заходів щодо забезпечення житлом окремих категорій громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов та перебувають на квартирному обліку, зокрема на придбання квартир за переліками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, у житлових будинках, зданих в експлуатацію, у яких виконано внутрішні опоряджувальні роботи, а також квартир на об`єктах незавершеного житлового будівництва. Після придбання житла та внесення відповідних змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Установа здійснювала передачу квартир до головних розпорядників бюджетних коштів та органів місцевого самоврядування для поліпшення житлових умов громадян відповідно до списків, затверджених КМУ. Розподіл придбаних квартир проводився відповідно до поіменних списків громадян, яким надаються квартири, що придбані Державною іпотечною установою, затверджених окремими Розпорядженнями КМУ. Підставою для вселення громадян у квартиру був ордер, виданий в установленому законодавством порядку виконавчими органами місцевих рад. 27.07.2011КМУ було прийнято Постанову № 855 "Деякі питання передачі квартир, придбаних Державною іпотечною установою" , якою було затверджено Порядок безоплатної передачі квартир, що придбані Установою відповідно до актів КМУ та знаходяться на її балансі, визначеним у цих актах органам. 05.12.2011на виконання вимог Постанови 855 комісією, створеною на підставі Розпорядження Центрального управління Служби безпеки України № 232 від 08.09.2011 року було складено та підписано Акт приймання - передачі квартир, придбаних ДІУ . Відповідно до вказаного акту квартира [ADDRESS] , яка придбана ДІУ, закріплена за нею на праві господарського відання та перебуває на її балансі, безоплатно передана в управління Службі безпеки України. Отже, Державною іпотечною установою у повному обсязі було виконано вимоги Постанови КМУ № 855 та передано до Служби безпеки України на підставі акту прийому- передачі від 05 грудня 2011 року спірну квартиру. На дату складання пояснень щодо позову квартира списана з балансу [PERSON] . Враховуючи викладене, з моменту підписання акту прийому - передачі спірної квартири (05.12.2011 року) вона не перебуває в управлінні ДІУ. Таким чином, вирішення справи по суті не вплине на права та обов`язки Державної іпотечної установи щодо спірної квартири. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити. Представник Синельниківської міської ради Ковтун А.О. до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги не визнає. Відзиву на позовну заяву не надала. Представник Державної іпотечної установи Тодосієнко В.М. надав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Проти позовних вимог не заперечують. Представник Управління СБ України у Дніпропетровській області Христич І.Ю. в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, підтримала надані письмові пояснення. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи, вивчивши та оцінивши у сукупності матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, встановив наступне. Відповідно до витягу з протоколу рішення №5 спільного засідання представників керівництва та членів Житлово-побутової комісії Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області від 07.12.2004 офіцера [PERSON] зараховано на квартирний облік відповідно до п.п. 4 п.13 «Правил обліку» та внесено до загального списку. Склад родини 3 чоловіка: дружина [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , 2001 р.н. На підставі рішення виконавчого комітету Синельниківської міської ради від 27.01.2010 №28 на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України від 13.01.2010 №72-р «Питання надання громадянам квартир, що придбані Державною іпотечною установою у м.Синельникове», постанови Кабінету Міністрів України від 23.09.2009 №1037 «Про розподіл квартир, що придбані Державною іпотечною установою» видано ордери на жилі приміщення, що придбані Державною іпотечною установою у будинку [ADDRESS] , громадянам за списком згідно з додатком. Згідно з додатком до рішення у поіменному списку громадян, яким надаються ордери на квартири, що придбані Державною іпотечною установою, у м.Синельникове, за номером 31 значиться [PERSON] , 1975 р.н., склад сім`ї: дружина [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , 2001 р.н., проживання за договором найму, співробітник СБУ, надається квартира [ADDRESS] . Згідно з Актом приймання-передачі від 02.02.2010 [PERSON] була здана у користування квартира [ADDRESS] на підставі ордеру №4052 від 02.02.2010, виданому Синельниківським міськвиконкомом. Згідно з рішенням виконавчого виконавчого комітету Синельниківської міської ради від 17.06.2010 №165 квартира [ADDRESS] включена до числа службових. Згідно з повідомленням Управління Житлово-комунального господарства та комунальної власності Синельниківської міської ради від 28.11.2016 позивачеві було відмовлено в приватизації квартири [ADDRESS] , яка перебуває в його користуванні, у зв`язку з тим, що вказана квартира віднесена до числа службових, а тому не підлягає приватизації. Статтею 47 Конституції України\~закріплено право громадянина України на житло. Громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду (стаття 9 ЖК УРСР). Статтею 1\~Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» \~встановлено, що державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих Рад народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Як встановлено\~статтею 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у гуртожитках та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Не підлягають приватизації: квартири-музеї; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (у яких неможливо забезпечити проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. За приписами ст.\~118,\~122\~ЖК України жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконкому районної, міської, районної у місті Ради народних депутатів, на підставі якого відповідними виконкомами видається спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане жиле приміщення. Згідно Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого Постановою РМ УРСР від 04.02.1988 р. № 37 з наступними змінами, до числа службових може бути включено тільки вільне жиле приміщення. Порядок придбання квартир для забезпечення житлом окремих категорій громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов, врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 2009 року № 832. Згідно з вказаною постановою Державна іпотечна установа має право спрямовувати кошти, отримані від запозичень, здійснених шляхом випуску облігацій під державні гарантії відповідно до Порядку надання державних гарантій за зобов`язаннями Державної іпотечної установи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 року № 1094 «Питання надання державних гарантій за зобов`язаннями Державної іпотечної установи», на фінансування заходів щодо забезпечення житлом окремих категорій громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов та перебувають на квартирному обліку, зокрема на придбання квартир за переліками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, у житлових будинках, зданих в експлуатацію, у яких виконано внутрішні опоряджувальні роботи, а також квартир на об`єктах незавершеного житлового будівництва. Відповідно до переліків житлових будинків, затверджених Кабінетом Міністрів України, здійснюється розподіл квартир, придбаних Державною іпотечною установою. При цьому, актами Кабінету Міністрів України, якими затверджуються переліки, передбачається передача квартир від Державної іпотечної установи до головних розпорядників бюджетних коштів та органів місцевого самоврядування із наступною компенсацією Державній іпотечній установі витрат, пов`язаних з їх придбанням. Аналогічні за суттю норми знайшли своє відображення і у пункті 2 постанови Кабінету Міністрів України від 13 січня 2010 року № 18 «Деякі питання розподілу квартир, що придбані Державною іпотечною установою» відповідно до якого, придбані Державною іпотечною установою квартири передаються органам місцевого самоврядування на безоплатній основі з подальшою компенсацією Установі їх вартості за рахунок коштів державного бюджету. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 21 вересня 1998 року № 1482 «Про передачу об`єктів права державної та комунальної власності» Кабінет Міністрів України наділений повноваженнями щодо прийняття рішення про передачу об`єктів права державної власності. Зважаючи на вищевказану Постанову, рішення Кабінету Міністрів України про затвердження переліків квартир, придбання яких необхідне для забезпечення житлом окремих категорій громадян, які відповідно до законодавства потребують поліпшення житлових умов, містять доручення щодо передачі таких квартир від Державної іпотечної установи до головних розпорядників бюджетних коштів та органів місцевого самоврядування відповідно до затвердженого Кабінетом Міністрів України розподілу квартир, придбаних Державною іпотечною установою, що є в подальшому підставою для видачі ордерів для вселення громадян у квартири та можливості здійснення ними їх приватизації. Згідно з вказаною Постановою така передача оформляється актом приймання-передачі. \~ \~ \~ \~Згідно з розпорядженням Кабінету Міністрів України від 13.01.2010 №72-р «Питання надання громадянам квартир, що придбані Державною іпотечною установою у м.Синельникове», затверджено погоджений Координаційною радою з питань розподілу квартир, що придбані Державною іпотечною установою, при Кабінеті Міністрів України поіменний список громадян, яким надаються придбані у [ADDRESS] ) квартири , та зобов`язано виконавчий комітет Синельниківської міської ради забезпечити в установленому законодавством порядку видачу зазначеним у списку громадянам ордерів на жилі приміщення. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до усталеної практики Європейського суду ««майном» може бути «наявне майно», або активи, включно з вимогами, стосовно яких заявник здатен довести, що він мав принаймні «правомірне очікування» дієвої реалізації його майнового права» \~Конституційний Суд України в своєму Рішенні № 7-рп/2009\~ від\~16\~квітня 2009\~року зазначає, що в\~Конституції України\~закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74\~Закону «Про місцеве самоврядування в Україні»). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є «гарантією стабільності суспільних відносин» між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення... Ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання...». У п.70,71 рішенні Європейського Суду з прав людини у по справі «Рисовський проти України»\~(Заява № 29979/04) було підкреслено особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб.. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ( наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (Lelas v. Croatia), заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії» (Toscuta and Others v. Romania), заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси . Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу ( mutatis mutandis, рішення у справі «Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки» (Pincova and Pine v. the Czech Republic), заява № 36548/97, п. 58, ECHR 2002-VIII). Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків\~. \~ \~ \~ \~Як було встановлено в судовому засіданні, ордер на житлове приміщення, а саме квартиру [ADDRESS] , був виданий позивачеві [PERSON] 02.02.2010, та в цей же день відбулося приймання-передачі вказаної квартири. Рішення про включення спірної квартири до службової було прийнято виконавчим комітетом Синельниківської ради 17.06.2010, тобто через чотири місяці після вселення позивача разом із сім`єю в квартиру. Таким чином, на час отримання позивачем у користування квартири [ADDRESS] , вона не була включена до числа службових, а тому позивач мав правомірне очікування щодо можливості у подальшому здійснити її приватизацію. Рішення виконкому Синельниківської міської ради від 17.06.2010 №165, яким квартира [ADDRESS] включена до числа службових, було прийнято органом місцевого самоврядування у непослідовних спосіб, оскільки спірна квартира на час прийняття рішення не була вільною та знаходилася у користування позивача більше чотирьох місяців. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 13 Конвенції, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права. Суд, з`ясувавши всі обставини справи, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] , але вважає, що ефективним способом захисту порушеного права позивача у даному випадку буде визнання незаконним та скасування рішення Синельниківської міської ради в частині включення спірної квартири до числа службових, оскільки при розгляді справи судом було встановлено порушення відповідачем процедури включення квартири до числа службових. Тому саме такий спосіб захисту прав позивача забезпечить реальне відновлення його порушеного права. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України суд вважає необхідним судові витрати по справі стягнути з відповідача.

Outcome: approved