Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому просить збільшити розмір аліментів, що стягуються на її користь з [PERSON] за рішенням Каланчацького районного суду Херсонської області від 09.04.2010 року на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], та встановити їх у розмірі 1/4 часини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Мотивуючи свої вимоги, позивач вказує на те, що згідно рішення Каланчацького районного суду від 09.04.2010 року на її користь стягуються аліменти з відповідача на утримання їхнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 350 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 09.03.2010 р. Відповідно до чинного законодавства та враховуючи те, що на сьогодні відповідач працює, матеріальне становище відповідача значно покращилося, вважає за необхідне збільшити розмір аліментів встановлених рішенням суду до 1/4 часини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 22.02.2018 відкрито провадження по справі та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадженні. Ухвалою суду від 25.05.2018 року закрито підготовче провадження по справі та призначно справу до розгляду. Будь-яких інших процесуальних дій по справі не вчинялося. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та пояснила, що в зв"язку із змінами в законодавстві відповідач повинен сплачувати аліменти в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Додатково пояснила, що на даний час відповідач аліменти сплачує регулярно. Крім сплати аліментів також додатково дитині допомагає, а саме: купив телефон, планшет, по необхідності купує речі, однак цього все рівно не вистачає, так як вона працює одна, має двох дітей а її нинішній чоловік ніде не працює. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що відповідач своєчасно сплачує аліменти, крім того, купує сезонний одяг, збирає до школи, купив планшет, телефон. Проти збільшення розміру аліментів заперечує, так як кошти які позивач отримує вона не використовує на утримання дитини. Судом встановлено, що на підставі рішення Каланчацького районного суду Херсонської області від 09.04.2010 року відповідач [PERSON] зобов'язаний сплачувати позивачу аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 350 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 09.03.2010 р. В липні 2017 року до Сімейного кодексу України були внесені зміни. Так, відповідно до чинної зараз редакції ч. 2 статті 182 Сімейного кодексу мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згоди щодо збільшення розміру виплат вони не дійшли, тому позивач змушена звернутись до суду. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Статтями 8, 11 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов"язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.ст. 180-181 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у разі недосягнення згоди між батьками щодо їх участі у витратах на утримання дитини, суд своїм рішенням визначає розмір аліментів на утримання дитини. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як вбачається з обставин справи, змісту позовної заяви та змісту положень закону, якими врегульовано питання зміни розміру аліментів, позивач фактично ставить питання не про зміну розміру аліментів, що стягуються з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, а просить привести їх розмір у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року. Виходячи зі змісту пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Під час розгляду справи судом встановлено, що позивачем не надано доказів про зміни у матеріальному чи сімейному стані сторін, які б впливали на розмір аліментів після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів з відповідача. Відповідач заперечував проти позову. Жоден нормативний акт, в тому числі й ст. 182 СК України, і Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів»не передбачають, що зміна законодавства, яке регламентує визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину, зокрема збільшення цього розміру, є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень або для звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів. Натомість виходячи з сукупності приписів ст.ст. 2, 18, 22, 71 Закону України «Про виконавче провадження», збільшення на законодавчому рівні мінімального розміру аліментів на одну дитину є підставою для визначення державним виконавцем розміру аліментів з урахуванням цього збільшення з моменту набрання чинності таким нормативним актом та винесення відповідної постанови роботодавцеві боржника, якщо аліменти з нього стягуються за місцем роботи. Посилання позивача на те, що відповідно до ст. 192 СК України збільшення на законодавчому рівні мінімального розміру аліментів на одну дитину є підставою для ухвалення рішення про збільшення стягнутих з відповідача на її користь аліментів на їх дитину, суперечить цій статті. Враховуючи вказане у задоволенні позову слід відмовити. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, а позов не підлягає задоволенню, тому судовий збір слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed