Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

Позивач - Приватне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА»29 липня 2019 року звернулось до Київського районного суду міста Одеси з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 38515 гривень 58 копійок, та судові справи. В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що 01 вересня 2017 року між [PERSON] та «HACK «ОРАНТА» укладений договір № АК/4312580, предметом якого є страхування цивільно-правової відповідальності водіїв транспортного засобу «АЗЛК 2141» реєстраційний номер [NUMBER] . 07.11.2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «АЗЛК 2141» реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Шкода Октавія» реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Київського районного суду м. Одеси від 07.12.2017 року, [PERSON] визнано винним у скоєній вищевказаній дорожньо-транспортній пригоді. Автомобіль особи постраждалої в дорожньо-транспортній пригоді «Шкода Октавія», реєстраційний номер [NUMBER] , був застрахований в ПрАТ «СК «Уніка» , згідно договору добровільного страхування № 370016/4100/0000026 від 24.05.2017 року. ПрАТ «СК «Уніка» було виплачено на ремонт автомобіля «Шкода Октавія», реєстраційний номер [NUMBER] , страхове відшкодування у розмірі 77541,16 грн. 07.02.2018 року ПрАТ «СК «Уніка» на підставі ст.27 Закону України «Про страхування», ст. 993 Цивільного кодексу України звернулась до ПАТ «НАСК «ОРАНТА» з заявою на виплату страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 77541,16 грн. ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виконуючі взяті на себе зобов`язання згідно договору обов`язкового страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів АК/4312580, на підставі страхового акту №ОЦВ-Р-18-1932/1 від 26.02.2018 року, було виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 77031,16 коп., як суму фактичного збитку за вираховуванням суми франшизи в сумі 510 грн. 00 коп. передбаченої полісом АК/4312580. Як стверджує представник позивача, відповідно до п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50%, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, інвалід II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до І або II категорії, пенсіонери, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. Проте, відповідно до п.38.1. ст. 38-1 вказаного Закону, у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж зазначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 ст. 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, зобов`язана компенсувати страховику 50% виплаченого страхового відшкодування». Отже, оскільки відповідач не є особою, належною до перелік осіб встановлених п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», однак керував транспортним засобом, який належить особі віднесеної до зазначеного переліку, ПАТ «НАСК «ОРАНТА», як стверджує представник позивача, набуло право регресної вимоги на стягнення з винної особи 50% виплаченого страхового відшкодування, а саме у розмірі 38515,58 грн. Зазначені обставини, стали підставою для звернення позивача до суду з цим позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 липня 2019 року, цивільну справу за вказаним позовом було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 14 серпня 2019 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду, на підставі якої відкрито провадження по цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі в судовому засіданні. Представник позивача у судове засідання призначене на 02 червня 2019 року не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином, однак надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити, розгляд справи провести за його відсутності, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. У судове засідання 02.06.2019 року відповідач [PERSON] не з`явився, про дату, час місце проведення якого повідомлявся належним чином, шляхом надсилання копії ухвали суду про відкриття провадження по справі, копії позовної заяви з додатками та судових повісток про виклик до суду на адресу зареєстрованого місця мешкання відповідача, а саме: [ADDRESS] , яка встановлена згідно з відповіддю відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області, про поважність причин неявки до судового засідання суд не повідомляв, відзив на позовну заяву у встановлений судом п`ятнадцятиденний термін не надав, як і не надано до суду клопотання про надання додаткового часу для подання відзиву. Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом також враховується, що відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. З урахуванням викладеного, судом було ухвалено провести розгляду справи за відсутності сторін по справі та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов ПАТ «НАСК «ОРАНТА» про відшкодування шкоди, підлягаючим задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.09.2017 року між ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на [PERSON] був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів№АК/4312580, відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки «АЗЛК 2141», реєстраційний номер [NUMBER] . Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю/здоров`ю (на одного потерпілого) встановлено у сумі 200000,00 грн., ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) встановлено в сумі 100000,00 грн., франшиза складає 510,00 грн. Також з зазначеного полісу вбачається, що поліс був укладений на пільгових умовах, зі зменшенням коефіцієнту страхового платежу із застосуванням понижуючого коефіцієнту 50 відсотків на підставі п. 2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», пільгові підстави для чого стосовно [PERSON] були встановлені на підставі пенсійного посвідчення серії [NUMBER] від 25.07.2012 року. 07.11.2017 року водій [PERSON] керуючи транспортним засобом марки «АЗЛК 2141», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по проспекту Небесної Сотні в місті Одесі, біля будинку №30-Б , в порушення вимог п.10.1 ПДР України, дорожнього знаку 2.1 «надати дорогу», не надавши перевагу в русі автомобілю марки «Шкода Октавіа», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який рухався по головній дорозі, допустив зіткнення, внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Київського районного суду міста Одеси від 07.12.2017 року по справі №520/14153/17 визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в сумі 340 гривень 00 копійок. Пошкоджений внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб марки «Шкода Октавіа», реєстраційний номер [NUMBER] , належав на час пригоди Товариству з обмеженою відповідальністю «Дельта Вілмар СНД», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , та був застрахований в ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» згідно договору страхування №370016/4100/0000026 від 24.05.2017 року. Відповідно до висновку №31107170 про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, складеного ТОВ «ХАВК ХОЛДИНГ» 13.12.2017 року, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля марки «Шкода Октавіа», реєстраційний номер [NUMBER] , складає в сумі 81764 гривні 20 копійок. 08.11.2017 року ТОВ «Дельта Вілмар СНД» звернулась до ПрАТ «СК «УНІКА» з заявою №00241918 про подію, що має ознаки страхового випадку, та з заявою про виплату страхового відшкодування. 04.01.2018 рок ПрАТ «СК «УНІКА» було видано наказ за №00241918 «Про виплату страхового відшкодування», відповідно до якого, пошкодження транспортного засобу марки «Шкода Октавіа», реєстраційний номер [NUMBER] , завдане внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 07.11.2017 року, визнано страховим випадком та наказано виплатити ТОВ «Дельта Вілмар СНД» страхове відшкодування згідно розрахунку збитку в розмірі 77541 гривня 16 копійок. Зазначене страхове відшкодування в сумі 77541,16 грн., було виплачено ПрАТ «СК УНІКА» 05 січня 2018 року, що підтверджується платіжним дорученням №000560 від 05.01.2018 року. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників неземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічне кореспондується ст. 993 Цивільного кодексу України, якою також встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Частиною 2 статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Отже, у зв`язку з пошкодженням автомобіля «Шкода Октавіа», реєстраційний номер [NUMBER] , належного ТОВ «Дельта Вілмар СНД», 070.2.2018 року його страховик ПрАТ "СК "Уніка", якою було виплачено страхове відшкодування, звернулась до ПАТ "НАСК" "ОРАНТА" з заявою №21328 на виплату страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 77541,16 грн. На виконання умов полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АК/4312580, ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на підставі страхового акту №ОЦВ-Р-18-1932/1 від 26.02.2018 року виконало свої зобов`язання та визнало сумою страхового відшкодування 77031,16 грн., за вирахуванням суми франшизи у розмірі 510,00грн. (77541,16-510,00=77031,00). Вказану суму страхового відшкодування у розмірі 77031,16 грн., ПАТ «НАСК «ОРАНТА» виплатило ПрАТ «СК «УНІКА» 21.03.2018 року, що підтверджується платіжним дорученням № [NUMBER] від зазначеної дати. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Як вже зазначалось, поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/4312580, був укладений ПАТ «НАСК «ОРАНТА» з [PERSON] на пільгових умовах, зі зменшенням коефіцієнту страхового платежу із застосуванням понижуючого коефіцієнту 50 відсотків на підставі п. 2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п. 13.2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, інвалід II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до І або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. Відповідно до п.38-1.1 ст.38-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. З огляду на те, що транспортним засобом, страхова відповідальність за яким була застрахована ПАТ «НАСК «ОРАНТА» на пільгових умов з власником [PERSON] , на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 07.11.2017 року керував [PERSON] , який не є власником цього транспортного засобу, а відтак на якого не розповсюджуються пільгові умови встановлені до осіб на підставі п.13.2 ст.13 Закону, суд доходить до висновку, що позивачем було здійснено страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, у зв`язку з чим позивач має право зворотної вимоги до відповідача в межах 50 % виплаченого страхового відшкодування. З огляду на наведене, стягненню з відповідача на користь позивача в порядку регресу підлягає сума, що дорівнює 50 відсоткам виплаченого страхового відшкодування, що становить 38515,58 грн. (77031,16/2=38515,58). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки, стороною відповідача не надано будь-яких доказів на підтвердження заперечень проти позову, суд бере до уваги лише письмові докази надані позивачем. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, витрати понесені останнім зі сплати судового збору у розмірі 1921 гривня 00 копійок.

Outcome: approved