Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "[PERSON] Аваль" (в подальшому ПАТ "[PERSON] Аваль") звернулося до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому зазначив, що 09 жовтня 2006 року між ВАТ "[PERSON] Аваль" (який в подальшому перейменовано у ПАТ "[PERSON] Аваль") та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/1841/74/95827, відповідно до умов п.1 якого ПАТ "[PERSON] Аваль" надав [PERSON] кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом в сумі 18000,00 доларів США, строком на 240 місяців по 04.10.2026 року. Процентна ставка за користування кредитними коштами складає 14,0 % річних. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобовязання за договором належним чином не виконав. В звязку із зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 01.09.2014 року має заборгованість в сумі 19690,98 доларів США, що в еквіваленті по курсу Національного Банку України (надалі НБУ) складає 258229,72 грн., з них: - 15559,10 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ- 204043,78 грн. - заборгованість за кредитом; - 2036,74 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 26710,04 грн. - за відсотками, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 1935,29 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ -25379,61 грн.; - 2095,14 доларів США, що в еквіваленті по курсу розрахована пеня. Крім того, зобовязання за вказаним договором забезпечено порукою, що стверджується договорами поруки від 05 жовтня 2006 року і поручителями є [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Позивач просив суд стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість по кредиту та судові витрати. [PERSON] в свою чергу звернувся із зустрічним позовом до ПАТ "[PERSON] Аваль" про розірвання кредитного договору, договору застави та договорів поруки. У своєму позові він зазначив, що 09.10.2006 року між ним та ВАТ "[PERSON] Аваль" укладено кредитний договір № 014/1841/74/95827 на суму 18000,00 доларів США. В якості забезпечення вимог ПАТ "[PERSON] Аваль" уклало договори поруки з [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. До кінця 2013 року він сумлінно виконував свої обовязки за вказаним договором, але в звязку фінансовою кризою в Україні (знецінення гривні та підвищення курсу долару США, як наслідок збільшення вдвічі щомісячного платежу за кредит), які він розцінює як обставину непереборної сили, він не зміг виконувати свої обов'язки за договором у повному обсязі. Оскільки банк вимагає повернення кредиту у повному обсязі, у звязку з суттєвою зміною обставин, він вважає, що договір повинен бути розірваним. Просив суд визнати кредитний договір розірваним з моменту звернення банку до суду з первісним позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] первісний позов підтримав у повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову просив відмовити за безпідставністю позовних вимог. Відповідач [PERSON] заперечив проти первісного позову, а свій зустрічний позов підтримав, який просив задовольнити. Він пояснив суду, що на даний час він не працює, починаючи з червня 2013 року та не займається підприємницькою діяльністю. В зв'язку із кризою, яка склалася в його сім'ї (втрата роботи, що було єдиним доходом його сім'ї, яка складається з чотирьох чоловік: дружина не працювала - декретна відпустка, на утримані двоє неповнолітніх дітей) та фінансовою кризою в Україні (знецінення гривні та підвищення курсу долару США, як наслідок збільшення вдвічі щомісячного платежу за кредит), які він розцінює як обставину непереборної сили, він не зміг виконувати свої обов'язки за договором у повному обсязі. Викладені обставини вказують на те, що в його сім'ї склався тяжкий матеріальний стан. Стягнення пені в розмірі в якому просить позивач, може поставити вкрай важке становище його сім'ю. Також, один із відповідачів ([PERSON]) є інвалідом 2-гої групи та потерпілим від Чорнобильської катастрофи 1-ої категорії, у якого стан здоров'я на цей час є критичним, постійно потребує лікування, отже єдиний його дохід пенсія, яка витрачається на лікування. Тому просив відмовити в задоволення первісного позову. Відповідачі [PERSON], [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не зявились, але надали свої повноваження [PERSON] згідно нотаріально посвідчених довіреностей. Проаналізувавши матеріали справи в їх сукупності з запереченням відповідача [PERSON], суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 09 жовтня 2006 року між ПАТ "[PERSON] Аваль" та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/1841/74/95827, відповідно до умов п.1 якого ПАТ "[PERSON] Аваль" надав [PERSON] кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом в сумі 18000,00 доларів США, строком на 240 місяців по 04.10.2026 року. Процентна ставка за користування кредитними коштами складає 14,0 % річних (а.с.12-13). В зобовязання за вказаним договором укладено договори поруки від 05 жовтня 2006 року з поручителями [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.15-20). В подальшому 16 червня 2011 року між ПАТ "[PERSON] Аваль" та [PERSON] укладено Додаткову угоду № 014/1841/74/95827/01 до Кредитного договору №014/1841/74/95827 (а.с.21-24). Оскільки [PERSON] став порушувати норми закону та умови договору, а потім зобовязання за договором належним чином не виконав, тому станом на 01.09.2014 року в [PERSON] перед ПАТ "[PERSON] Аваль" виникла заборгованість в сумі 19690,98 доларів США, з яких: - 15559,10 доларів США - заборгованість за кредитом; - 2036,74 доларів США - заборгованість за відсотками, в тому числі прострочена заборгованість за відсотками - 1935,29 доларів США (а.с.8-11). В судовому засіданні [PERSON] не оспорював приведений розрахунок позивачем, а тому суд не ставить під сумнів його правильність. За приписами ст.509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Це зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 Цивільного кодексу України). Якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 Цивільного кодексу України). Статтею 536 Цивільного кодексу України визначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до ст.546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. А у ст.610 Цивільного кодексу України зазначено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ст.625 ЦК України). Тому позов у частині стягнення з відповідачів на користь позивача суми заборгованості по кредитному договору, заборгованості за відсотками та простроченої заборгованості за відсотками - підлягає задоволенню. Суд не приймає до уваги зазначені, як у запереченнях, у зустрічному позові, так і в поясненнях ті обставини, що "…на даний час він не працює, починаючи з червня 2013 року та не займається підприємницькою діяльністю. В зв'язку із кризою, яка склалася в його сім'ї (втрата роботи, що було єдиним доходом його сім'ї, яка складається з чотирьох чоловік: дружина не працювала - декретна відпустка, на утримані двоє неповнолітніх дітей) та фінансовою кризою в Україні (знецінення гривні та підвищення курсу долару США, як наслідок збільшення вдвічі щомісячного платежу за кредит), які він розцінює як обставину непереборної сили, він не зміг виконувати свої обов'язки за договором у повному обсязі. Викладені обставини вказують на те, що в його сім'ї склався тяжкий матеріальний стан. Стягнення пені в розмірі в якому просить позивач, може поставити вкрай важке становище його сім'ю. Також, один із відповідачів ([PERSON]) є інвалідом 2-гої групи та потерпілим від Чорнобильської катастрофи 1-ої категорії, у якого стан здоров'я на цей час є критичним, постійно потребує лікування, отже єдиний його дохід - пенсія, яка витрачається на лікування…" Адже позивач з [PERSON] уклав Додаткову угоду №014/1841/74/95827/01 до Кредитного договору № 014/1841/74/95827. За цією Додатковою угодою зазначено "…З метою зменшення фінансового навантаження на Позичальника в умовах кризових явищ в економіці України Кредитор та Позичальник, що надалі по тексту іменуються "Сторони", а кожний окремо - "Сторона", досягли згоди про зміну умов погашення Кредиту, визначених Кредитним договором, відповідно до нижченаведених положень цієї Додаткової угоди:…" Однак і в цьому разі [PERSON] не став виконувати зобовязання зі своєї сторони, а тому і виникла заборгованість по кредитному договору. Що ж до позову в частині стягнення з відповідачів у солідарному порядку розміру пені, то суд вважає, що в цій частині позову слід відмовити за пропуском строку позовної давності, яка відповідно до вимог, передбачених ст.258 Цивільного кодексу України, вважається як спеціальною позовною давністю строком в один рік. Тоді як позивачем розраховано цю пеню за період з 30.11.2011 року по 01.09.2014 року, що не відповідає вимогам п.1 ч.2 ст.258 ЦК України. За приписами ст.258 Цивільного кодексу України визначено наступне - "1. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. 2. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені)…" Оскільки позивачем, згідно платіжного доручення, понесені судові витрати по оплаті судового збору на користь держави в сумі 2582 грн. 30 коп. (а.с.1), тому позов і в цій частині також підлягає задоволенню. У відповідності до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України - "Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати". Вирішуючи зустрічний позов [PERSON] до ПАТ "[PERSON] Аваль" про розірвання кредитного договору, договору застави та договорів поруки, то суд вважає його безпідставним та таким, що не підлягає до задоволення, оскільки позивачем за цим позовом не надано суду та не наведено жодних доказів на підтвердження своїх вимог, як того вимагає закон. Зокрема ст.60 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що "Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях."

Outcome: partial