Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

10 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом. На обґрунтування вимог вказав, що після смерті 06 березня 2008 року його матері [PERSON] відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) площею 6,90 умовних кадастрових гектарів по КСП "Рассвет". Посвідчити нотаріально свої спадкові права як один зі спадкоємців першої черги за законом на 1/2 частку спадкового майна не має можливості за втрати оригіналу правовстановлюючого документа. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Представник відповідача не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 06 березня 2016 року в м.Снігурівка Миколаївської області померла [PERSON], про що 07 березня 2008 року в Книзі реєстрації смертей [PERSON] реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області України проведено актовий запис №50 і видано свідоцтво про смерть серія І-ФП №078961 (а.с.6). Після її смерті відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) площею 6,90 умовних кадастрових гектарів в межах території Снігурівської міської ради Миколаївської області, яка належала спадкодавиці на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) по КСП "Рассвет" серії МК №0038183, виданого на підставі розпорядження Снігурівської райдержадміністрації Миколаївської області №167-р від 05 травня 1996 року на ім"я [PERSON] (зміна прізвища на підставі укладення шлюбу). Запис в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) про його видачу внесено за №6. Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Снігурівському районі Миколаївської області вартість земельної частки (паю) становить 26673грн. (а.с.11,13). Спадкова справа до майна померлої 06 березня 2008 року [PERSON] заведена у Снігурівській державній нотаріальній конторі 08 серпня 2008 року по заяві [PERSON] (а.с.29-32). Ступінь родинних відносин позивача зі спадкодавицею як сина та матері підтверджується даними свідоцтва про народження [PERSON] серії ІІ-БВ №416646, виданого повторно Плужнянською сільрадою Ізяславського району Хмельницької області 23 червня 1986 року за актовим записом №43 (а.с.10). Спадщину за законом після смерті [PERSON] позивач прийняв як такий, що постійно проживав разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини і протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не заявив про відмову від неї. Обставина прийняття спадщини підтверджується довідкою Снігурівської міської ради Миколаївської області за вих.№697/02-2.5 від 20.05.2016 року про те, що на час смерті [PERSON] за адресою її реєстрації в м.Снігурівка, вул.Східна,47 були також зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], згідно даних будинкової книги (а.с.31). Позивач ствердив про втрату правовстановлюючого документа - сертифікату на право на земельну частку (пай) на ім"я спадкодавиці. Як вбачається з повідомлення відділу Держгеокадастру у Снігурівському районі Миколаївської області, датованого 20.05.2016 року за вих.№Я 9/0-9/19-16, сертифікат на право на земельну частку (пай) видавався в одному примірнику особисто власнику, дублікат сертифікату видати неможливо (а.с.11). Постановою від 01 жовтня 2016 року нотаріус Снігурівської державної нотаріальної контори відмовив [PERSON] у прийнятті документів для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв"язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно (а.с.5). Постанова нотаріуса відповідає вимогам п.п.4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595, де зазначено: "якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку". За нормою ст.49 Закону України "Про нотаріат" від 02.09.1993 №3425-XII нотаріус обґрунтовано відмовив у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкоємцем не було подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. В силу п.23 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права. Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом - ст.1217 ЦК України. В силу ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття спадщини, за нормою ст.1221 ЦК України, є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини - ст.1222 ЦК України. Згідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. По положенню ст.ст.1258, 1265 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який пережив та батьки - ст.1264 ЦК України. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З викладеного вбачається, що позивач після смерті матері [PERSON] прийняв спадщину, до складу якої входить право на земельну частку (пай), як спадкоємець за законом першої черги. Окрім нього, спадкоємцями за законом першої черги, які прийняли спадщину, є інші діти померлої [PERSON], а саме [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. За нормою ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкоємець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Отже, частка позивача у спадковому майні має рівнятися 1/4 частці. Вимога позивача про поділ спадкового майна між живими спадкоємцями за виключенням померлих [PERSON] та [PERSON] не ґрунтується на вимогах закону. В силу ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі викладеного, суд ухвалює про часткове задоволення позовних вимог.

Outcome: partial