Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що у вересні 2004 року він познайомився з відповідачем, яка на той час перебувала в шлюбних стосунках з [PERSON], шлюбні стосунки яких було розірвано 07.10.2004 року. Починаючи з листопада 2004 року він з відповідачем почали проживати однією сім'єю, як чоловік і дружина без реєстрації шлюбу, підтримуючи один одного і часто надавав допомогу батькам відповідача, особливо її матері - [PERSON], яка часто хворіла. Остання ([PERSON]) була членом садового товариства "Золотий Ренет" на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку від 22.11.2002 року по [ADDRESS]. 07.06.2006 року розпорядженням Дніпровської РДА [PERSON] дозволили виконати роботи по будівництву садового будинку по [ADDRESS]. В 2007 році, в квітні місяці між відповідачем та ТОВ "Хеламін-Інвіта" було укладено три договори, відповідно: на поставку опалубка (на суму 91 956,40 грн.), підряду на капітальне будівництво (на суму 75 750 грн.), на виконання послуг (на суму 161 948,75 грн.). Вказане товариство виконало роботу, що полягала у побудові стін будинку, заливкою бетону, зведення і перекриття даху будинку. Кошти за вказаними договорами витрачалися лише х їх (позивача і відповідача) сім'ї. За період спільного з відповідачкою проживання, з метою накопичення коштів для здійснення будівництва, він (позивач) у своїх знайомив взяв кошти в борг, і належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] в оренду, та проживав разом з відповідачкою за адресою: [ADDRESS]. Мати відповідачки [INFO] року померла, вони (позивач та відповідач) разом її поховали. Від травня 2009 року вони почали постійно проживати у будинку і продовжували його ремонт. 26.09.2009 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві засвідчено відповідність закінченого будівництва садового будинку з мансардою, загальною площею 168,7 кв.м. відповідно до технічного паспорту. На момент здачі будинку в експлуатацію в будинку були побудовані стіни і підключені всі мережі, майже повністю виконаний ремонт, що потребувала від нього багато зусиль і коштів. На виконання ремонту здебільшого кошти були з його (позивача) власних заощаджень. З березня 2008 року по квітень 2009 року ремонт будинку здебільшого виконував або він (позивач), або ті особи, яких він винаймав для виконання робіт, зокрема - [PERSON] та його дружина [PERSON]. 02.03.2011 року новозбудований будинок був зареєстрований на праві приватної власності за відповідачкою. З серпня 2011 року, після остаточного закінчення будівництва і повного виконання ремонту, відповідачка почала зустрічатися з [PERSON], тому з жовтня 2011 року вони (позивач та відповідачка) перестали проживати як подружжя, а 11.11.2011 року між відповідачкою та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка і жінки йому (позивачу) потрібно для визнання за ним права спільної сумісної власності на спірний садовий будинок. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, в повному обсязі просили їх задовольнити. При вирішенні спору просили суд врахувати, що позивач проживав з відповідачем разом, як чоловік та дружина упродовж семи років, з 2004 по 2011 роки, вели спільне господарство, побудували садовий будинок [NUMBER] з мансардою, загальною площею 168,7 кв.м. Просили врахувати, як докази спільного проживання сторін однією сім'єю наступне: надану ними таблицю та документи на підтвердження доходів та витрат позивача; фотознімки, де є і позивач і відповідач на відпочинку, відзначенні різних свят; довіреність позивача на ім'я відповідача на керування транспортним засобом, договори добровільного страхування (поліси), де відповідач разом з позивачем застраховані одним полісом; матеріали з РУГУ, що стосуються зброї, в яких міститься інформація за місцем проживання по [ADDRESS], де проживала відповідач; відкриття спільного бізнесу - ТОВ "СВК Охорона", який не можливо було відкрити без позивача, оскільки саме вища військова інженерно-технічна освіта позивача дала можливість це зробити; покази свідків з їх сторони. Відповідач та її представники в судовому засіданні позов не визнали в повному обсязі, просили відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що вимоги є недоведені, необґрунтовані та безпідставні. Просили врахувати надані письмові заперечення, в яких зазначили, що стороною позивача не було надано жодного допустимого доказу на підтвердження вимоги про визнання факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Позивачем взагалі не обґрунтовано та не підтверджено доказами його фінансову спроможність якимсь чином набувати спільні речі, вести спільне господарство, в тому числі формувати спільний бюджет. В позовній заяві позивачем зазначені спотворені факти відносно дійсних обставин, а докази, які ним надані до справи, не підтверджують жодного викладеного ним факту та взагалі не стосуються спору. Не було надано документального підтвердження щодо існування між ними сімейних стосунків, формування спільного бюджету, ведення спільного господарства, побуту, не доведено участі позивача в утриманні майна, не надано фотографій певних подій (а не відпочинку з друзями), також не підтверджено документально придбання майна на користь сім'ї, витрачання коштів на користь сім'ї та спільні цілі. Крім цього, позовні вимоги позивача спростовуються наступним: ними окремо були придбані автомобілі шляхом укладення кредитних договорів, договору застави, нотаріальну згоду на укладення яких вони один одному не давали, оскільки письмово заперечували факти перебування в шлюбах та фактичних шлюбних відносинах, що підтверджено наданими до справи документами. Інформація про те, що позивач не перебуває в шлюбі міститься і в нотаріально посвідченому договорі позики коштів від 13.01.2009 року, укладеному з [PERSON] Позивачем не доведено існування спільного бюджету або спільного майна, спільних речей, і не може бути доведено, оскільки позивач і відповідач наколи такого не мали. Спільних дітей вони також не мали і ніколи не планували; взаємне почуття відповідача з позивачем і позивача з відповідачем не поєднувалося; в суспільних місцях та звичайному спілкуванні вони не вживали понять "чоловік" та "дружина", називали один одного по імені; документальних підтверджень щодо вияву ними подружніх стосунків перед третіми особами в особистому листуванні, інших документах позивачем не надано; своїх батьків між собою вони не знайомили, родинних свят з ними не святкували; з сином позивача, про якого позивач піклувався та з яким проводив багато вільного часу - відповідач не знайома. Зазначили, що сім'ї, в розумінні звичаїв та законодавства України, не існувало. Жодних перешкод щодо реєстрації шлюбу, при дійсному взаємному бажанні, не було. Між позивачем та відповідачем існували лише вільні відносини, ініціатором яких був сам позивач. Вони були вільні і незалежні, тому їх відносини не тягнули за собою прав та обов'язків, в тому числі щодо матеріальної підтримки один одного. Вони не були зареєстровані за однією адресою, при тому - позивач перереєстровувався за різними адресами, в 2004-2005 роках був зареєстрований по [ADDRESS], потім по [ADDRESS], що підтверджено документами. Саме в квартирі по [ADDRESS] (місце проживання сім'ї другої дружини позивача та їх спільного сина), перевіркою в 2006 році встановлено, що позивач проживає там, там же його зброя знаходиться в металевому сейфі, стосунки в сім'ї добрі. Твердження позивача про його проживання з 2004 по 2009 роки по [ADDRESS] (місце проживання відповідача), а з 2009 по 2011 роки - у спірному садовому будинку, вважають безпідставними та такими, що спростовуються долученими до справи документами. Стосовно спірного садового будинку, крім зазначеного, просили врахувати, що відповідач до квітня 2011 року не мала права власності на спірний садовий будинок, воно виникло вже після закінчення спілкування з позивачем. Стосовно свідків зі сторони позивача просили суд врахувати, що з усіх цих свідків тільки один [PERSON] один раз заходив в квартиру по [ADDRESS], а всі інші свідки жодного разу не були в квартирі. Просили врахувати, що надані позивачем до справи фотознімки не є належним доказом, так як вони не відтворюють події особистого життя позивача та відповідача, існування між ними сім'ї, родинного зв'язку з їх родичами, та за своєю сутністю не доводять факту існування фактичних сімейних відносин та спільного проживання. Крім того, на частині фотознімків позивач та відповідач відсутні взагалі або випадково потрапили до кадру; для надання масового характеру фотознімкам позивачем надані одні й ті самі кадри, тільки зняті з трьох різних ракурсів. Зазначили, що зроблені позивачем розрахунки його доходів є такими, що не відповідають дійсності, є невірні (стосується здачі в оренду квартири, договорів надано за один період, а в розрахунок включено інший період). Крім цього, наявність договорів оренди не є належним доказом отримання грошових коштів позивачем від орендарів. Згідно офіційних документів УПФ, які є належним доказом, слідує, що позивач за період 2004-2011 роки мав доходи - тільки заробітну плату, розмір якої складав від 409 грн. до 2 366 грн. на місяць, а зокрема, від часу побудови спірного садового будинку - 1 215 грн. На їх думку, вказані розміри доходів є недостатніми для власних потреб позивача, є нижчими ніж видатки останнього (оплата кредиту на придбаний ним автомобіль, згідно довідки банку з січня 2009 року позивач порушував зобов'язання по сплаті кредиту, укладалися додаткові угоди). Просили врахувати надані ними - стороною відповідача докази про доходи останньої, які вона отримувала як фізична особа-підприємець (мала власний бізнес), наявність та використання особистих заощаджень в іноземній валюті, депозитний рахунок, отримання грошових коштів від здійснення продажу банківських металів, від продажу належної їй на праві власності частини квартири по [ADDRESS]. Власні заощадження на загальну суму 80 670 доларів США мала її матір [PERSON], які вона використовувалися для будівництва спірного будинку, який був зведений в 2007 році за життя його власника - [PERSON], якій і належала на праві приватної власності земельна ділянка [ADDRESS]. Вказана земельна ділянка, на якій збудовано спірний будинок, була придбана [PERSON] у громадянки [PERSON], згідно договору купівлі-продажу від 23.09.2002 року. Саме [PERSON] була прийнята членом товариства СТ "Золотий Ренет" рішенням від 12.02.2003 року, в травні 2006 року останніми їй дозволено вести будівництво садового будинку на належній їй земельній ділянці, розпорядженням Дніпровської РДА від 07.06.2006 року їй дозволено проводити роботи по будівництву садового будинку. Оскільки відповідач має будівельну освіту її мати - [PERSON] доручила їй здійснювати технічний нагляд за будівництвом і видала їй довіреність 01.06.2006 року. Між [PERSON] та ТОВ "Хеламін-Інвікта" в квітні 2007 року було укладено договори на поставку матеріалів, на будівництво спірного садового будинку, ці договори підписувала відповідач від імені [PERSON] на підставі довіреності. Як земельна ділянка, так і спірний садовий будинок (його будівництво, кошти на нього) належали саме [PERSON], побудований будинок в 2007 році, і все це підтверджено матеріалами справи. Сторона відповідача просила врахувати, що єдиним власник спірного будинку була мати відповідача - [PERSON], що підтверджено всіма документами, що містяться в матеріалах справи. [INFO] року, за три дні до здачі забудовником готового об'єкту (спірного будинку), [PERSON] раптово померла, тому зареєструвати право власності на нього не встигла. [PERSON] був кладений заповіт, згідно якого її дочка - відповідач є спадкоємицею всього рухомого та нерухомого майна, в тому числі і садового спірного будинку, який був збудований в 2007 році за життя [PERSON] та за кошти власника земельної ділянки [PERSON] Відповідач отримала свідоцтво на право власності 02.03.2011 року. Представник третьої особи - Садівниче товариство "Золотий Ренет" в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] купила в 2003 році в їх товаристві земельну ділянку [ADDRESS] стала членом їх товариства, в 2006 році вона ([PERSON]) подала їм заяву про надання дозволу на будівництво будинку та в період 2006-2007 років було будівництво, основні роботи якого проводилися влітку 2007 року, працювала бригада з 5-6 осіб, які користувалися незаконно електроенергією, про що складався відповідний акт. З 2007 року в спірному будинку проживає постійно відповідач, яка в 2013 році провела в будинок газ. Дозвіл на будівництво спірного будинку отримували батьки відповідача. В 2007 році у будинку були стіни, криша, всередині будинку вона (представник третьої особи) була в 2008 році, тоді був вже кахель, шпалери. На початок будівництва на земельній ділянці був будиночок, який знесли і в період 2007-2008 роках був побудований новий (спірний). У відповідача є садова книжка, членські внески спочатку платила [PERSON], а потім і зараз платить відповідач. На будівництві будинку бачила [PERSON], працівників, а після смерті [PERSON] - відповідача, працівників. Більше нікого не бачила. Вона, як голова правління СТ "Золотий Ренет" з 1996 року, оформлювала документи, виписувала штраф за незаконне використання електроенергії, включали [PERSON] в члени товариства, на підставі купівлі нею земельної ділянки, на підтвердження надавався договір купівлі-продажу, акти на землю. Після смерті [PERSON] земельна ділянка перейшла у власність відповідача на підставі заповіту, про що був складений протокол від 20.02.2009 року. В подальшому, 02.03.2011 року відповідач отримала право власності на спірний будинок. Вислухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, її представників, представника третьої особи, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (відповідач), дослідивши матеріали справи, матеріали справи № 2604/21930/12, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в суді та не підлягають задоволенню. В суді встановлено, що позивач звернувся до суду з вказаним позовом, згідно якого - прохання встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, який йому потрібен для визнання за ним права спільної сумісної власності на новостворене майно - будинок [ADDRESS] З наданих до справи документів встановлено, що з 01.01.2004 року позивач [PERSON] в зареєстрованому шлюбі не перебуває, з пояснень слідує, що до цього був в шлюбі, має сина. Відповідач [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], і їх шлюб було розірвано, згідно актового запису про розірвання шлюбу від 07.10.2004 року. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян 11.11.2011 року між відповідачем [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Згідно відповіді на запит суду з ДМС України Деснянського районного відділу від 16.12.2015 року позивач [PERSON] з 2001 року по 01.02.2005 року був зареєстрований за адресою [ADDRESS] а з 10.02.2005 року по теперішній час - [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] до 11.03.2003 року була зареєстрована по [ADDRESS] а з 20.03.2003 року - [ADDRESS]. Відповідач з 1997 року була зареєстрована як фізична особа-підприємець, є керівником ТОВ "СВК Охорона", зареєстрованого 19.08.2008 року. Згідно наказу №2 від 19.09.2008 року та заяви про прийняття на роботу позивач був прийнятий на роботу до ТОВ "СВК Охорона" на посаду заступника директора, наказ підписаний директором - відповідачем. В суді встановлено та не оспорено той факт, що сторони були знайомі з 2004 року, познайомила їх сестра відповідача, яка на той час працювала разом з позивачем (забезпечувала харчування офісним працівникам) в ТОВ "ПРОТЕХ". Першочерговою вимогою позивача є встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки (позивача та відповідача) без реєстрації шлюбу. Статтею 256 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, серед яких - факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно із ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. При застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, упродовж якого було придбано спірне майно. За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1026цс15, - майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім'ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв'язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім'єю, слід установити не лише факт спільного проживання сторін у справі, а й обставини придбання спірного майна внаслідок спільної праці. При досліджені наданих стороною позивача доказів щодо позовної вимоги про встановлення факту проживання позивача та відповідача однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з листопада 2004 року по жовтень 2011 року, суд приходить до наступного. Фотознімки, на яких є зображені сторони, покази свідків зі сторони позивача, документи пов'язані з зберіганням зброї позивача - суд не може прийняти як докази, що підтверджують наявність у сторін стосунків, усталених відносин, які притаманні подружжю. Стороною позивача не було надано жодного доказу, який би свідчив про наявність у сторін спільного побуту, ведення спільного господарства, наявності взаємних прав та обов'язків. Сам факт знайомства сторін, роботи на одному підприємстві, іноді спільне проведення часу, зустрічі, наявність близьких стосунків, видача довіреності на керування транспортним засобом, зазначення особи в страховому полісі - не можуть бути доказом наявності у сторін стосунків, притаманних подружжю. За весь час розгляду справи в суді стороною позивача не було надано жодних доказів, пояснень з приводу ведення господарства, придбання спільного майна, побутових питань. Сторона позивача все зводить до будівництва спірного будинку, але наявність стосунків, притаманних подружжю, включає в себе окрім будівництва якогось об'єкту, безліч щоденних питань, витрат, проблем, придбання, що і свідчить про наявність сім'ї, але про що сторона позивача доказів не надала, пояснень з цього приводу також не надавала. Надані обома сторонами до справи копії кредитних договорів, договору застави, договору позики свідчать про те, що кожна із сторін окремо вирішувала побутові питання: отримувала кредити, придбавала автомобілі, давала кошти в борг і при цьому кругом зазначали, що в шлюбі зареєстрованому чи фактичному не перебувають. Судом враховується і те, що стороною позивача зазначалися лише його доходи і витрати (в табличному варіанті), але жодного доказу чи посилання на наявність такого, сум спільних з відповідачем доходів, спільних витрат, що в загальному може свідчити про наявність спільного бюджету, не було надано, вказано. Долучені до справи документи, пов'язані із зберіганням зброї позивача, серед яких в деяких вказана адреса місця зберігання зброї позивача - місце проживання та реєстрації відповідача, по [ADDRESS] - також не є доказом проживання сторін однією сім'єю, перебування сторін в шлюбних відносинах. Крім цього, дану адресу зазначав сам позивач, доказів того, що зброя, сейф для її зберігання дійсно знаходилася в указаній квартирі суду не надано. Доказів того, що відповідач надавала чи мала намір надати дозвіл позивачу на проживання в квартирі по [ADDRESS], на зберігання в ній зброї, що належить позивачу, суду не надано. Крім того, як було встановлено в суді, квартира по [ADDRESS], в якій була зареєстрована відповідач, взагалі останній не належала на праві власності. Надані позивачем копії договорів оренди його квартири по [ADDRESS] також не можуть бути визнані доказом того, що позивач проживав однією сім'єю, як чоловік та жінка, з відповідачем, і у останньої. Дані договори не є доказом і того, що позивач мав прибуток від цієї оренди, який був направлений на будівництво спірного садового будинку, оскільки доказом отримання грошових коштів є відповідні документи (розписки інше) і навіть при наявності таких, відсутні докази того, що ці кошти пішли на будівництво спірного будинку чи інші спільні з відповідачем потреби, а не були направлені позивачем на свої особисті цілі (наприклад погашення кредиту, по якому виникла заборгованість). Це ж стосується і наданих до справи договорів позики, розписок, згідно яких позивач брав у борг кошти у [PERSON] у січні 2009 року, у [PERSON] у вересні 2007 року, а в 2004 році давав у борг кошти [PERSON] (повернуті в січні 2007 року згідно напису позивача на розписці). Викладене вище свідчить про те, що суду не було надано належних, допустимих доказів того, що сторони проживали однією сім'єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, що вони перебували у фактичних шлюбних відносинах, що дає підстави суду для відмови в задоволенні такої позовної вимоги. Позовна вимога про визнання садового будинку спільною сумісною власністю безпосередньо пов'язана з першою позовною вимогою, яка є недоведеною, у зв'язку з чим - також не підлягає задоволенню. Слід відмітити і те, що стороною позивача не було доведено участі останнього в будівництві спірного будинку, внесення грошових коштів в нього. Крім цього, суд звертає увагу на те, що як було встановлено та підтверджено наданими до справи документами, [PERSON] (матері відповідача) належала на праві приватної власності земельна ділянка [ADDRESS] Вказана земельна ділянка була придбана саме [PERSON] у громадянки [PERSON], згідно договору купівлі-продажу від 23.09.2002 року. Саме [PERSON] була прийнята членом товариства СТ "Золотий Ренет" рішенням від 12.02.2003 року, а в травні 2006 року останніми дозволено [PERSON] вести будівництво спірного садового будинку на належній останній земельній ділянці. Розпорядженням Дніпровської РДА від 07.06.2006 року [PERSON] дозволено проводити роботи по будівництву садового будинку. Встановлено, що власник земельної ділянки - [PERSON] видала на ім'я відповідача довіреність 01.06.2006 року на представлення її інтересів, ведення її справ. Договори на поставку матеріалів, на будівництво спірного садового будинку з ТОВ "Хеламін-Інвікта" підписувала відповідач від імені [PERSON] на підставі довіреності. Всі вказані вище документи свідчать про те, що як земельна ділянка, так і спірний садовий будинок (його будівництво, кошти на нього) належали саме [PERSON], побудований будинок в 2007 році (згідно інформації БТІ), а за три дні до здачі забудовником готового об'єкту - спірного будинку, [INFO] року, [PERSON] померла, тому зареєструвати право власності на нього не встигла. Згідно заповіту від 08.11.2004 року [PERSON] на випадок своєї смерті заповіла все її майно, що буде належати на момент смерті своїй дочці [PERSON] (відповідачу), і на підставі цього заповіту відповідач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку [ADDRESS] отримала Державний акт на землю від 14.10.2008 року, була прийнята в члени СТ "Золотий Ренет" (протокол від 20.02.2009 року), оплачувала членські внески, за її замовленням було виготовлено технічний паспорт на спірний будинок. Згідно свідоцтва про право власності від 02.03.2011 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення, садовий будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] Таким чином, викладене вище свідчить про те, що спірний садовий будинок був побудований на земельній ділянці, яка перебувала у приватній власності [PERSON] ще з 2002 року, за життя і кошти останньої придбано земельну ділянку та побудовано в подальшому на ній спірний будинок, і відповідно до ст.90 Земельного кодексу, саме власник земельної ділянки має право споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди на належній їй земельній ділянці. Статтею 375 ЦК України передбачено, що власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, що власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Відповідач отримала належну її матері [PERSON] на праві приватної власності земельну ділянку в жовтні 2008 року в порядку спадкування, визначеному нормами ЦК України і як власник земельної ділянки, відповідно до вимог вказаного вище законодавства, отримала в березні 2011 року право власності на спірний садовий будинок, побудований ще за життя її матері. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed