Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 14.10.2013 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Реєстрація шлюбу здійснена виконавчим комітетом Великоком"ятівської сільської ради, актовий запис № 35. Однак, сімейне життя не склалось, внаслідок різних характерів та поглядів на життя, вони стали зовсім чужими людьми. Відповідач не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають, він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу у сім"ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім"ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Також зазначає, що вони з відповідачем є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти знаходяться на повному утриманні позивача. Шлюб існує лише формально. У зв`язку з чим позивач просить шлюб розірвати, залишити їй прізвище отримане у шлюбі, стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 2500 гривень щомісячно на кожну дитину. Позивач в судове засідання не з"явилася, згідно поданої заяви просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, його представник в судове засідання не з`явились. Про розгляд справи повідомлені належним чином. Відповідно до поданого заперечення у задоволенні позову просять відмовити повністю. Подане заперечення обґрунтовується тим, що відповідач не відмовляється сплачувати кошти на утримання малолітніх дітей та належно, як буде мати можливість, їх матеріально забезпечувати. Відповідач нерухомим майном не володіє, офіційно не працевлаштований, підприємницькою діяльністю не займається. Визначена позивачем сума аліментів не обґрунтована, є занадто великою та непосильною для нього. Відповідач допомагає батькам займатись городництвом на їх земельній ділянці. Весь дохід від реалізації продукції ділиться на всіх членів сім"ї, і як правило дохід є тільки у період червня-серпня календарного року, а інші періоди йдуть на затрати для вирощування продукції. Позов в частині розірвання шлюбу є передчасним, вважає, що саме дії та поведінка позивача завжди була причиною сварок, і саме позивач не хоче змінити своє ставлення до сімейного життя та виправитись. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 14.10.2013 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб. Реєстрація шлюбу здійснена виконавчим комітетом Великоком"ятівської сільської ради, актовий запис № 35.01.12.2017 року (а.с.6). Згідно зі ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що шлюб сторін існує формально, а фактично розпався. За час окремого проживання,часу звернення позивача до суду з позовом та на час прийняття рішення, сторони не примирились, у зв"язку з чим твердження відповідача про передчасність позову суд відхиляє. Збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Так, дружина та чоловік за змістом ст.ст.55, 56 СК України зобов"язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника, тощо, інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, що позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.9, 10). Діти знаходяться на утриманні позивача (а.с.11). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За змістом ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто обов`язок утримувати дитину є рівним для обох батьків. При вирішення спору суд враховує засади рівності батьків в утриманні своєї дитини, які передбачені Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Так, відповідно до Закону України "Про Державний бюджет на 2020 рік" прожитковий мінімум для дитини віком дo 6 років з 01 січня 2020 року становить 1779 грн. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини в розмірі по 2500 гривень щомісячно, позивач не підтверджує належними й допустимими доказами обґрунтованість такого розміру аліментів, у зв`язку з чим суд приймає рішення про стягнення з відповідача аліменти у розмірі 1500 гривень щомісячно на кожну дитину, з урахуванням стану здоров`я дітей, задовільного стану здоров`я відповідача, його мінливого заробітку, відсутність інших осіб, які б перебували на його утриманні, з урахуванням загального правилу дотримання паритету (рівності) батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дітей, якщо не встановлено і не доведено підстав для відступу від такого паритету. (а.с.34, 36). Суд враховує ті обставини, що відповідач офоіційно не працевлаштований. У той же час ці обставини не можуть слугувати для визначення розміру аліментів у мінімальному розмірі, оскільки відповідач є працездатним. Під час судового розгляду не встановлено і не доведено підстав для відступу від засад щодо загалом рівного обов`язку батьків у матеріальному утриманні дітей. На переконання суду, з урахуванням фактичних обставин справи, динаміки значення базового соціального стандарту, вимога позивача щодо розміру аліментів є надмірною, а аліменти у визначеному судом розмірі, узгоджуватимуться з вимогами закону, відповідатиме інтересам дитини і не порушуватимуть як законні інтереси платника аліментів, так і законні інтереси їх отримувача. Слід враховувати також, що за наявності для того підстав, істотної зміни обставин, законодавства тощо, сторони не позбавлені права ставити в подальшому питання про зміну розміру стягуваних аліментів, зміну способу стягнення, участь у додаткових витратах і т.ін. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За встановлених обставин позов підлягає до часткового задоволення. Згідно з ч.1ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в межах суми платежу аліментів за один місяць. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України). Судові витрати понесені позивачем в сумі 840,80 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. В частині судових витрат від оплати яких позивач звільнений, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави, відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial