Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить, з урахуванням уточнених позовних вимог, відновити межі, які були встановлені згідно генерального плану виносу в натурі від 1984 року, земельної ділянки [ADDRESS]. Посилається на те, що згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок від 09 березня 1982 року він є власником ? частини будинку по [ADDRESS]. У 2012 році він звернувся до Переяслав-Хмельницької міської ради із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації та проекту із землеустрою земельної ділянки для її приватизації та отримав відповідне рішення від 26 червня 2012 року. До комісії з розгляду питань, пов"язаних з погодженням документації із землеустрою, він повинен був подати акт про погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами, який відповідач по справі без будь-яких пояснень відмовився підписувати. Крім того, відповідач всупереч встановленим межам, які були визначені генеральним планом (схемою) виносу в натурі від 04 листопада 1956 року, самовільно змінив межі між своєю ділянкою та ділянкою, яка перебуває в користуванні позивача. Виїзна комісія Переяслав-Хмельницької міської ради запропонувала сторонам по справі узгодити межу по фактично проведеним замірам, але відповідач від такого варіанту узгодження межі відмовився. Позивачу було рекомендовано звернутися до суду для вирішення даного питання. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і просить їх задовольнити. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] позов не визнали, заперечують проти його задоволення. Посилаються на те, що всі заміри земельної ділянки були зроблені по фактичному користуванні, порівняти межі земельної ділянки з опорним планом 1984 року практично неможливо, оскільки при цьому виникають великі погрішності. Крім того, позивач як на підставу позову посилається на необхідність оформлення документів для приватизації земельної ділянки, а дана земельна ділянка розміщена на території історико-культурного призначення і не може бути передана в приватну власність. Судом встановлено наступне. Відповідно до протоколу засідання виконкому Переяслав-Хмельницької міської Ради депутатів трудящих Київської області УРСР № 24 від 21 грудня 1956 року [PERSON] та [PERSON] було надано у користування земельну ділянку загальною площею 1197 кв.м. по [ADDRESS]. Згідно генерального плану (схеми) виносу в натурі від 04 листопада 1956 року було визначено межі користування даної земельної ділянки. При цьому зазначено, що дана ділянка має номер [ADDRESS]. Відповідно до договору купівлі-продажу від 22 березня 1968 року позивач [PERSON] придбав у [PERSON] 2/3 частини будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS]. Після цього позивач [PERSON] звернувся із заявою до Переяслав-Хмельницької міської ради і йому у користування була передана земельна ділянка для обслуговування даного житлового будинку, на підставі чого до генерального плану (схеми) виносу в натурі земельної ділянки від 04 листопада 1956 року було внесено його прізвище. Відповідно до рішення виконкому Переяслав-Хмельницької міської Ради народних депутатів № 57-5 від 22 лютого 1982 року було вирішено оформити право особистої власності на житловий будинок по [ADDRESS] з видачею свідоцтва про право особистої власності кожному : [PERSON] - на ? частину будинку, [PERSON] - на ? частину будинку. На підставі даного рішення 09 березня 1982 року позивачу було видано свідоцтво про право особистої власності на ? частину житлового будинку по [ADDRESS]. Рішенням Переяслав-Хмельницької міської ради від 26 червня 2012 року [PERSON] був наданий дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо оформлення права власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд орієнтовною площею 635 кв.м., що розташована [ADDRESS]. 11 липня 2012 року комісією в складі : представника міського відділу земельних ресурсів Левченка О.В., представника ТОВ „Терра-07" Богуша О.В., головного архітектора міста Хорошуна О.В., представника землевласника [PERSON] та суміжних землекористувачів - було складено акт. Відповідно до даного акту було встановлено в натурі (на місцевості) та погоджено межу земельної ділянки, що розташована за адресою : [ADDRESS]. Ніяких претензій щодо меж з боку суміжних землекористувачів при встановленні на місцевості зовнішньої межі земельної ділянки не заявлено, межі погоджено і не викликають спірних питань. Суміжні землекористувачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], погодившись із актом, власноручно поставили в акті свої підписи. Відповідач [PERSON] у акті не підписався. З даного Акту вбачається, що земельна ділянка, якою користується [PERSON], має площу 0,0780 га. Відповідно до відповіді Переяслав-Хмельницької міської ради № 09-04-684 від 10 серпня 2012 року, яка була надана позивачу [PERSON], було роз"яснено порядок погодження меж між суміжними землекористувачами. Крім того, повідомлено, що 07 серпня 2012 року виїзна комісія Переяслав-Хмельницької міської ради запропонувала сторонам по справі узгодити межу по фактично проведеним замірам, але родина [PERSON] від такого варіанту узгодження межі відмовилася. Рекомендовано позивачу в разі виникнення земельного спору та відмови [PERSON] від підпису в акті погодження зовнішньої межі звернутися для вирішення даного питання до суду. Відповідно до листа Управління Держземагенства у Переяслав-Хмельницькому районі Київської області № 2341/08-03 від 15 листопада 2013 року згідно записів книг реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування, договорів оренди землі Державний акт на право власності на земельну ділянку по [ADDRESS] на ім"я [PERSON] не зареєстровано, відомості про земельну ділянку не занесені до Державного земельного кадастру. Згідно листа Відділу містобудування, архітектури та використання земель Переяслав-Хмельницької міської ради № 181 від 26 листопада 2013 року, наданого [PERSON], територія садиб по [ADDRESS], а саме в його „дитинці". Дана територія є територією історико-культурного призначення, на якій розташовані пам"ятки археології. Тому відповідно до законодавства такі земельні площі не можуть передаватися в приватну власність громадянам, а можуть перебувати у них в оренді на строки, визначені органом місцевого самоврядування. Згідно висновку експерта № 3-14 від 27 лютого 2014 року фактичні межі земельної ділянки площею 0,0793 га по [ADDRESS] не відповідають межам, які визначені в опорному плані міста Переяслав-Хмельницький від 1984 року. Із користування позивача [PERSON] відповідачем [PERSON] вилучено земельну ділянку площею 0,0024 га. Відповідність площі земельної ділянки по [ADDRESS] на 1984 рік встановити неможливо в зв"язку з відсутністю вихідних даних про розмір земельної ділянки по [ADDRESS] на 1984 рік. Однак в описовій частині даного висновку зазначено, що при винесені в натуру межу земельної ділянки площею 0,0793 га по [ADDRESS] на місцевості конфігурація зазначеної ділянки повністю співпадає з межами ділянки, що зазначені в опорному плані м. Переяслав-Хмельницького на 1984 рік. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] показав, що проводив експертизу на підставі даних, наданих ТОВ «Терра-07», представником якого були встановлені на місцевості поворотні точки земельної ділянки позивача в натурі. При цьому зазначив, що порівнювати земельну ділянку по [ADDRESS] в натурі на даний час з опорним планом міста Переяслав-Хмельницький за 1984 рік є не коректним через різні масштаби. Також вказав, що йому невідомо, чи представники ТОВ «Терра-07» здійснювали таке порівняння і які вихідні дані ( з чим відбувалося порівнювання ) слугували підставою висновку щодо вилучення відповідачем із користування позивача земельної ділянки площею 24 кв.м.. Свідок [PERSON], заступник головного архітектора міста, показав суду, що опорний план міста за 1984 рік, який є чинний на даний час, робився в масштабі 1:2000, не дешифрований. Кадастровий план, виготовлений ТОВ «Терра-07» у 2014 році в масштабі 1:500, показує фактичне використання земельної ділянки. Ці плани, зроблені в таких різних масштабах, порівнювати неможна, ба, навіть збільшивши план за 1984 рік до масштабу 1:500, встановити точну межу ділянки не можливо через погрішність до 2 м. Також свідок вказав, що будинок по [ADDRESS] мають двох власників. Зроблене вимірювання та встановлення меж тільки частини земельної ділянки, якою користується [PERSON] без прив'язки до частини земельної ділянки, якою користується інший співвласник будинку, при порівнянні з генеральним планом за 1984 рік, де вказана ціла земельна ділянка без розподілу, є некоректним. Крім того, свідок зазначив, що земельні ділянки по [ADDRESS] знаходяться на території історичного «дитинця», є територією історико-культурного призначення і передаватися громадянам у приватну власність не можуть, а лише надаватися в оренду. Та й надатися в оренду можуть лише після виготовлення генерального плану територій історичного призначення, який повинен бути виготовлений до кінця 2014 року. Проаналізувавши висновок експерта, його пояснення, надані в суді, показання свідка [PERSON], суд вважає, що висновок експерта № 3-14 від 27 лютого 2014 року не може слугувати беззаперечним доказом порушенням відповідачем меж [ADDRESS] в порівнянні з опорним планом міста за 1984 рік. Згідно зі статтею 158 ЗК суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В силу ст. 10 та ст. 60 цього Кодексу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проаналізувавши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що представником позивача не надано належних та допустимих доказів порушення відповідачем [PERSON] прав позивача [PERSON] як сусіднього землекористувача, зокрема, і порушення ним меж земельних ділянок у порівнянні з опорним планом міста за 1984 рік. За таких обставин підстави для задоволення позову відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed