Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Акціонерний комерційний банк ТАС-Комерцбанк, правонаступником прав та обовязків якого стало Відкрите акціонерне товариство Сведбанк, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» правонаступником якого в подальшому є позивач (надалі позивач) звернувся із позовною заявою до [PERSON] особи [PERSON] (надалі відповідач), в якій просить суд стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором, звернувши стягнення на предмет іпотеки, та судові витрати у справі. Обґрунтовує позовні вимоги наявністю невиконаних зобовязань з оплати кредиту, що виникли за договором №0310/1207/71-320 від 10.12.2007 р. 18 жовтня 2011 року заочним рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Сведбанк» правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки - були задоволені у повному обсязі. 16 червня 2014 року ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Заочне рішення Баглійського рвйоного суду м. Дніпродзержинська від 18 жовтня 2011 року було скасовано. Представник Позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Просив позовну заяву задовольнити, заборгованість стягнути в примусовому порядку. Відповідач в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Надав до суду письмову заяву, щодо застосування ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між Акціонерним комерційним банком ТАС-Комерцбанк, правонаступником прав та обовязків якого стало Відкрите акціонерне товариство Сведбанк, правонаступником якого в подальшому є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» (кредитором), правонаступником якого в подальшому є позивач та відповідачем [PERSON] особою [PERSON] був укладений кредитний договір № 0310/1207/71-320 від 10.12.2007 р., відповідно до умов якого відповідач отримав кредит на придбання квартири у розмірі 38700,00 доларів США до 09.12.2026 р. зі сплатою за користування кредитними коштами 12,5% річних. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором було укладено договір іпотеки № 0310/1207/71-320-Z-1 від 10.12.2007 р. квартири за адресою [ADDRESS]. Іпотечний договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпродзержинського нотаріального округу [PERSON] від 10.12.2007 р. за реєстровим № 3123. У звязку з невиконанням зобовязань по поверненню кредитних коштів, з боку відповідача, станом на 27.01.2011 р. утворилась заборгованість в сумі 44 749,53 доларів США, що станом на 27.01.2011 р. становить 355 150,18 грн., яка складається з заборгованості по кредиту 36 980,00 доларів США, що станом на 27.01.2011 р. становить 293 488,07 грн.; заборгованості по відсотках 3 299,77 доларів США, що станом на 27.01.2011 р. становить 26188,30 грн.; пені за порушення зобовязання 4 469,76 доларів США, що станом на 27.01.2011 р. становить 35 473,81 грн. Вказані обставини підтверджуються: - кредитним договором № 0310/1207/71-320 від 10.12.2007 р., укладеним між Позивачем та [PERSON]; - договором іпотеки № 0310/1207/71-320-Z-1 від 10.12.2007 р. квартири за адресою [ADDRESS]. Іпотечний договір посвідчено приватним нотаріусом Дніпродзержинського нотаріального округу [PERSON] від 10.12.2007 р. за реєстровим № 3123; - розрахунком заборгованості за кредитним договором № 0310/1207/71-320 від 10.12.2007 р., відповідно до якого сума заборгованості відповідача станом на 27.01.2011 р. складає 355 150,18 грн.; - досудовою вимогою № 195/882-БТ від 03.11.2010 р.; - повідомленням про зміну умов кредитного договору від 21.05.2010 р., згідно з яким кредитор скористався правом вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів. Статтею 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що в разі якщо договором встановлено обов'язок Позичальника повернути позику (кредит) частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини Позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, строк повернення кредитних коштів вважається таким, що настав. Згідно розрахунку сума заборгованості за кредитом та сума заборгованості по відсотках за користування кредитом позивачем визначена вірно. На момент розгляду справи доказів погашення наданого позивачем кредиту відповідачем не надано. Відповідно до вимог ст. ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, зобовязання мають виконуватися у відповідності до вимог договору та чинного законодавства у встановленні строки, одностороння відмова від зобов'язань не допускається. Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки тощо. Частина 1 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Аналізуючи спірні правовідносини, суд доходить висновку про те, що вони врегульовані також ст. ст. 1, 33, 38, 39 Закону України Про іпотекута положеннями укладеного між сторонами договору іпотеки № 0310/1207/71-320-Z-1 від 10.12.2007 р. Так, згідно ст. 1 Закону України Про іпотеку, іпотекою є вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника. Відповідно до ст. 33 Закону України Про іпотеку, у разі невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за таким зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно ст. 39 Закону України Про іпотеку, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України Про іпотеку; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ст. 35 Закону України "Про іпотеку", у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Враховуючи зміст вищезазначених норм законодавства та положень укладеного між сторонами договору іпотеки, а також приймаючи до уваги, що забезпечені іпотекою зобовязання відповідача за кредитним договором у встановлений термін не виконуються, суд доходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про надання позивачеві ПАТ Сведбанкправа на звернення стягнення у рахунок погашення заборгованості відповідача в сумі 44 749,53 доларів США, що станом на 27.01.2011 р. становить 355 150,18 грн., і складається з заборгованості по кредиту 36 980,00 доларів США, що станом на 27.01.2011 р. становить 293 488,07 грн.; заборгованості по відсотках 3 299,77 доларів США, що станом на 27.01.2011 р. становить 26188,30 грн.; пені за порушення зобовязання 4 469,76 доларів США, що станом на 27.01.2011 р. становить 35 473,81 грн., на предмет іпотеки за договором іпотеки № 0310/1207/71-320-Z-1 від 10.12.2007 р., а саме належну відповідачеві квартиру за адресою [ADDRESS], загальною площею 54,3 кв. м., житловою площею 34,1 кв. м., шляхом її реалізації на прилюдних торгах в рамках виконавчого провадження. В силу приписів ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у встановлений договором або законом спосіб, зокрема шляхом примусового виконання обовязку в натурі. Згідно ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті. Крім того таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно. Як вбачається з витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно [PERSON] на праві власності належить будинок за адресою м. Дніпродзержинськ, с. Карнаухівка, вул. Кірова, буд. 17.Крім того в своїх заявах до суду [PERSON] вказував дану адресу. Тому суд не вбачає підстав для застосування норм ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Судові витрати у справі покладаються на відповідача, згідно ст. ст. 79, 81 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: approved