Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

Позивач - ПрАТ СК "Кремінь"звернувся до відповідача -[PERSON] з позовними вимогами про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу). Позовні вимоги мотивовані наступним. 27 серпня 2009 року у м. Києві сталося дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Субару Форестер, д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON], під його керуванням та автомобіля Мітцубісі, д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Згідно з довідки ДАІ № 4141 від 02 вересня 2009 року ДТП сталася внаслідок порушення відповідачем п. 33.2.1, 16.11 Правил дорожнього руху. В результаті ДТП було завдано шкоди автомобілю Субару Форестер, д.н.з. [NUMBER]. Власником пошкодженого автомобіля є [PERSON] У [PERSON], як у власника автомобіля Субару Форестер, д.н.з. [NUMBER], виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданого збитку. 01 квітня 2009 року між позивачем та [PERSON] було укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту № 1000083-04-01-09. Страховим випадком, згідно до Договору страхування, визначається подія, у разі якої внаслідок ДТП було завдано шкоду автомобілю страхувальника. Розмір страхового відшкодування визначається страховим виходячи із суми заподіяного в результаті настання страхового випадку матеріального збитку, але не більше розміру страхової суми. Відповідно до Звіту з оцінки годних залишків СПД [PERSON] № 03-01/09 від 01 вересня 2009 року вартість відновлювального ремонту складає 77503,64 грн. З вказаної суми було вирахувано суму недосплаченого страхового платежу у розмірі 3300,00 грн. Таким чином, згідно доводів позивача, сума, що підлягає виплаті в якості страхового відшкодування за Договором страхування становить 74 203,70 грн., про що було складено страховий акт № 10000083-04-01-09/1/01/09 від 08 вересня 2009 року. Виплата страхового відшкодування була здійснена страхувальнику відповідно до розпорядження № 819 від 08 вересня 2009 року на загальну суму 74 203,64 гривень. З моменту виплати страхового відшкодування позивачем виникло право вимоги до відповідача, винного у завданні шкоди легковому автомобілю Субару Фористер, д.н.з. [NUMBER], щодо відшкодування сплаченого збитку в межах фактичних затрат позивачем, що дорівнює 74 203,64 грн. Вказану суму позивач просить стягнути з відповідача, оскільки на письмову претензію про сплату у позасудовому порядку останній добровільно позивачу збитки внаслідок сплати страхового відшкодування не сплатив. Представник позивача до суду не з'явився, направивши до суду заяву про розгляд справиу його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та не заперечував проти заочного розгляду у випадку неявки відповідача. Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, зазначивши, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в НАСК «ОРАНТА» згідно з Договором добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів ДЦВ №0025046 строком дії з 18.03.2009 року по 17.03.2010р., надали суду вказаний Договір, а також копію Полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВС/4495934 від 18.03.2009р., належним чином завірену копію яких просили витребувати у НАСК «ОРАНТА» і залучити її в якості третьої особи у справі; також заявили про пропущення позивачем строку позовної давності. Ухвалою суду від 25.08.2015р. до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору було залучено НАСК «ОРАНТА». Представник третьої особи - НАСК «ОРАНТА» в судовому засіданні надав належним чином завірені копії Договору добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів ДЦВ №0025046 строком дії з 18.03.2009 року по 17.03.2010р., та Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № ВС/4495934 від 18.03.2009р., підтримав заперечення відповідача, просив відмовити у задоволенні позову з огляду на його безпідставність і недоведеність, а також з підстав пропущення позивачем строку позовної давності. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності і взаємозв'язку, судом встановлено наступне. 01 квітня 2009 року між [PERSON] (Страхувальник) та ПАТ СК "Кремінь"(Страховик) було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 1000083-04-01-09, предметом якого є майнові інтереси Страхувальника, пов'язані з володінням, розпорядженням та користуванням автомобілем Субару Форестер, д.н.з. [NUMBER]. 28.08.2009 року [PERSON] звернулася до Страховика (позивача) з заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок пошкодження автомобіля у дорожньо-транспортній пригоді, якм сталася за участю його автомобіля та транспортного засобу Мітсубісі, державний номер [NUMBER], що належить [PERSON], яким керував [PERSON]., транспортного засобу Сітроен, державний номер [NUMBER], що належить [PERSON] та яким керував [PERSON], та транспортного засобу Опель, державний номер [NUMBER], що належить "Віп-Рент", яким керував [PERSON] На водія [PERSON] складений протокол про адміністративне правопорушення за порушення вимог п.п. 33.2.1, 16.11 ПДР України, який разом з матеріалами відповідно до ст. 276 КУпАП був переданий до Голосіївського районного суду м. Києва. Позивачем на підставі заяви страхувальника і наданим ним документів зазначене ДТП було визнано страховим випадком, було складено страховий акт № 1000083-04-01-09/1/01/09 від 08 вересня 2009 року та виплачене страхове відшкодування в розмірі 77 503 грн. 64 грн. Згідно довідки ВДАІ з обслуговування Голосіївського районну підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в м. Києва від 02.09.2009 року, дорожньо-транспортна пригоді сталася 27.08.2009 року. Згідно зі статтями 512,514 ЦКУ кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом. Таким законом, зокрема, є стаття 27 Закону України «Про страхування» та стаття 993 ЦКУ, відповідно до яких до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У зазначених правовідносинах відбувається передача (перехід) права вимоги від страхувальника (потерпілого) до страховика по договору добровільного страхування автомобіля (Позивача). Нового зобов'язання з відшкодування збитків при цьому не виникає, оскільки відбувається заміна кредитора: потерпілий (страхувальник) передає страховику за договором добровільного страхування автомобіля своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди. Отже, позивач виступає замість потерпілого у деліктному зобов'язанні. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Новий кредитор набуває прав та обов'язків свого попередника. Відповідно, заміною кредитора деліктне зобов'язання не припиняється, оскільки відповідальна за спричинену шкоду особа свій обов'язок із відшкодування шкоди не виконала. Згідно із частиною 1 статті 262 Цивільного кодексу України заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Відповідно до статті 256 ЦКУ позовна давність - строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із статтею 257 ЦКУ загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частинами 3,4 статті 267 ЦКУ визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Потерпілий, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув права вимоги відшкодування до заподіювача й строк такої вимоги почав спливати з моменту заподіяння шкоди. У зв'язку з погашенням шкоди коштами страхового відшкодування до страховика за договором майнового страхування перейшло право вимоги (права кредитора, яким у деліктному зобов'язанні є потерпілий) до заподіювача із залишком строку позовної давності. Позивач реалізував своє право кредитора шляхом пред'явлення вимоги до відповідача - заподіювача шкоди. Оскільки у спірному зобов'язанні відбулася заміна кредитора - потерпілий передав позивачу у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, строк позовної давності є загальним (три роки), а його перебіг починається від дня настання страхового випадку, тобто від 28.07.2009 року. За таких обставин, які свідчать про перехід до Позивача права вимоги, а не виникнення у нього такого права, правильним і обґрунтованим є застосування до спірних правовідносин положень ст.ст. 257, 262, 512, 993 ЦКУ. Трирічний строк позовної давності закінчується 29.07.2012 року. Позивач звернувся до суду 10.09.2012 року, тобто, з пропуском трирічного строку позовної давності. Відповідно до ч.4 статті 267 ЦКУ сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки відповідачем та третьою особою заявлено в суді до ухвалення рішення по суті про застосування спливу позовної давності, казана заява підлягає задоволенню, а у задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: dismissed