Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Прокурор Жидачівського району Львівської області в інтересах держави в особі Жидачівської районної ради Львівської області звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Жидачівської районної ради Львівської області 3248,61 грн. витрат на лікування потерпілого від злочину [PERSON]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вироком Жидачівського районного суду від 16.01.2015 року, який [PERSON] не оскаржувався та набрав законної сили, останнього визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Під час судового розгляду кримінальної справи встановлено, що [PERSON] 08.10.2013 року приблизно о 18 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння та керуючи автомобілем марки "ВАЗ-2104" реєстраційний номер в2753ІН, рухаючись по автодорозі сполученням Стрий-Жидачів, на ділянці дороги між с.Вільхівці та с.Туради Жидачівського району Львівської області, грубо порушив ряд пунктів ПДР, виїхавши на зустрічну смугу, де допустив зіткнення з автомобілем марки "ВАЗ-2109", реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді перелому 3,4,7 ребер зліва з геморагічно-контузіційним пошкодженням лівої легені. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Жидачівської ЦРЛ з 08 по 21 жовтня 2013 року. Загальна сума затрачених Жидачівською ЦРЛ коштів на лікування [PERSON] становить 3248,61 грн.. Оскільки вина [PERSON] у скоєнні кримінального правопорушення встановлена в судовому порядку, прокурор Жидачівського району, як представник інтересів держави в суді, просить, в силу ст.ст.1191,1206 ЦК України, стягнути з нього на користь держави, яка фінансує медичний заклад понесені витрати на лікування особи, яка потерпіла від злочину. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, дав пояснення аналогічні змісту позову, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач [PERSON] у судове засідання двічі не з'явився, хоч був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, письмових пояснень, щодо розгляду вказаної справи ним подано не було, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи наведене та відсутність заперечень зі сторони представника позивача, суд вважає за можливе на підставі ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або ухвалу суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені цією особою. Вироком Жидачівського районного суду від 16.01.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України. Як вбачається зі змісту вироку, при розгляді кримінального провадження судом було встановлено, що [PERSON] 08.10.2013 року приблизно о 18 год. 00 хв., перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння та керуючи автомобілем марки "ВАЗ-2104" реєстраційний номер в2753ІН, рухаючись по автодорозі сполученням Стрий-Жидачів, на ділянці дороги між с.Вільхівці та с.Туради Жидачівського району Львівської області, грубо порушив ряд пунктів ПДР, виїхав на зустрічну смугу, де допустив зіткнення з автомобілем марки "ВАЗ-2109", реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], який отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді перелому 3,4,7 ребер зліва з геморагічно-контузіційним пошкодженням лівої легені. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Жидачівської ЦРЛ з 08 по 21 жовтня 2013 року. Частиною 2 статті 121 Конституції України встановлено, що прокуратура України становить єдину систему, на яку покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках визначених законом. Відповідно до ст.45 ЦК України у випадках, визначених законом, прокурор може звертатись до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб, або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. Прокурор Здійснює у суді представництво інтересів громадянина або держави в порядку, встановленому цим Кодексом та іншими законами, і може здійснювати представництво на будь-якій стадії процесу. Згідно із ст.36-1 Закону України "Про прокуратуру" прокурор має право звернення до суду з позовами або заявами про захист прав і свобод іншої особи, невизначеного кола осіб, прав юридичних осіб, коли порушуються інтереси держави, або про визнання незаконними правових актів, дій чи рішень органів і посадових осіб. Частиною 2 статті 1191 ЦК України держава має право зворотньої вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Статтею 1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995р. №11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров»я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993р. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. Як передбачено п.1 цього Порядку, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Згідно із довідкою Жидачівської ЦРЛ №469 від 17.06.2015 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Жидачівської ЦРЛ з 08 по 21 жовтня 2013 року та загальна сума затрачених Жидачівською ЦРЛ коштів на його лікування становить 3248,57грн. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов є підставним, обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідач дійсно вчинив злочин, внаслідок якого потерпілий [PERSON] перебував на лікуванні уЖидачівській ЦРЛ та внаслідок чого закладом охорони здоров'я були понесені витрати, а тому дані витрати підлягають стягненню з останнього в користь медичного закладу. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору за подання вказаного позову, відповідно до ст.88 ЦПК України, із відповідача слід стягнути на користь держави 243,60 грн. судового збору На підставі ст.ст.1191,1206 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995р. №11 "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат" та

Outcome: approved