Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа - орган опіки та піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що з 2011 року позивач і відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який 31 серпня 2016 року в судовому порядку розірвано. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. З 2016 року сторони проживають окремо і з цього часу відповідач з сином не зустрічався та не спілкувався, не цікавився його життям, здоров`ям, духовним та моральним розвитком, не брав участі в його вихованні та утриманні. За таких обставин, посилаючись на норми СК України, вказуючи, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню і утриманню дитини протягом тривалого часу, позивач просила суд позбавити відповідача батьківських прав стосовно його малолітнього сина [PERSON] . Сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача Кучер Ю.В. надіслала до суду заяву, в якій просила слухати справу без її та позивача участі, позовні вимоги підтримала, не заперечувала проти заочного рішення. Відповідач викликався до суду шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України (а.с. 64-65), однак до суду не прибув. У встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подав, жодних заяв чи клопотань не надіслав. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Черкаської міської ради (далі - третя особа) свого представника у судове засідання не направила, пояснень щодо позову, заяв чи клопотань не подала. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з викладеного, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. 31 серпня 2016 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 31 серпня 2016 року у справі № 709/1810/16-ц (а.с. 10). Позивач і відповідач є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 10 липня 2012 року серії [NUMBER] (а.с. 9). Рішенням Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 10 квітня 2017 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина - [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку і всіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 14 березня 2017 року і до повноліття дитини (а.с. 11-12). Відповідно до копії свідоцтва про шлюб від 2 червня 2018 року серії [NUMBER] позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] , після чого набула шлюбне прізвище " [PERSON] " (а.с. 17). З копії листа Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області від 16 квітня 2019 року № 4591/46/02-2019 вбачається, що позивач зверталася із повідомленням про погрози відповідача щодо вчинення стосовно неї фізичної розправи та про ухилення від сплати аліментів на утримання спільної дитини (а.с. 13). Згідно з копією розрахунку заборгованості по аліментах станом на 1 квітня 2019 року розмір заборгованості по аліментах відповідача становить 34419,80 гривень ( а.с. 15). Відповідно до характеристики з місця навчання від 16 квітня 2019 року неповнолітній [PERSON] навчається у Черкаській спеціалізованій школі І-ІІІ ступенів № 28, характеризується позитивно. За характером емоційний, нестриманий, але добрий. Інколи буває агресивним, що може провокувати конфлікти в класі. В колективі прагне бути лідером, друзів серед однокласників має небагато. Доручення виконує охоче, фізично розвинений, любить спортивні ігри. В позаурочний час відвідує спортивну секцію айкідо (а.с. 18). Згідно з характеристикою з місця навчання на сім"ю неповнолітнього [PERSON] вихованням учня займається мати, вітчим та дідусь. Батько (відповідач) за період навчання сина батьківські збори жодного разу не відвідував, з класним керівником стосунків не підтримував, до школи не телефонував, дитиною не цікавився (а.с. 19). Відповідно до акту обстеження умов проживання неповнолітнього [PERSON] від 12 квітня 2019 року комісією встановлено, що сім`я позивача проживає за адресою: [ADDRESS] . Житло у задовільному стані. Умови проживання для неповнолітнього є задовільними, дитина забезпечена нормальним харчуванням, одягом, речами та необхідним і вчасним медичним лікуванням (а.с. 21). Згідно з висновком виконавчого комітету Черкаської міської ради від 18 червня 2019 року № 361/30-03-03 розглянуто питання та вирішено за доцільне позбавити батьківських прав відповідача відносно його малолітнього сина - [PERSON] (а.с. 26). Відповідно до ст.ст. 164, 166 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Згідно з п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Згідно з ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, у зв"язку з чим у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати (постанова Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 759/99995/16-ц). Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків, тому позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини (пункт 54 рішення Європейського суду з прав людини від 7 грудня 2006 року у справі "Хант проти України"). З огляду на викладене суд вважає, що відповідач батьківські обов`язки не виконує, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, не переймається його вихованням, навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загально визнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання освіти. Зазначені фактори в сукупності суд розцінює як ухилення від виховання дитини, а тому позов підлягає до задоволення, оскільки має місце порушення законних права та інтересів дитини. За таких обставин, враховуючи досліджені судом докази у їх сукупності, відсутність заперечень відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов"язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас згідно з доданим до позовної заяви попереднім розрахунком судових витрат від 24 червня 2019 року судові витрати на правничу допомогу (аванс) складають 500,00 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 4 червня 2019 року (а.с. 28). Дослідивши вказаний попередній розрахунок судових витрат, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 500,00 (п"ятсот гривень 00 копійок) гривень. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 768,40 (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) гривень судового збору. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved