Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, мотивуючи тим, що 14.01.08 р. [PERSON] - відповідачем у справі - на той час, а в даний час - [PERSON] - як позичальником - було укладено з акціонерним комерційним банком „Форум", правонаступником якого є він, кредитний договір № 0 296/08/22 - СL (далі - кредитний договір). 04.03.08 р. позичальником було змінено прізвище із «[PERSON]» на «[PERSON]». Відповідно до п. 1.1 кредитного договору банк відкриває відповідачеві як позичальникові відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі. Кредитні кошти надаються строком по 12.01.18 р. (п. 1.2. кредитного договору). За користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 13 % річних (п. 1.3 кредитного договору). У відповідності до цього пункту кредитного договору, банк зобов'язаний надати відповідачеві як позичальникові кредитні кошти шляхом їх перерахування за наданими останнім платіжними документами перерахування на поточний рахунок, картковий рахунок або видачі готівкою відповідно до заяви відповідача як позичальника. Банк таке зобов'язання виконав у повному обсязі, відповідачеві як позичальнику було видано банком 142 000 доларів США. П. 3.3.2. кредитного договору передбачено обов'язок відповідача як позичальника щомісячно повертати кредитні кошти згідно з п. 2.3. кредитного договору; не пізніше строку, визначеного п. 1.2. кредитного договору, повернути банкові всю суму наданих кредитних коштів, сплачувати проценти за користування кредитними коштами. Згідно з п. 2.3 кредитного договору, відповідач як позичальник здійснює повернення кредиту частинами щомісячно на відкритий йому позичковий рахунок згідно графіка. Проценти за користування кредитними коштами відповідач як позичальник сплачує самостійно на відповідний рахунок щомісячно не пізніше 20 - го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами. Якщо цей день припадає на вихідний або святковий, проценти за користування кредитом відповідач як позичальник сплачує у перший робочий банківський день після вихідних або святкових днів (п. 2.6 кредитного договору). Однак, відповідач неналежним чином виконує взяті на себе зобов'язання та не повертає кредит і нараховані відсотки за користування кредитними коштами у обсягах та у строки, передбачені кредитним договором. Так, за станом на 07.07.15 р. - день складання розрахунку заборгованості - загальна сума боргу за кредитним договором без врахування пені становить 32 129,12 доларів США та складається з: - простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів - 4 317,73 доларів США; - поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів - 25 774 долари США; - простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 1 646,20 доларів США; - поточної заборгованості за нарахованими процентами - 391,19 долар США. Зазначає, що п. 3.2.2. кредитного договору передбачено право банка вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання відповідачем як позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, а також у випадку невиконання чи неналежного виконання відповідачем як позичальником зобов'язань за договорами, що є забезпеченням виконання зобов'язань. П. 2.4. кредитного договору передбачено, шо проценти за користування кредитними коштами сплачуються відповідачем як позичальником згідно з п. 2.6 кредитного договору. Несплата відповідачем як позичальником процентів в терміни, встановлені п. 2.6. кредитного договору, є підставою для вимоги дострокового повернення кредитних коштів, стягнення процентів за користування кредитними коштами, неустойки і дострокового звернення банком стягнення на заставлене майно. Зазначає, що, враховуючи, що відповідач неналежно виконує зобов'язання за кредитним договором і повернення основного кредиту та сплати відсотків, в банка виникло право дострокового повернення кредитних коштів. Покликаючись на ст. ст. 509, 526, 14 ЦК України, зазначає, що уклавши кредитний договір та прийнявши на себе зобов'язання повернути кредит, проценти за його користування в обумовлений строк, відповідач не виконав такого зобов'язання, чим порушив умови кредитного договору та ст. ст. 530, 629, 525, ч. ч. 1, 2 ст. 617, ч. 1 ст. 16, ч. 1 ст. 1 049, ст. ст. 1 054, 610 - 612 ЦК України. Зазначає, що п. 4.1. кредитного договору передбачено обов'язок відповідача як позичальника сплачувати за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів неустойку у вигляді пені у розмірі 0,2 % за кожен день прострочення, що обчислюється із суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. У зв'язку з тим, що відповідач як позичальник порушив вимоги п. п. 2.З., 2.4., 2.6., 3.3.2. кредитного договору, банк має право на стягнення пені, розмір якої у відповідності до наданого розрахунку заборгованості, становить 843,30 долари США (еквівалент в гривні за курсом Нацбанку України за станом на 07.07.15 р. - 17 933 грн. 57 коп.). Крім того, зазначає, що відповідно до п. 3.3.7 кредитного договору, відповідач як позичальник зобов'язаний протягом дії кредитного договору страхувати предмет застави на користь банку в акредитованих банком страхових компаніях. За кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобов'язань, передбачених п. 3.3. (крім п. 3.3.2.) кредитного договору, відповідач як позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5 000 грн. (п. 4.4. кредитного договору). У зв'язку з порушенням відповідачем як позичальником п. 3.3.7. кредитного договору, банком нараховано штраф у розмірі 5 000 грн. Покликаючись на ст. ст. 549, 550 ЦК України, зазначає, що він направив відповідачеві письмову вимогу про повернення кредиту та сплату процентів за користування кредитними коштами, однак, вимога залишена без реагування, заборгованість не погашена. Зазначає, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 16.06.14 р. прийнято рішення № 49 про початок ліквідації позивача як банка з 16.06.14 р.. 28.05.14 р. строк здійснення процедури ліквідації банку продовжено до 16.06.16 р.. З 19.01.15 р. уповноваженою особою Фонду на ліквідацію позивача як банка призначено Ларченко І. М., повноваження якої продовжено до 16.06.16 р. рішенням від 28.05.15 р. № 106. Покликаючись на п. 1 ч. З ст. 47, п. п. 5, 9 ч. 1 ст. 48, п. 5 ч. 2 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», зазначає, що у зв'язку з приведенням статуту АКБ «Форум» у відповідність до вимог Закону України «Про акціонерні товариства» 19.04.10 р. проведено зміну найменування юридичної особи позивача з АКБ «Форум» на ПАТ «БАНК ФОРУМ». Згідно статуту позивача, він є правонаступником АКБ «Форум». Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача як [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]) на його користь (ідентифікаційний код 21574) заборгованість за кредитним договором в сумі 32 129, 12 доларів США (тридцять дві тисячі сто двадцять дев'ять доларів США 12 центів) що складається з: - простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів - 4 317,73 доларів США; - поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів - 25 774,00 долари США; - простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 1 646,20 доларів США; - поточної заборгованості за нарахованими процентами - 391,19 долар США, а також нараховану пеню в розмірі 17 933 грн. (сімнадцять тисяч дев'ятсот тридцять три гривні) 57 коп. та штраф в сумі 5 000, 00 грн. (п'ять тисяч гривень) згідно п. 4.4 кредитного договору. В судове засідання представник позивача не з»явився, хоча позивач належно оповіщений. Про причини неявки свого представника суду не повідомив. Попередньо подано до суду заяву з проханням справу розглядати у відсутності представника позивача, з вказівкою, що позов підтримується повністю. Не заперечує проти заочного розгляду справи судом. Відповідач в судове засідання також не з»явився, хоча належно оповіщений. Причиною неявки суду повідомив - перебування на лікуванні з 16.05.16 р., що ствердив довідкою № 1 914/5 - 2.16 від 16.05.16 р.. Попередньо відповідач подав до суду письмове заперечення проти позову, обґрунтоване тим, що позов вважає безпідставним, не підтвердженим належними та допустимими доказами. Зазначає, що між АКБ «Форум», правонаступником якого є позивач, та ним як [PERSON] було укладено кредитний договір, предметом якого - надання відновлювальної кредитної лінії на споживчі цілі з лімітом кредитування 100 000 доларів США строком до 12.01.18 р.. Кредитні кошти банк, відповідно до п. 3.1.1 кредитного договору, зобов'язаний був надати відповідно до його як позичальника заявки. З січня по липень 2008 р. він отримав у банку до 100 000 доларів США, через певні обставини протягом того ж періоду він повернув 44 000 доларів США. Крім того, за станом на 01.10.15 р. ним сплачено загальну суму за кредитним договором - 125 378, 87 доларів США на погашення суми кредиту та процентів за користування кредитними коштами. Банк звернувся до суду з позовом до нього як [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 32 129, 12 доларів США, пені в сумі 17 933 грн. 57 коп. та штрафу в сумі 5 000 грн.. Після ознайомлення із матеріалами позовної заяви, а саме: із заявками на видачу готівки, він побачив, що вказані заявки на видачу готівки підписані не ним; він отримав у банку лише суму до 100 000 доларів США, до матеріалів справи додані заявки банкові на суму 142 000 доларів США. Вважає, що від його імені у банку невідомі йому особи отримали 42 000 доларів США, підписували від його імені заявки на видачу готівки та отримували протягом січня - липня 2008 р. грошові кошти. Від його імені у банку невідомі йому особи або особа на підставі кредитного договору шляхом складання та видачі завідомо підроблених документів, а також шляхом обману чи зловживанням довірою (шахрайства) отримали 42 000 доларів США протягом січня - липня 2008 р., що є, згідно ст. ст. 190, 358 КК України, кримінальним злочином. Кілька разів, він особисто та через своїх представників звертався до банка з проханням з'ясувати питання про те, яким чином у банку є заявки, копії яких долучені до матеріалів справи; підписи здійснені від його імені та на суму коштів, яку він не отримував. У банку він повідомив, що не визнає підпису на заявках на видачу готівки, не отримував 142 тис. доларів США. Однак, у банку не стали з»ясовувати причин та вказані питання. Він був змушений написати заяву до міліції про захист своїх прав та інтересів, оскільки, він отримав у банку суму - до 100 000 доларів США, а не 142 000 доларів США як вказує банк, так як від його імені у банку невідомі особи отримали 42 000 доларів США, підписали від його імені заявки на видачу готівки та отримували протягом січня - липня 2008 р. грошові кошти. За результатами розгляду його заяви до Ковельського міськвідділу У МВС України у Волинській області, була внесена інформація про скоєний злочин до ЄРДР 05.10.15 р. кримінального провадження № 120 150 301 100 012 25, у якому його визнано потерпілим. На даний час триває розслідування кримінального провадження за фактом підроблення документів невстановленим колом осіб. Разом з тим, зазначає, що позивач обґрунтовує позовні вимоги та додає копії заявок на видачу готівки на суму 142 000 доларів США. Вказані заявки на видачу готівки передбачені п. 3.1.1 підписаного кредитного договору та є обов'язковою умовою видачі готівки, що, в свою чергу є істотною умовою кредитного договору, оскільки, відповідно до ст. 1 054 ЦК України, кредитні кошти надаються на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст. ст. 5, 10, 57, 60, 64 ЦПК України встановлено обов'язок кожної сторони, зокрема, позивача, довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, належними та допустимими доказами, що містять інформацію щодо предмета доказування, з подачею письмових доказів в оригіналі. Просить у задоволенні позову відмовити. Представник відповідача в судове засідання також не з»явилась, хоча належно оповіщена. Про причини неявки суду не повідомила. На думку суду, розгляд справи можливий у відсутності осіб, які не з»явились. Зокрема, суд враховує, що чергова неявка самого відповідача до суду на 18.05.16 р. є поважною, однак, він має представника, яка можла б здійснити його представництво в суді, однак, не з»явилась до суду. Про причини неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши письмові докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до повного задоволення. При вирішенні спору суд враховує, що на підставі Постанови Правління Нацбанку України від 13.06.14 р. № 355 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16.06.14 р. за № 49 «Про початок ліквідації ПАТ «Банк Форум» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію», на підставі якого вирішено розпочати ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» відповідно до плану врегулювання з 16.06.14 р.. Спеціальним законом, який має пріоритет перед іншими нормами законодавства під час тимчасової адміністрації та ліквідації банків та в питаннях регулювання правовідносин у сфері гарантування вкладів фізичних осіб, є Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Згідно з ч. 3 ст. 1 зазначеного Закону, відносини, що виникають у зв'язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно - правовими актами Фонду та Нацбанку України. Таким чином, для правовідносин, що виникають під час тимчасової адміністрації або ліквідації банку, яку здійснює уповноважена особа Фонду, пріоритетними є норми Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до положень ст. 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», визначено обсяг повноважень Уповноваженої особи Фонду з дня її призначення. Із змісту ст. ст. 1 054, 1 055 ЦК України слідує, що за кредитним договором, укладеним у письмовій формі, банк зобов"язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язаний повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 1 050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов"язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов"язаний сплатити неустойку, відповідно до ст. ст. 549 - 552 ЦК України, що нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1 048 ЦК України. Якщо договором встановлений обов"язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1 048 ЦК України. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. ст. 549, 551 ЦК України, неустойка (пеня), що являє собою грошову суму, що встановлена договором, підлягає передачі боржником кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання та обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов"язання за кожен день прострочення виконання. Як вбачається з матеріалів справи, а саме: копії кредитного договору (а. с. 4 - 8) з додатками, між банком як кредитором, та відповідачем як позичальником склались зобов"язальні правовідносини, за якими банк надав відповідачу кредит в сумі 100 000 доларів США до 12.01.18 р., умови повернення кредиту та сплати відсотків, пені тощо, вказані позивачем, сторонами, дійсно, погоджено. Із копії кредитного договору слідує, що відповідач зобов»язувався сплачувати відсотки по кредитному договору, інші платежі. У кредитному договорі та додаткового договору № 1 від 20.08.10 р. до нього погоджено сторонами кредитного договору всі його умови. На час укладення кредитного договору позивач мав ім»я: [PERSON] (ІН - [NUMBER]). На час укладення додаткового договору № 1 від 20.08.10 р. до кредитного договору (а. с. 8), відповідач мав ім»я: [PERSON] (ІН - [NUMBER]). Наведене вище стверджується копією свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER], виданого 04.03.08 р. відділом рацс по м. Ковелю Ковельського МРУЮ Волинської області (а. с. 13); копіями паспортів відповідача та довідки про присвоєння йому ідентифікаційного номера (а. с. 42, 43). Як вбачається з наданих позивачем копій заявою на видачу готівки (а. с. 18 - 34), позичальникові банком надавались за вказаними вище заявками грошові суми, а загальна сума виданої готівки складає 142 000 доларів США. Згідно з розрахунком заборгованості по кредиту, загальна сума заборгованості за кредитом за станом на 07.07.15 р. за кредитним договором становить 32 129, 12 доларів США. Як слідує з копії вимоги позивача відповідачеві про дострокове виконання зобов»язань (а. с. 39), 20.03.15 р. (вих. № 4 262/12) ПАТ «Банк Форум» направило на адресу відповідача як [PERSON] - вимогу про дострокове виконання зобов'язань, за змістом якого вимагало протягом 7 (семи) робочих днів сплатити заборгованість за кредитним договором, а саме: повернути основну суму кредиту в розмірі 30 091 долар США 73 цента; сплатити заборгованість за простроченими процентами, що за станом на 13.03.15 р. становить 342 долари США 23 цента; сплатити заборгованість за строковими процентами, що за станом на 13.03.15 р. становить 434 долари США 66 центів; сплатити пеню за несвоєчасну сплату процентів, що за станом на 13.03.15 р. становить 46 доларів США 09 центів; сплатити штраф за несвоєчасне страхування предмету іпотеки у сумі 5 000 грн. у зв'язку з порушенням п. 4.4 кредитного договору; сплатити проценти, що будуть нараховані за станом на дату повернення основної суми кредиту за кредитним договором; сплатити пеню за несвоєчасне повернення кредитних коштів та несвоєчасну сплату процентів, що буде нарахована станом на дату повернення основної суми кредиту та сплатити проценти за кредитним договором; пеня сплачується у гривні, виходячи з офіційного курсу гривні до відповідної іноземної валюти, встановленої Нацбанком України на дату оплати пені. Така вимога отримана відповідачем 27.03.15 р. (а. с. 40). В судовому засіданні встановлено, що відповідач порушив умови кредитного договору, укладеного між ним та кредитором, сума заборгованості нарахована позивачем вірно та відповідно до умов кредитного договору, укладеного саме між банком та відповідачем. Як слідує із змісту ч. 2 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За рішенням Дніпровського райсуду м. Києва від 26.10.15 р. у цивільній справі № 755/12 807/15 - ц за позовом [PERSON] до ПАТ «Банк Форм» про визнання вимоги про дострокове виконання зобов»язань по кредитному договору незаконною та такою, що не підлягає задоволенню, внесення зміни до кредитного договору та додаткової угоди до нього, що залишене без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 08.12.15 р., у задоволенні таких вимог [PERSON] було відмовлено у повному обсязі. Судом було встановлено, що 14.01.08 р. між АКБ «Форум» (правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ «Банк Форум») та відповідачем у розглядуваній справі - на той час - [PERSON], дійсно, був укладений кредитний договір № 0296/08/22 - СL, за умовами якого банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі з лімітом кредитування 100 000 доларів США, кредитні кошти надаються строком по 12.01.18 р., за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 13 процентів річних. Ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняються частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Згідно положень ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконувати свої обов'язки відповідно до договору. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладання. (ч. 1 та ч. 3 ст. 631 ЦК України) Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (ст.ст. 530, 631 ЦК України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно положень ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Посилання відповідача на ту обставину, що позивачем не підтверджено отримання ним 142 000 доларів США кредиту з огляду на ліміт - 100 000 доларів США, не знайшли свого ствердження в суді. Так, позивачем надано копії заяв відповідача на видачу готівки на загальну суму 142 000 доларів США. Доказів їх фальшування відповідач суду не надав. А розрахунок заборгованості, наданий позивачем, з огляду на дати отримання готівкових коштів як кредитних позичальником та суті поняття «відновлювальна кредитна лінія», під якою розуміється кредитна лінія, протягом терміну дії якої після, навіть, часткового повернення наданих позичальнику кредитів, банк здійснює подальше кредитування цього ж позичальника в межах того ж ліміту лінії, визначеного у договорі, свідчить про застосування між сторонами саме погоджених ними умов кредитного договору, а не про видачу кредитних коштів банком без врахування ліміту, вказаного у кредитному договорі. Так, з розрахунку боргу та копій заяв про видачу готівки слідує, що позичальником в період з 21.01.08 р. по 26.02.08 р. отримано 75 400 доларів США, а повернуто - 12 000 доларів США (ліміт у 100 000 доларів США не вичерпано); в період з 08.05.08 р. по 29.05.08 р. отримано 14 000 доларів США, а повернуто - 32 000 доларів США (ліміт 100 000 доларів США не вичерпано і є можливість, отримавши вже за вказані два періоди готівки (кредитних коштів) на загальну суму 107 000 доларів США, однак, отримання, разом з тим, за станом на 29.05.08 р. ще - максимально - 42 600 доларів США, що і відповідає суті поняття «відновлювальна лінія» з лімітом 100 000 доларів США в дії. Посилання позивача на ту обставину, що він є потерпілим у кримінальному провадженні, порушеному за фактом підроблення заяв від його імені за вищевказаним кредитним договором, що не завершене на даний час, на думку суду, не може бути підставою для відмови у позові. Позовні вимоги позивача, на думку суду, стверджені у повному обсязі не лише копіями заяв про видачу готівки (а. с. 18 - 34), а і іншими доказами у справі, як то копії кредитного договору та додаткової угоди до нього, умови чого відповідачем не оспорюються у розглядуваній справі; розрахунком погашення боргу (а. с. 35 - 38), що цілком кореспондується з даними (дати і суми) копій усіх заяв на видачу готівки. Разом з тим, відповідач не навів суду переконливих доказів того, що, зокрема, мало місце страхування предмету застави на користь банку в акредитованих банком страхових компаніях, відповідно до вимог п. 3.3.7 кредитного договору. Та ж обставина, що сторонами укладено іпотечний договір від 21.01.08 р. на забезпечення виконання зобов»язань відповідача за кредитним договором, стверджується копією такого іпотечного договору (а. с. 14 - 16) з копією акта опису майна, що передається в іпотеку, від 21.01.08 р.. Суд також враховує те, що відповідач у розглядуваній справі як позивач у цивільній справі № 755/12 807/15 - ц за позовом [PERSON] до ПАТ «Банк Форм» про визнання вимоги про дострокове виконання зобов»язань по кредитному договору незаконною та такою, що не підлягає задоволенню, внесення зміни до кредитного договору та додаткової угоди до нього, жодним чином не оспорював суми отриманого ним кредиту за кредитним договором, будучи незгідним лише із змістом вимоги банку № 4 262/12 від 20.03.15 р. про дострокове виконання зобов'язань та стягнення штрафних санкцій, який отримав у березні 2015 р. Він настоював лише на проведенні конвертації заборгованості по кредиту в національній валюті України, по курсу, що діяв у грудні 2014 р., хоча у вказаній вище вимозі банк вже зазначав про те, що вимагає повернення саме суми 142 000 доларів кредитних коштів як отриманих готівкою, сум інших платежів. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача доведені у повному обсязі, є підставними, сума заборгованості підлягає стягненню у повному розмірі з відповідача на користь позивача. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, суд вважає, що вони підлягають стягненню з відповідача на доход держави у повному обсязі, так як позивач звільнений від сплати судового збору. Суд виходить з того, що позов позивачем закладено 24.07.15 р., враховує загальну суму ціни позову, з врахуванням курсу нацвалюти України за станом на день розгляду справи.

Outcome: approved