Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON], [INFO], а також стягнення з нього аліментів на утримання доньки, в твердій грошовій сумі розміром 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона проживала у цивільному шлюбі з відповідачем 2001року по 2002 рік. Від спільного проживання у них народилася донька [PERSON], [INFO] З вересня місяця 2002 року [PERSON] покинув її з донькою і переїхав проживати до помешкання своїх батьків в м.Ківерці Волинської області, і з того часу із сім'єю не проживає та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків: не цікавиться життям доньки, не спілкується з нею та не займається її вихованням, матеріально не забезпечує дитину, що свідчить про те, що останній ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків і це є підставою для позбавлення його батьківських прав та стягнення з нього аліментів. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, обґрунтувавши їх вищевикладеними обставинами, просила їх задовольнити. Відповідач вважається належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, оскільки повідомлявся про дату і місце судового засідання через оголошення у пресі, у відповідності до ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Проте відповідач в судове засідання не з»явився, причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило. Представник третьої особи на стороні позивача, без самостійних вимог: служби у справах дітей Заставнівської РДА в судове засідання не з»явився, надав суду заву з проханням розглянути справу у його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки представник позивача не заперечувала проти розгляду даної цивільної справи у відсутності відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення Прокурор в судовому засіданні підтримала позовні вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON] та стягнення з нього аліментів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.12 ЗУ "Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Статтею 150 СК України визначені обов'язки батьків, зокрема, по вихованню своєї дитини, піклуванню про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, освіту. Згідно з п. 2 ч. 1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] від 27.09.2002 року виданого виконкомом Кадубовецькою сільської ради Заставнівського району Чернівецької області, вбачається, що батьками дитини є [PERSON] та відповідач: [PERSON] (а.с. 9). Судом встановлено, що дочка [PERSON] навчається у 6 класі Кадубовецького навчально-виховного комплексу та перебуває на повному утриманні матері, яка самостійно займається її вихованням. (а.с.14). Відповідач [PERSON] з сім'єю не прожива з 2002 року, вихованням та утриманням дочки не займається. Протягом останніх дванадцяти років, батько жодного разу до дочки не з'явився у НВЗ, не піклується про її здоров'я, фізичний та моральний розвиток, про створення належних умов для її проживання та виховання, не цікавиться її матеріальним забезпеченням. Зазначені обставини підтверджуються довідкою про склад сім"ї, виданої виконкомом Кадубовецької сільської ради (а.с.11), актом обстеження матеріально-побутових умов проживання (а.с.14). Також свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні показали, що відповідач не проживає в селі, не відвідує дочку [PERSON] не спілкується з нею, не займається її вихованням, матеріально не забезпечує дитину, не цікавиться її життям. Позивачка разом зі своїми батьками піклується про дитину. Згідно рішення виконавчого комітету Кадубовецької сільської ради №5/6-4 від 30.05.2014 року та висновку органу опіки та піклування Заставнівської РДА від 20.06.2014 року №01-31/21-1366, вбачається за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його дочки [PERSON] (а.с.24,25). Оцінивши всі досліджені в судовому засіданні докази, судом встановлено, що відповідач не спілкується з дочкою, не проявляє до неї батьківської турботи, не цікавиться та не відвідує її, не турбується про її фізичний і духовний розвиток, матеріально не забезпечує. Така поведінка [PERSON] свідчить про те, що останній без поважних причин повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків та свідомо нехтує ними, що відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України є підставою для позбавлення його батьківських прав. Враховуючи викладене, суд вважає, що в інтересах дитини, позов [PERSON] про позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його дочки [PERSON] підлягає задоволенню. Стосовно вимог позивача про стягнення аліментів на утримання дитини, суд приходить до наступного. Статтею 180 СК України передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідно до ст.166 ч.2 СК Ураїни особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов"язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом належними доказами по справі установлено такі факти і відповідні їм правовідносини, зокрема, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 9). Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивачка ніде не працює, не зареєстрована в Заставнівському районному центрі зайнятості, як шукаюча роботу чи безробітна. Періодично виїжджає на роботу за кордон. Судом встановлено, що відповідач офіційно не працює, допомоги для утримання доньки не надає. Добровільної угоди про сплату аліментів сторонами не укладено. На основі викладеного, суд вважає, що аліменти в даному випадку слід стягувати з відповідача саме у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач не отримує регулярного доходу. При визначенні розміру аліментів суд керується вимогами ст.7 ЗУ "Про Державний Бюджет України на 2014 рік" щодо прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років, що з 1 квітня 2014 року становить 1286 грн. на місяць, забезпечення якого є рівною мірою обов'язком як матері так і батька. За таких обставин суд вважає, що з відповідача необхідно стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Зазначений розмір аліментів відповідає заявленим позовним вимогам. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. При цьому, згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати, зокрема, 243,60 грн. судового збору. Також згідно ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджені витрати на судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved