Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, мотивуючи свої вимоги тим, що він наказом від 09.07.1969 року № 292 був прийнятий на роботу до Дарницького ремонтного заводу в кузовний цех на посаду учня слюсаря. 17.07.1969 року заявник перебував на роботі у кузовному цеху і при роботі на монорельсовій дорозі під час виходу з кабіни торкнувся рукою за шин провід і отримав електроопіки 3 і 4 ступеню лівої руки. 18.07.1969 року був складений акт № 11 про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1, в якому помилково у п. 7 була вказана професія заявника "крановщик" замість "учень слюсаря". Відповідно до висновку МСЕК [PERSON] була встановлена перша група інвалідності довічно, причиною інвалідності є трудове каліцтво, що підтверджується довідкою від 22.05.2015 року. Заявник звернувся до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві для вирішення питання про призначення страхових виплат у зв"язку із нещасним випадком на виробництві, але листом від 30.07.2015 року йому було відмовлено у зв"язку із ненаданням документів, що підтверджують факт виконання ним 17.07.1969 року трудових обов"язків "крановика" за розпорядженням чи наказом підприємства, або рішенням суду. Оскільки надати всі необхідні документи заявник не може, він звертається до суду з даною заявою, в якій просить встановити факт трудового каліцтва на Дарницькому ремонтному заводі 17.07.1969 року під час виконання трудових обов"язків учня слюсаря. У судовому засіданні представник заявника повністю підтримала заяву, просила її задовольнити у повному обсязі, зазначивши при цьому, що іншого шляху для вирішення даного питання немає. Представник заінтересованої особи - Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві - у судовому засіданні з заявою не погодився. Зазначив, що є інший порядок підтвердження відповідного факту, а саме заявнику на підставі наявних документів може бути виданий новий Акт про нещасний випадок, на підставі якого йому і будуть призначені страхові виплати. На підставі викладеного представник просив у задоволенні заяви відмовити. Представник заінтересованої особи - ВАТ "Київський завод "Агромаш" - у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення представника заявника, представника заінтересованої особи, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що заявник наказом від 09.07.1969 року № 292 був прийнятий на роботу до Дарницького ремонтного заводу в кузовний цех на посаду учня слюсаря. 17.07.1969 року заявник перебував на роботі у кузовному цеху і при роботі на монорельсовій дорозі під час виходу з кабіни торкнувся рукою за шин провід і отримав електроопіки 3 і 4 ступеню лівої руки. 18.07.1969 року був складений Акт № 11 про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1, в якому помилково у п. 7 була вказана професія заявника "крановщик" замість "учень слюсаря". Відповідно до висновку МСЕК [PERSON] була встановлена перша група інвалідності довічно, причиною інвалідності є трудове каліцтво, що підтверджується довідкою від 22.05.2015 року. Заявник [PERSON] звернувся до Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Києві для вирішення питання про призначення страхових виплат у зв"язку із нещасним випадком на виробництві, але листом від 30.07.2015 року йому було відмовлено у зв"язку із ненаданням документів, що підтверджують факт виконання ним 17.07.1969 року трудових обов"язків "крановика" за розпорядженням чи наказом підприємства, або рішенням суду. Як зазначає [PERSON] у своїй заяві, надати необхідні документи він не має можливості, оскільки під час нещасного випадку заявник виконував обов"язки учня слюсаря і не міг у 17 років виконувати трудові обов"язки кранівника. Заявник у період розгляду справи звернувся до Головного управління держпраці у Київській області з заявою про перегляд Акту за формою Н-1, оформленого за результатами розслідування нещасного випадку, що стався 17.07.1969 року на території Дарницького ремонтного заводу. Листом від 20.05.2016 року заявнику було повідомлено про те, що нещасний випадок стався під час виконання обов"язків кранівника, професія "учень слюсаря" є похідною від основної професії й використовується під час проходження первинної професійної підготовки та відповідно до п. 21 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві максимальний строк зберігання актів за формою Н-5 і Н-1 становить 45 років, а тому Управління не вбачає необхідності в організації повторного проведення розслідування вказаного нещасного випадку. Під час розгляду справи було достовірно встановлено, що [PERSON] був прийнятий на посаду учня слюсаря ВАТ "Київський завод "Агромаш" 09.07.1969 року, що підтверджується наказом № 292 від 09.07.1969 року, витягом з трудової книжки, актом № 11 від 18.07.1969 року про нещасний випадок на виробництві. За період з 09.07.1969 року по 17.07.1969 року жодних змін у посаді [PERSON] не відбувалося, інших записів у трудові книжці не міститься, будь-яких наказів про переведення заявника на іншу посаду суду надано не було, що підтверджує той факт, що на момент нещасного випадку з заявником він виконував саме обов"язки учня слюсаря. Крім того, станом на 17.07.1969 року заявнику [PERSON] було лише 17 років, а тому виконувати обов"язки кранівника він не міг, відповідно до затвердженого на той момент законодавства про працю. Відмовляючи у призначенні заявнику страхових виплат, Управління виконавчої дирекції послалося на відсутність документів, підтверджуючих факт виконання заявником трудових обов"язків учня слюсаря. Але під час розгляду справи був достовірно встановлений та підтверджений належними доказами факт трудового каліцтва [PERSON] на Дарницькому ремонтному заводі 17.07.1969 року під час виконання трудових обов"язків учня слюсаря. Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ст. 258 ЦПК України у заяві про встановлення факту повинно бути зазначено, який факт необхідно встановити, та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та докази, що його підтверджують. Як встановлено при розгляді справи, факт трудового каліцтва необхідно заявнику для вирішення питання про призначення страхових виплат. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є підставною та обґрунтованою, оскільки факт трудового каліцтва є повністю доведеною зібраними та дослідженими матеріалами справи, у зв"язку з чим заява [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved