Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення боргу за договором позики. Посилається на те, що 20.07.2011 р. вона за нотаріально посвідченим договором позики передала [PERSON] грошові кошти у сумі 577977 грв., що на день укладення договору було еквівалентно 70000 доларів США. Факт отримання відповідачем коштів стверджується заявою-розпискою від 20.07.2011 р. Згідно укладених договорів позики [PERSON] зобовязався повернути їй борг у гривнях, що на кінцеву дату повернення коштів складатиме еквівалент 70000 доларів США за курсом продажу доларів США Відділення № 9 Закарпатської обласної дирекції ПАТ "[PERSON] Аваль". Однак відповідач на день подання позову до суду вказані кошти не повернув. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до розрахунку заборгованості сума боргу за курсом у 16.53 грв. за 100 доларів США становить 1157100 грв., сума боргу з урахуванням 3 % річних від простроченої заборгованості становить 117263.37 грв. та сума боргу з урахуванням індексу інфляції від простроченої заборгованості становить 255422.51 грв. У судовому засіданні представник позивачки просив стягнути з відповідача суму боргу в гривнях по курсу долара встановленого Нацбанком України станом на 08.07.2015 р. в розмірі 21.7 грв. за долар, в сумі 1519000 грв., три проценти річних в сумі 182280 грв. та 117263.37 грв. втрат від інфляції. Відповідач у судове засідання не зявився. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином у порядку передбаченому ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. Згідно ч.ч. 1, 2 п. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 1 ст. 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач 20.07.2011 року\~взяв у борг\~від позивачки 577977 грв., що за курсом НБУ (1 долар США = 7.9711 грв.) на дату укладення договору було еквівалентно 70000 доларів США та зобовязався повернути гроші до 20.07.2013 року. Зазначене підтверджено нотаріально посвідченим договором позики грошових коштів\~та заявою [PERSON] від 20.07.2011 року.\~28.07.2011 року між сторонами було укладено додатковий договір про внесення змін та доповнено до договору позики грошових коштів, з п. 1 якого убачається, що [PERSON] передає у власність [PERSON] у якості позики грошові кошти у сумі 577977 грв., що за курсом НБУ (1 долар США = 7.9711 грв.) на дату укладення договору еквівалентно 70000 доларів США, а позичальник відповідно до умов цього договору зобовязується повернути позикодавцеві суму грошових коштів у гривні, що на кінцеву дату повернення грошових коштів складатиме еквівалент 70000 доларів США за курсом продажу доларів США Відділення № 9 Закарпатської обласної дирекції ПАТ "[PERSON] Аваль". Однак дане зобовязання виконано не було. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За правилами ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Доказів повернення позикодавцеві суму позики відповідач не надав. У зв'язку із цим, за правилами ч. 1 ст. 1050 ЦК, наступають наслідки порушення договору позичальником відповідно до вимог ст. 625 ЦК. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Довідки про курс долара США у відділенні № 9 Закарпатської обласної дирекції ПАТ "[PERSON] Аваль" (як зазначено у договорі) позивачка та її представник суду не надали, тому при встановленні розміру боргу, який відповідач повинен повернути у гривнях суд застосовує курс долара США встановлений національним банком України станом на 08.07.2015 р. 21.7 грв. за 1 долар. Таким чином, суд враховує, що відповідач не виконав взятих на себе зобовязань по договору позики, кошти не повернув, а тому з останнього підлягає до стягнення на користь позивачки сума боргу 1519000 грв., що є еквівалентом 70000 доларів США (70000 дол. * 21.7 грв. = 1519000 грв.). Три проценти річних від цієї суми становить (1519000 грв. % 3 = 45570 грв. * 4 роки =) 182280 грв. Суд вважає, що заявлена позивачкою сума індексу інфляції 255422.51 грв. стягненню не підлягає, так як у відповідності до укладеного між сторонами договору, сума боргу стягується у гривнях відносно курсу долара США, щодо якого індекс інфляції застосовуватися не може. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки також слід стягнути судові витрати у сумі 3654 грв. За таких обставин,

Outcome: partial