Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

Позивач звернувся з позовною заявою до Царичанського районного суду Дніпропетровської області, в якій просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS], посилаючись на приписи частин першої, другої та четвертої статті 344 Цивільного кодексу України. На обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що [INFO] помер його батько - [PERSON], [INFO], який на день своєї смерті постійно проживав один та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], починаючи з 24.11.1958 року і по день смерті згідно запису в домовій книзі. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги спадкування після померлого батька, за життя батько заповіту не складав. Заяву про прийняття спадщини після смерті батька позивач нотаріусу не подавав. Батько позивача [PERSON], який помер [INFO], мешкав у належному йому житловому будинку за вище вказаною алресою, починаючи з 24.11.1958 року. Позивач з дитинства також мешкав разом із батьком. Після смерті батька позивач продовжував підтримувати житловий будинок та використовував його як дачу. Житловий будинок належав померлому [INFO] [PERSON] на підставі технічного паспорту, реєстровий номер 778кн6, виготовленого ОКП "Царичанське БТІ" станом на 05.07.2000 року. Ринкова вартість житлового будинку з господарськими спорудами становить 25000,00 грн. Відкрите і безперервне користування житловим будинком позивачем після смерті батька підтверджується: абонентськими книжками по розрахункам за електроенергію на його ім"я за адресою: [ADDRESS] та квитанціями про сплату за електроенергію, починаючи з 06.12.2002 року на постійній регулярній основі; договором про користування електричною енергією для побутових споживачів Дніпропетровської області від 19.02.2010 року про користування електричною енергією за адресою: [ADDRESS]; довідкою начальника Царичанського районного відділення енергозбуту про відсутність заборгованості [PERSON] по особовому рахунку 2208098 станом на 26.08.2014 року; договором № 428 від 02.10.2006 року про надання послуг води і водовідведення [PERSON] за адресою: приватний будинок [ADDRESS]; розрахунковими книжками по сплаті за воду за 2005-2010 роки; довідкою ЖКГ КП "Царичанське ВОЖКГ" від 26.08.2014 року №192 про відсутність заборгованості абонента [PERSON] з водопостачання станом на 26.08.2014 року; рішенням Царичанської селищної ради Царичанського району Дніпропетровської області п"ятого скликання 11 сесії від 14.02.2007 року №239-11/V про надання [PERSON] 0,13 га для городництва в [ADDRESS]; договором на право тимчасового користування землею 0,13 га за адресою: вул.Кірова, буд.160 в смт.Царичанка на умовах оренди від 22.02.2007 року; квитанціями про сплату земельного податку за вказаною в договорі адресою від 19.07.2007 року, від 09.01.2008 року; від 08.09.2009 року, від 07.08.2012 року; від 20.08.2013 року; від 19.08.2014 року. У серпні 2014 року позивач звернувся до нотаріуса для оформлення права власності на майно в порядку спадкування після померлого батька, але отримав усну відмову з підстав пропуску строків звернення для прийняття спадщини. Відмова нотаріуса для відповідача була неочікуваною, оскільки за обставин вільного постійного володіння житловим будинком вважав спадщину фактично прийнятою. Оформлення документів на будинок вважав формальністю, оскільки інші спадкоємці першої черги спадкування відсутні. Таким чином, позивач відкрито та безперервно володіє житловим будинком [ADDRESS], починаючи з 24.11.1958 року, враховуючи час, з якого за вказаною адресою проживав батько [PERSON], спадкоємцем якого є позивач. Загальний строк набувальної давності перевищує десять років і складає 56 років. Після смерті батька [INFO] позивач продовжував володіти житловим будинком, що підтверджується відповідними квитанціями про сплату за послуги енерго та водо постачання та користування землею за вказаною адресою. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заявлені [PERSON] позовні вимоги і просив задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача Бабанська Л.А. в судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі і не заперечувала проти їх задоволення. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Приписами ч.ч.1, 2, 4 ст.344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перевіривши справу, вивчивши надані позивачем і відповідачем документи, заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши правову позицію відповідача, даючи оцінку доказам у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі ст.ст. 15, 16, 20, 328, 344 Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, так як позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], а інші особи на це майно з дня смерті спадкодавця своїх претензій не заявляли. Обставини, викладені в позовній заяві, визнані відповідачем та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Із встановлених обставин випливає, що між сторонами існують правові відносини щодо набуття права власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], до яких повинні бути застосовані ст.ст. 328, 344 ч.ч. 1, 2, 4 Цивільного кодексу України. Юридична доля нерухомого майна на час розгляду справи залишається невизначеною. Понесені позивачем судові витрати згідно приписів ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Документально підтвердженими є витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 250,00 грн. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved