Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

[PERSON] і [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11.11.2009 року; в шлюбі сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] 14.10.2014 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів з відповідача на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача (батька) щомісячно, починаючи з дня пред"явлення позову і до досягнення дитиною 23 років за умови, що дитина буде продовжувати навчання, посилаючись на те, що з липня 2013 року сторони проживають окремо; дитина проживає разом з позивачкою; відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання сина, тому вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити; відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився повторно; про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, будь-яких клопотань від нього не надходило. Відповідно до положень ст.224 ЦПК України судом визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Згідно ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181, 191 СК України способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) і (або) у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються (за загальним правилом) за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11.11.2009 року; в шлюбі сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір»ю - позивачкою [PERSON] (а.с.3-4). Як стверджує позивачка, сторони на даний час проживають окремо; відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] добровільно у достатньому розмірі; при цьому, відповідач є працездатною особою та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина, відрахувань з його заробітку на користь інших осіб за виконавчими листами (аліментів тощо) не відбувається. Будь-яких заперечень по суті справи відповідачем судові не надано. Відповідно до ст.189 СК України договір про сплату аліментів на дитину в нотаріальному порядку сторони не укладали. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує пояснення позивачки, стан здоров"я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, відсутність заперечень з боку відповідача по суті позову, і вважає за можливе та необхідне встановити розмір аліментів у частці від доходу батька (відповідача) - 1/3 частину від його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 14.10.2014 року і до досягнення сином [PERSON] повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно Закону. Вимога позивачки в частині стягнення аліментів після досягнення сином повноліття і до 23 років за умови, що дитина буде продовжувати навчання, заявлена без достатніх правових підстав, тому в цій частині позову має бути відмовлено.

Outcome: partial