Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі по 600 (шістсот) гривень щомісячно, починаючи з 19 серпня 2016 року і до досягнення дочкою повноліття, а також на її [PERSON] утримання по 300 гривень щомісячно. Судові витрати просить покласти на відповідача. В обгрунтування позовних вимог вказала, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. На даний час вони з чоловіком спільно не проживають, дочка проживає з позивачкою, перебуває на її утриманні. Крім цього зазначила, що самостійно утримувати дочку за таких умов, не може, так як [PERSON] після народження дочки жодної матеріальної допомоги на її утримання не надавав і не надає. У зв'язку з тим, що добровільної згоди з відповідачем про спільне утримання дочки не досягнуто, змушена звернутись в суд. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала з тиж же підстав. Додатково пояснила, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у вказаному розмірі, оскільки періодично працює, хоча й неофіційно, та має мінливий нерегулярний дохід, який на час їхнього спільного проживання інколи складав 3000-4000 гривень на місяць. На даний час шлюб між ними не розірвано, однак проживають вони окремо і [PERSON], як батько спільної дитини, участі по її утриманню не бере та допомоги їй у цьому іншим чином, не надає. Вона з донькою [PERSON] проживає у сім"ї своєї матері. Мати теж не працює і в таких умовах їй самостійно тяжко утримувати дитину. Крім державної допомоги, призначеної їй у зв"язку з народженням дитини, інших доходів не має і працевлаштуватись не може, оскільки дитині не виповнилось ще й 6-ти місяців, а тому просить також стягнути з відповідача на її утримання по 300 гривень щомісячно. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Свої заперечення обгрунтовує тим, що заявлені вимоги є безпідставними та такими, що підлягають до задоволення частково. Посилається на те, що зараз проживає з мамою, яка перебуває на його утриманні, також посилається на те, що він не має постійного місця роботи та має захворювання хребта. Крім цього вказав, що [PERSON] отримує державну допомогу на дитину і має можливість утримувати дочку. Просив зменшити стягувану суму аліментів, однак конкретного розміру аліментів, який згідний був би сплачувати на утримання доньки не вказав. Вважає, що сплачувати аліменти на утримання дружини потреби взагалі немає. Заслухавши пояснення позивачки та заперечення відповідача, дослідивши подані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка та відповідач мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. ( а.с. 4) Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, кошти за рішенням суду на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Як встановлено судом, і підтверджується поясненнями самих сторін, відповідач в добровільному порядку свого обов"язку по належному утриманню спільної з позивачкою дочки [PERSON], не виконує. Згоди щодо участі відповідача в утриманні дитини між ними не досягнуто. Тому суд рахує необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] в судовому порядку. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини в межах позовних вимог, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини, одержувача та платника аліментів. Як видно з пояснень позивача, вона знаходиться у скрутному матеріальному становищі, оскільки, крім держаної допомоги на дитину, інших доходів не має. Догляд та утримання спільної дочки - [PERSON] потребує значних видатків і тих коштів, що вона одержує на дитину, не вистачає. Вказані обставини відповідач не заперечував, проте вважає, що оскільки позивач одержує державну допомогу на дитину, то потреби у сплаті аліментів немає. При цьому суд враховує, що відповідач [PERSON] полишивши сім"ю, фактично самоусунувся від виконання свого обов"язку по утриманню неповнолітньої дитини, будь-яких інших утриманців відповідач не має, отримує тимчасові доходи від заробітків і може сплачувати аліменти на утримання доньки. З огляду на це, суд при визначенні розміру аліментів, враховує вік дитини, з дня народження якої на час розгляду справи не виповнилось й шести місяців, що зумовлює значні потреби в її утриманні, зокрема на засоби дитячої гігієни ( підгузники, пелюшки), змінний дитячий одяг, сезонний одяг, потреби у профілактичному щорічному відвідуванні дитячого педіатра, потреби у придбанні дитячих предметів ( іграшок, тощо) спрямованих на загальний розвиток дитини, дитячому харчуванні. Все це потребує значних матеріальних затрат. Однак, як видно, весь тягар по матеріальному забезпеченню дитини, несе позивач [PERSON]. А тому, суд вважає, що зазначений у позовній заяві розмір аліментів в сумі по 600 гривень щомісячно відповідає реальним потребам дитини, у зв"язку з чим, позов у вказаному розмірі слід задовольнити в повному обсязі. При цьому, посилання відповідача на наявність у нього захворювання хребта є не підтвердженим, оскільки представлена ним копія акту медичного обстеження №3317 від 23.03.2015 року датована 23.03.2015 року і не відображає медичних відомостей станом на час розгляду справи, а також наявності будь яких захворювань у відповідача на цей час. Також, суд враховує, що відповідно до ст. 84 СК України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Факт проживання спільної сторін по справі доньки [PERSON] з позивачкою [PERSON] підтверджується документально ( а.с.6), а також визнається й самим відповідачем. Обставин, якіб свідчили про неможливість [PERSON] сплачувати аліменти на утримання дружини, судом не встановлено, оскільки таких обставин відповідачем в суді не доведено. Таким чином, приймаючи до уваги, що в силу віку дитини, позивачка фактично змушена постійно знаходитись з дитиною та доглядати за нею, у зв"язку з чим позбавлена можливості працювати та одержувати інші доходи, суд рахує доцільним стягнути з [PERSON] аліменти, які б покривали мінімальні потреби дружини на її утримання в розмірі по 300 гривень щомісячно, починаючи з 19 серпня 2016 року та до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] трьох років. Обставин, які б звільняли відповідача від обов'язку по утриманню своєї малолітньої дочки та дружини, або ж свідчили про неможливість стягнення з нього аліментів у зазначеному розмірі, судом не встановлено. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від його сплати на підставі закону, а також понесені позивачкою і документально підтверджені витрати. ( а.с.7-9) Враховуючи, наведене, на підставі ст.ст. 84, 174, 180, 181, 184, 185 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved