Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство комерційного банку "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування позову позивач зазначив, що [PERSON] отримала кредит у розмірі 21600 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана 14 серпня 2007 року заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" і "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, що складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат на умовах передбачених дійсним договором. Однак, відповідач порушила умови договору та станом на 31 січня 2018 року має прострочену заборгованість в розмірі 56407 грн 17 коп, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 4867 грн 85 коп, із заборгованості по відсотках за користування кредитом в сумі 41832 грн 59 коп, із заборгованості за пенею та комісією в сумі 6544 грн 48 коп, а також штрафів у відповідності до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн 00 коп (фіксована частина) та 2662 грн 25 коп (процентна складова). Позивач просить стягнути з відповідача 56407 грн 17 коп заборгованості за кредитом та сплачені судові витрати в розмірі 1762 грн 00 копійок. Відповідач відзиву, інших заяв, заперечень та клопотань не надав. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін на підставі наданих доказів. Проаналізувавши матеріали справи в їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України - "Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться." Згідно з частиною 2 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 1 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України, встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положенні ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільного процесуального кодексу України. В даному випадку позивач надав суду достатньо доказів про невиконання відповідачкою умов кредитного договору, що знайшло своє підтвердження в матеріалах справи, відповідачка в свою чергу не спростувала доводи позивача викладені в позовній заяві. Тому суд, дотримуючись норм закону та всебічного і повного дослідження матеріалів справи та враховуючи, що на час розгляду справи в суді сторонами договір № б/н від 14.08.2007 року не був припинений, відповідачка в добровільному порядку не виконала свої зобов'язання перед Банком, що є істотним порушенням договору внаслідок якого позивач позбавлений можливості отримати суму кредиту, відсотків за користування кредитними коштами, на що розраховував при укладенні договору, вважає, що даний позов є обґрунтований та доведений належними доказами, тому підлягає задоволеною та стягненню з відповідачки документально підтверджену заборгованість станом на 31.01.2018 року. Відповідно до ст. 264 Цивільного процесуального кодексу України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку із ухваленням суду рішення про задоволення позовних вимог, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені ним і документально підтверджені в розмірі 1762,00 грн

Outcome: approved