Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

ПрАТ "АК "Київводоканал" звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги з [PERSON] . Свої вимоги мотивував тим, що 05.08.2014 в газеті Хрещатик № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) пор надання публічним акціонерним товариством Акціонерна компанія Київводоканал , що перейменоване на ПрАТ "АК "Київводоканал" , як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 ЗУ Про житлово-комунальні послуги послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж). Фізична особа, яка користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов договору. Таким чином [PERSON] отримує послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 1.1 Договору, ПрАТ "АК "Київводоканал" зобов`язується надавати Відповідачу відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньо будинкових систем), а Відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Відповідно до п. 3.1 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Жодних повідомлень про відмову від надання зазначених послуг від [PERSON] не надходило. Однак [PERSON] не виконувала належним чином свої зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати спожитих в період з 01.08.2014 року по 31.12.2020 року послуг з водопостачання та водовідведення, внаслідок чого має заборгованість у розмірі 7681,84 грн. Тому просить стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 7681,84 грн., 3 % річних у розмірі 819,77 грн., інфляційні витрати у розмірі 2840,93 грн., судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270, 00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, та позов просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася 25.03.2021 року. 14.04.2021 року подала до суду відзив та заяву про застосування строків позовної давності. 05.05.2021 року направила відповідь на відзив. Судове засідання, призначене на 18.05.2021 року відкладено на 15.07.2021 року, оскільки відповідач направила заяву про відкладення судового засідання у зв`язку з хворобою. Про судове засідання, призначене на 15.07.2021 року була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомила, не надіслала заяви про слухання справи у її відсутності. За таких підстав суд проводить в даному провадженні заочний судовий розгляд, що передбачено ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Судом встановлено, 05.08.2014 в газеті Хрещатик № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання публічним акціонерним товариством Акціонерна компанія Київводоканал , що перейменоване на ПрАТ "АК "Київводоканал", як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 ЗУ Про житлово-комунальні послуги послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж). Фізична особа, яка користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов договору. [PERSON] є споживачем послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), які надає позивач за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 1.1 Договору, ПрАТ "АК "Київводоканал" зобов`язується надавати відповідачу відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньо будинкових систем), а Відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Відповідно до п. 3.1 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Так, стаття 1 Закону України Про житлово-комунальні послуги визначає, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно статті 19 Закону України Про житлово-комунальні послуги, учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до ст. 21 Закону України Про житлово-комунальні послуги , виконавець зобов`язаний, зокрема забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору. Зі змісту ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги вбачається, що споживач, зокрема зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, зазначений обов`язок споживача оплачувати вчасно та в повному обсязі житлово-комунальні послуги, а також брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території, проведенню ремонту, визначений нормами ЖК України, а саме ст. ст. 68, 156, 162. Так, за приписами статей 526, 525, 610 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Із розрахунку заборгованості наданого позивачем вбачається що [PERSON] має заборгованість зі сплати послуг з водопостачання та водовідведення за період з серпня 2014 по грудень 2020 року в розмірі 11342 грн. 54 коп. з яких 7681 грн. 84 коп. - заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги, 2840,93 грн. - інфляційні втрати, 819,77 грн. - 3 % річних. Разом з тим, в матеріалах справи міститься заява відповідача про застосування строку позовної давності. Відповідно до положень статей 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини 3 та 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які відбулися у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No.2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пунктах 71-74 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц (провадження № 14-59цс18) зроблено висновок, що створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін. Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції. Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участь у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції. За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. Вказаний висновок щодо строку позовної давності наведено в постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 457/462/16-ц, провадження № 61-21807св19. Так, із наданого розрахунку заборгованості вбачається, що він зроблений за період з серпня 2014 року по грудень 2020 року. Позовну заяву ПрАТ "АК "Київводоканал" подало 15 лютого 2021 року. Таким чином, враховуючи, що загальний строк позовної давності складає три роки, то до задоволення підлягають позовні вимоги за період з лютого 2018 року по грудень 2020 року. Сума заборгованості за надані житлово-комунальні послуги за вказаний період з лютого 2018 року по грудень 2020 року становить 4078,82 грн. Крім цього, вказане грошове зобов`язання відповідач, на момент розгляду справи, не виконав, тому, ПрАТ "АК "Київводоканал" , відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, має право на стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за вказаний період з лютого 2018 року по грудень 2020 року. Відповідно до наданого розрахунку інфляційна складова боргу складає 467,15 грн., а сума 3 % річних становить - 227,35 грн. В частині вимог позивача про стягнення заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення з серпня 2014 року по січень 2018 року суд відмовляє, в зв`язку зі спливом позовної давності. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 955 грн. 20 коп., оскільки позовні вимоги задоволено на 42,08 %. На підставі викладеного,

Outcome: partial