Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-26 00:00:00

Заявник звернулась до суду із вищевказаною заявою, яку мотивувала тим, що 26.01.2015 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті він не зробив. До складу спадщини увійшла земельна частка (пай) розміром 3,43 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, яка перебувала у колективній власності КСП "Україна" с. Зозів Липовецького району і належала [PERSON] (батько чоловіка, який помер 06.02.2005 року) на підставі Сертифікату серії ВН №0252892 від 10.04.1997 року на право на земельну частку (пай). Зазначене спадкове майно її чоловік прийняв після смерті [PERSON], однак за життя так і не оформив на своє імя по причині втрати правовстановлюючого документу. Прийнявши спадщину після смерті чоловіка, позивач бажає оформити в спадок і майно, яке за життя її чоловік прийняв у спадок після смерті свого батька, проте так і не оформив. Для цього їй слід встановити факт проживання її чоловіка із спадкодавцем в період з серпня 2003 року до дня смерті [PERSON], тобто 06.02.2005 року. До суду представник заявника подала заяву про розгляд справи у її відсутність. Будучи повідомленим у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи, в судове засідання представник Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи відсутність визначених законом підстав для відкладення розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення на підставі наявних в справі матеріалів, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальних технічних засобі не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що 26.01.2015 року помер [PERSON] (а.с. 14). Після його смерті відкрилася спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті він не зробив. Після смерті [PERSON] спадщину за законом як спадкоємець першої черги в порядку, визначеному частиною 3 статті 1268 ЦК України прийняла позивач (а.с. 5-7). Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, судом не встановлено. Для оформлення спадщини на земельну частку (пай) розміром 3,43 умовних кадастрових гектарів, яка розташована на території Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, що перебувала у колективній власності КСП "Україна" с. Зозів Липовецького району і належала [PERSON] на підставі Сертифікату серії ВН № 0252892 від 10.04.1997 року на право на земельну частку (пай), яку успадкував [PERSON], однак за життя так і не оформив її на своє імя, заявнику слід підтвердити факт проживання [PERSON] в період з серпня 2003 року із [PERSON] до дня його смерті, тобто 06.02.2005 року оскільки в паспорті громадянина України, що виданий на імя [PERSON], відсутня відмітка про реєстрацію його місця проживання за адресою місця проживання [PERSON] Відповідно до статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно частини 3 статті 1268\~ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Встановлення факту про який просить заявник має для неї юридичне значення, оскільки дає право на оформлення спадщини, іншого порядку чи можливості встановити зазначений факт заявник не має. Відповідно до статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово; реєстрація внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та до паспортного документа про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси житла. Реєстрація місця проживання або місця перебування особи це внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. У рішенні від 14.11.2001 року по справі № 1-31/2001 (справа щодо прописки) Конституційний Суд України констатував, що вільне пересування і вибір місця проживання є суттєвою гарантією свободи особистості, умовою її професійного і духовного розвитку. Це право, як і інші права і свободи людини, є невідчужуваним та непорушним (ст. 21 Конституції України). Водночас назване право не є абсолютним. Свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України можуть бути обмежені, але тільки законом (ст. 33 Конституції України). З зазначеного слідує, що реєстрація місця проживання є адміністративною дією, яка встановлює додатковий зв'язок особи з державою і не є обставиною, яка підтверджує чи спростовує фактичне місце проживання або перебування особи.

Outcome: approved