Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Кам"янець-Подільської міської ради про поновлення на роботі та виплата середньомісячної заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що з 01.05.2014 р. працював сторожем в Департаменті економіки та розвитку інфраструктури міста Кам'янець-Подільської міської ради. На виконання Указу Президента України від 14.01.2015 р. № 15/2015 «Про часткову мобілізацію», відповідно до Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» 27.04.2015 р. призваний на військову службу по мобілізації в особливий період. Наказом директора Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Кам'янець-Подільської міської ради № 8 від 31.04.2015 р. звільнений у зв'язку із закінченням строку трудового договору. Позивач вважає, що його звільнення відбулося всупереч вимог діючого законодавства, з порушенням положень ст. 39 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" згідно якої «за громадянами України, які проходять військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року, зберігаються місце роботи (посада), середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, незалежно від підпорядкування та форм власності.», ст..119 КЗпП України. Письмово звертався до директора Департаменті економіки та розвитку інфраструктури міста Кам'янець-Подільської міської ради з проханням поновити його на попередній роботі та виплачувати йому середній заробіток на період проходження військової служби за призовом під час мобілізації однак 29.07.2015 р. за № 08-14/797 отримав відповідь відповідача що підстав для поновлення немає. Оскільки знаходиться у зоні АТО на сході України, тому не мав можливості своєчасно звернутися до суду для захисту своїх трудових прав, тому просить суд поновити строк звернення до суду про поновлення на роботі та виплаті середньомісячного заробітку. Позивач просить суд винести рішення яким: пновити строк звернення до суду про поновлення на роботі та виплаті середньомісячного заробітку; пновити його на посаді сторожа в Департаменті економіки та розвитку інфраструктури міста Кам'янець-Подільської міської ради з 31.04.2015 року; стягнути з відповідача середньомісячну заробітну плату з 31.04.2015 року до дати винесення рішення судом; допустити негайне виконання рішення суду. В суді представник позивача позовні вимоги збільшив, просить суд: поновити позивачу строк звернення до суду про поновлення на роботі; визнати незаконним та скасувати запис в трудовій книжці позивача здійснений Департаментом економіки та розвитку інфраструктури міста Камянець-Подільської міської ради про звільнення з роботи у звязку із закінченням строку трудового договору; поновити позивача на посаді сторожа в Департаменті економіки та розвитку інфраструктури міста Кам"янець-Подільської міської ради з 31.04.2015 р.; стягнути з Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Камянець-Подільської міської ради на користь позивача середньомісячну заробітну плату за період з 31.04.2015 р. до дати винесення рішення судом. В суді представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити. Представник відповідача в суді позов не визнав, просить відмовити в його задоволенні. Суду представник відповідача пояснив, що позивача працював на посаді сторожа в департаменті по строковим трудовим договором, останній з ним було укладено 01.04.2015 р. на місяць; в звязку із мобілізацією позивача з ним було проведено повний розрахунок та звільнено за закінченням строку трудового договору, розрахунком кошти були перераховані на його картковий рахунок в банку. Свідок [PERSON]І, суду пояснила, що як бухгалтер оформляла прийом та звільнення позивача, вносила записи в його трудову книжку, після призову на військову службу з позивачем було проведено повний розрахунок, внесено записи в його трудову книжку яку приносила співмешканка позивача, претензій до департаменту не було. Заслухавши пояснення представників сторін, свідка, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач з 01.05.2014 р. працював в Департаменті економіки та розвитку інфраструктури міста Кам"янець-Подільської міської ради на посаді сторожа по строковим трудовим договорам. 31.03.2015 р. директором Депатртаменту було прийнято наказ № 8 «Про укладання трудового договору з [PERSON]В.» яким було: зобовязано фінансовий відділ підготувати трудовий договір для охорони обєктів, що знаходяться за адресою: вул..Куйбишева, 1, з [PERSON] на умовах договору про охорону будівель з 01.04.2015 р. по 30.04.2015 р.; зобовязано фінансовий відділ проводити оплату праці [PERSON] у розмірі мінімальної зарплати та 20% за фактично відпрацьований нічний час з утриманням податків. 31.03.2015 р. між департаментом та позивачем було укладено трудовий договір № 8 строком з 01.04.2015 р. до 30.04.2015 р.(а.с.9). На підставі Указу Президента України від 14.01.2015 року «Про часткову мобілізацію»\~[PERSON] з 23.04.2015 р. призваний на військову службу по мобілізації в особливий період. 23.04.2015 р. відповідачем було проведено з позивачем розрахунок по заробітній платі за квітень 2015 р. В подальшому бухгалтером Департаменту економіки та розвитку інфраструктури міста Кам"янець-Подільської міської ради було внесено в трудову книжку позивача запис № 49 про звільнення 30.04.2015 р. у звязку із закінченням строку трудового договору на підставі п.2 ст.36 КЗпП України згідно наказу № 8 від 31.03.2015 р. Відповідно до ст.119 КЗпП України\~на час виконання державних або громадських обов'язків, якщо за чинним законодавством України ці обов'язки можуть здійснюватись у робочий час, працівникам гарантується збереження місця роботи (посади) і середнього заробітку. Працівникам, які залучаються до виконання обов'язків, передбачених\~законами України «Про військовий обов'язок і військову службу»\~і «Про альтернативну (невійськову) службу», «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», надаються гарантії та пільги відповідно до цих законів. За працівниками, призваними на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, але не більше одного року, зберігаються місце роботи, посада і компенсується із бюджету середній заробіток на підприємстві, в установі, організації, в яких вони працювали на час призову, незалежно від підпорядкування та форми власності. Виплата таких компенсацій із бюджету в межах середнього заробітку проводиться за рахунок коштів Державного бюджету України в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Однак, всупереч ззазначеним положенням КЗпП України, позивач був звільнений з роботи за закінченням строку трудового договору незважаючи на те, що він був призваний на військову службу по мобілізації ще до закінчення строку трудового договору. З врахуванням наведеного суд дійшов висновку, що звільнення позивача відповідачем проведено з порушенням діючого законодавства, враховуючи, що позивач мобілізований з 23.04.2015 р., з 07.06.2015 р. приймає участь в АТО на території Донецької та Луганської областей, а тому його вимоги поновити строк звернення до суду підлягають до задоволення, а сам позивач підлягає поновленню на роботі як незаконно звільнений. . Так як вищевказаним наказом № 8 від 31.03.2015 р. позивач на роботу не приймався і не звільнявся, а тому запис в трудовій книжці [PERSON] № 49 про звільнення 30.04.2015 р. у звязку із закінченням строку трудового договору на підставі п.2 ст.36 КЗпП України згідно наказу № 8 від 31.03.2015 р. є неправомірним і підлягає скасуванню. Зазначеним наказом директором Депатртаменту було зобовязано фінансовий відділ підготувати трудовий договір з [PERSON] зобовязано фінансовий відділ проводити оплату праці [PERSON], однак вказаним наказом позивач з роботи не звільнявся. Оскільки позивач підлягає поновленню на роботі, а тому з відповідача відповідно до ч.3 ст. 235 КЗпП України підлягає до стягнення середній заробіток за час вимушеного прогулу. При визначенні розміру середнього заробітку суд враховує розмір заробітної плати позивача за квітень місяць в розмірі 1299,17 грн., що підтверджується довідкою відповідача від 09.09.2015 р. № 02-24/940(а.с.40). Оскільки в квітні місяці 30 днів, позивач звільнений 30.04.2015 р., а тому з відповідача підлягає до стягнення середній заробіток за період з 01.05.2015 р. по 02.12.2015 р., а не з 31.04.2015 р. як того просив позивач, а тому вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Розмір середньої заробітної плати яка підлягає до стягнення на користь позивача становить 9207,16 грн. з яких підлягають до стягнення податок на доходи фізичних осіб та інші обовязкові платежі: 1299,17 грн. х 7 місяців(травень-листопад) = 9094,29 грн. 1299,17 грн.: 23(робочих дні в грудні) х 2 дні =112,97 грн. 9094,29 грн. + 112,97 грн. = 9207,16 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved