Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

06 червня 2016 року позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю "А.Т.К." звернулися до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із вказаним позовом до відповідачів [PERSON] та Фермерського господарства "СОМ", відповідно до якого просить договір оренди земельної ділянки від 01 грудня 2015 року, кадастровий номер 0524885200:02:001:0106, площею 2,8077 га, укладений між [PERSON] та ФГ "СОМ", який зареєстрованний 02 грудня 2015 року за № 12428487 визнати недійсним та скасувати державну реєстрацію даного речового права, а договір оренди земельної ділянки кадастровий номер 0524885200:02:001:0106, площею 2,8077 га, укладений між [PERSON] та ТОВ "А.Т.К." визнати поновленним до 11 листопада 2019 року, посилаючись на те, що 11 листопада 2009 року між ТОВ «А.Т.К.» та орендарем [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки площею 2.8077 га, кадастровий номер 0524885200:02:001:0106, строком на 5 років, тобто до 11 листопада 2014 року. 19 грудня 2014 року [PERSON] помер. Спадкоемцем даної земельної ділянки стала відповідач [PERSON] В період дії договору оренди ТОВ «А.Т.К.» належним чином виконувало свої договірні зобов'язання, спору щодо орендних відносин у сторін не виникало. Після закінчення строку дії договору оренди, враховуючи відсутність письмових заперечень з сторони [PERSON], ТОВ «А.Т.К.» продовжувало користуватись орендованою земельною ділянкою, та [PERSON] отримала оренду плату за 2015 рік. На початку лютого 2016 року ТОВ «А.Т.К.» звернулося до [PERSON] з пропозицією укласти договір оренди земельної ділянки на поновлений строк , тоб-то до 11 листопада 2019 року однак остання відмовилась, посилаючись на те, що 01 грудня 2015 року вона уклала договір з іншим орендарем - ФГ «СОМ», в звязку з чим ТОВ «А.Т.К.», вважаючи своє переважне право на продовження оренди земельної ділянки порушеним, було змушене звернутись до суду та просило визнати недійсним договір оренди земельної ділянки між [PERSON] та ФГ "СОМ", а договір оренди землі між [PERSON]. та позивачем - поновленим. В судовому засіданні представник ТОВ «А.Т.К.» підтримав позов, з наведених в ньому підстав, послався на те, що в договорі оренди від 11 листопада 2009 року чітко визначено порядок його продовження, відповідач [PERSON] позивача письмово про заперечення щодо продовження договору не повідомляла, отримувала орендну плату після закінчення строку дії договору, крім того отримала в 2016 році як орендодавець кошти на оранку; позивач умови договору виконував належним чином, і після спливу строку договору продовжував користуватись земельною ділянкою. Крім того зазначив, що умови договору оренди землі з ТОВ "А.Т.К." більш вигідні, оскільки сума орендної плати у них вища, ніж у відповідача. Будь-якої переписки між позивачем та [PERSON]після закінчення строку дії договору не велося. Представник ФГ "СОМ" [PERSON] проти позову заперечив та пояснив, що до нього звернулась [PERSON] з пропозицією укласти договір оренди землі, оскільки категорично не бажала продовжувати договірні відносини з позивачем. На час укладення договору попередній договір оренди припинив свою дію, тому ФГ "СОМ" 1 грудня 2015 року уклало з [PERSON] договір оренди землі № 16-СМ-2015, в задоволенні позову ТОВ "А.Т.К." просив відмовити. Адвокат [PERSON], який представляв інтереси відповідача ФГ "СОМ", проти позову заперечив, зазначивши, що переважне право оренди позивача вони, не заперечують, разом з тим, оскільки позивачем в порушення ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" не було направлено [PERSON] лист-повідомлення про продовження договору оренди та проект додаткової угоди, позивач своїм переважним право не скористався, відтак позові вимоги являються безпідставними. Відповідач [PERSON] в судові засіданні заявлені позовні вимоги не визнала та пояснила,що первісний договір з [PERSON] з обмеженою відповідальністю «А.Т.К» укладався з її покійним чоловіком [PERSON] Після його смерті належним чином вона отримала спадкове майно та добровільно з власної ініціативи уклала новий договір оренди земельної ділянки з орендарем ФГ «СОМ». Поновляти договір оренди з первісним орендарем категорично заперечує. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до таких висновків. Судом встановлено, що 11 листопада 2009 року між [PERSON]. та ТОВ «А.Т.К.» укладено договір оренди земельної ділянки № 191, за умовами якого [PERSON] надав ТОВ "А.Т.К." у строкове платне користування належну йому земельну ділянку, розташовану на території Петриківської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, площею 2.8077 га. ( а. с. 7-9). Згідно п. 8 договору, його укладено на 5 років, тобто до 11 листопада 2014 року. При цьому після закінчення строку дії договору орендар має переважне право поновити його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про наміри продовжити його дію. За умовами п. 8.1 договору, поновлення договору здійснюється шляхом направлення орендарем не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку оренди, письмової заяви про бажання продовжити договірні відносини. В разі заперечень орендодавця проти продовження договору, він зобов'язаний повідомити про це орендаря не пізніше ніж за 10 днів до закінчення погодженого строку оренди. Договір вважається продовженим і в разі, якщо орендар не направлятиме заяву, а продовжуватиме користуватись земельною ділянкою в разі, якщо орендодавець не надішле письмових заперечень. Відповідно до п. 29 договору, орендодавець зобов'язаний забезпечити орендарю переважне право на укладення договору оренди на новий строк. Згідно п. 37 договору, його дія припиняється в т. ч. у разі закінчення строку, на який його було укладено. Пунктом 42.4 договору визначено відповідальність орендодавця за незабезпечення орендарю можливості використати переважне право на укладення договору оренди, яка виражається у відшкодуванні завданих збитків. З довідки № 137 від 04 липня 2016 року вбачається, що [PERSON] згідно договору оренди земельної ділянки отримувала від ТОВ "А.Т.К." орендну плату, яка за 2014 рік становила 5 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, за 2015 рік - 6 %. Крім того в 2016 році [PERSON]П як орендодавець товариства отримала на оранку власної присадибної ділянки 400 грн (а. с. 40). Відповідно до договору оренди землі № 16-СМ-2015 від 1 грудня 2015 року, [PERSON] надала ФГ "СОМ" в оренду належну їй земельну ділянку, розташовану на території Петриківської сільської ради Хмільницького району Вінницької області, площею 2.8077 га, кадастровий номер 0524885200020010106, з орендною платою в розмірі 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Вказаний договір зареєстровано 2 грудня 2015 року (а. с. 10). Переважне право ТОВ "А.Т.К." на поновлення договору оренди встановлено як самим договором № 191 від 11 листопада 2009 року, так і ст. 33 ЗУ "Про оренду землі", та не заперечується сторонами. Разом з тим ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" передбачена процедура, дотримання якої являється реалізацією переважного права на поновлення договору оренди землі. Зокрема для застосування ч. 1 ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" та визнання за орендарем переважного права на поновлення договору оренди землі необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обовязки за договором; орендар до закінчення строку дії договору повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди; орендодавець протягом місяця не повідомив про наявність заперечень щодо поновлення договору та своє рішення. Частиною шостою статті 33 ЗУ «Про оренду землі» передбачено іншу підставу поновлення договору оренди землі: у разі, якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі, такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Таким чином, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених ч.6 ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обовязки за договором оренди; до закінчення строку дії договору він повідомив орендодавця в установлені строки про свій намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк; до листа-повідомлення орендар додав проект додаткової угоди, продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець письмово не повідомив орендаря про відмову в поновленні договору оренди. З огляду на те, що позивач про намір продовжити договір оренди відповідача не повідомляв, проект додаткової угоди не направляв, сторони таку угоду у встановлений законом строк не укладали, що не заперечується позивачем, тобто процедури, визначеної ст. 33 ЗУ "Про оренду землі" дотримано не було, суд приходить до висновку, що ТОВ "А.Т.К." не скористалось своїм переважним правом оренди земельної ділянки, а сам по собі факт продовження користування нею після закінчення строку дії цього договору не свідчить про законність користування орендарем цією земельною ділянкою. Щодо вигідності умов договору, суд зазначає, що в обох договорах обумовлена сторонами орендна плата становить 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Згідно ст. ст. 6, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, а власник майна, згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України, розпоряджається свої майном на власний розсуд, тому [PERSON] не була позбавлена права укладати новий договір оренди землі за умови, що дія договору № 191 від 11 листопада 2009 року припинилась згідно п. 37 договору, на будь-яких умовах, що не суперечать закону. Таким чином, оскільки переважне право поновити договір оренди на новий строк можливе лише за умови дотримання строків і процедури повідомлення про намір реалізувати таке право, а такої процедури позивачем дотримано не було, підстав для задоволення позову судом не встановлено. Така позиція суду ґрунтується також на висновках, викладених у постановах Верховного Суду України, від 25 лютого 2015 року № 6-219цс14, 6-10цс15, 18 березня 2015 року № 6-3цс15, 6-4цс15, 23 березня 2016 року № 6-146цс16, обов'язкових для врахування і застосування згідно ч. 2 ст. 214, ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України. На підставі ст. ст. 6, 319, 627, 792 ЦК України, ст. ст. 6, 19, 31, 33 ЗУ "Про оренду землі",

Outcome: dismissed