Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

08 липня 2016 року [PERSON] подала до суду позов про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], вказавши на ухилення відповідачки від виконання обов"язків по вихованню дітей внаслідок зловживання спиртними напоями і ведення антисоціального способу життя. Відповідачка, за належності повідомлення про дату, час та місце розгляду справи шляхом друку газетного оголошення у періодичному виданні газеті "Рідне Прибужжя" 21 липня 2016 року у судове засідання не з"явилася. Про причини неявки не сповістила, заяви про відкладення розгляду справи не надала. За згоди позивачки, суд розглянув справу заочним порядком відповідно глави 8 ЦПК України. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що відповідачка є її донькою та одинокою матір"ю у відношенні двох своїх дітей доньки [PERSON], 2004 року народження, та сина [PERSON], 2007 року народження. Більше восьми років [PERSON] зловживає спиртним, ніде не працює. За отримання коштів соціальної домоги систематично йде з дому і повертається за кілька днів чи кілька місяців. При цьому, полишає дітей без нагляду, їх життям і станом здоров"я не цікавиться, матеріально не забезпечує. Фактично з народження онуками опікується вона та її чоловік. Спроби кодування від алкоголізму, бесіди щодо зміни поведінки та ставлення до виконання батьківських бов"язків, втручання відповідних служб позитивного наслідку не мають. Два місяці тому відповідачка забрала банківську картку на отримання коштів соціальних виплат на дітей, пішла з дому, місце проживання повідомити відмовляється, її бачили у оточенні чоловіків антисоціальної поведінки. Представник органу опіки та піклування Снігурівської районної державної адміністрації вважала доцільним позбавлення відповідачки батьківських прав. Заслухавши учасників процесу, дослідивши докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON], за даними паспорту [NUMBER], виданого 21 вересня 2011 року Снігурівським РВ УМВС України в Миколаївській області, народилася [INFO] в м.Снігурівка. Згідно записів про батьків у свідоцтвах про народження [PERSON], [INFO], серії [NUMBER], та [PERSON], [INFO], серії [NUMBER], відповідачка є їх матір"ю (а.с.6-7). Запис даних про батька проведено на підставі ч.1 ст.135 СК України за заявою матері, що вбачається з наданих суду копій актових записів та Повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.49-54). Діти проживають у сім"ї бабусі [PERSON], за якою, в порядку ст.165 СК України, визначено право звернення з указаним позовом до суду. Обставина проживання дітей з позивачкою підтверджується даними акту обстеження матеріально-побутових умов життя сім"ї від 23 липня 2016 року. Позивачка ствердила про ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов"язків. Між сторонами мають місце правовідносини щодо захисту інтересів неповнолітніх дітей, що регулюються Сімейним Кодексом України. Відповідно до вимог ст.ст.150,180 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, що є найважливішими обов'язками матері і батька, а також повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 4 ст.155 СК України передбачає, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої Законом. Зокрема, п.2 ч.1 ст.164 СК України встановлюється, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п.16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19 грудня 2008 року, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За допиту у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що позивачка займається доглядом, вихованням та утриманням онуків [PERSON] та [PERSON] від їх народження. Тоді як, мати [PERSON] поводить себе негідно. Часто на тривалий час йде з дому, веде бродячий спосіб життя, зловживає спиртним і не працює. До дітей вона турботи не виявляє, їх життям не цікавиться. Згідно повідомлення Снігурівського РЦ СССДМ від 22 липня 2016 року за вих.№356, сім"я [PERSON] під соціальним супроводом не перебувала. Робота з відповідачкою проводилася з листопада 2012 року по червень 2013 року по картці отримувача послуг у зв"язку з постановкою її на облік до Снігурівського РВ КВІ ДПтСУ в Миколаївській області. Тоді ж проведено інформаційно-роз"яснювальну роботу щодо ведення здорового способу життя, належне виконання батьківських обов"язків та надано консультацію щодо постановки на облік у районний центр зайнятості. З повідомлення центру на адресу Служби у справах дітей Снігурівської райдержадміністрації, датованого 04 червня 2013 року, слідує, що відповідачці надавались інформаційні, юридичні, педагогічні послуги для покращення та налагодження стосунків в сім"ї. Робота з сім"єю позитивного результата не дала, бо мати не виконує поради фахівців, не влаштувалась на роботу та не стала на облік в районний центр зайнятості. Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов життя сім"ї [PERSON], датованого 05 жовтня 2012 року, працівниками служби у справах дітей та районного центру СССДМ було встановлено, що відповідачка з дітьми мешкає у будинку батьків. Побутові умови проживання задовільні. Мати [PERSON] відсутня з 03 жовтня 2012 року, черговий раз полишила дітей без нагляду. Встановлено, що вона зловживає спиртним, поводиться неадекватно і своїх батьківських обов"язків не виконує. 26 жовтня 2012 року неповнолітні [PERSON] та [PERSON] були поставлені Службою у справах дітей Снігурівської райдержадміністрації на облік дітей, які опинились в складних життєвих обставинах за проживання у сім"ї, де мати [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов"язків, не працює, бродяжить, зловживає алкоголем. 07 листопада 2012 року і 07 травня 2013 року Служба у справах дітей Снігурівської райдержадміністрації зверталася до Снігурівського РВ УМВС України в Миколаївській області за встановленням місцязнаходження відповідачки, яка залишила місце проживання і полишила двох дітей без батьківського піклування. Як вбачається з листа начальника Служби у справах дітей Снігурівської райдержадміністрації від 13 березня 2013 року до начальника Снігурівського РВ УМВС України в Миколаївській області та від 16 червня 2016 року на ім"я начальника Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області про розгляд питання доцільності притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.184 КУпАП, відповідачка життям своїх дітей не цікавиться, їх вихованням не займається, кошти, що отримує як одинока мати, витрачає не за призначенням, ніде не працює, зловживає алкоголем, веде асоціальний спосіб життя. Позивачка у квітні 2013 року зверталася з заявою до Служби у справах дітей Снігурівської райдержадміністрації, в якій вказувала, що [PERSON] вихованням дітей не займається, ніде не працює, на облік до центру зайнятості не стає, коштів для утримання дітей не має, вдома з"являється рідко, тому дітей вона як бабуся обходить самостійно і утримує за власний кошт. Заявниця просила вжити заходи до [PERSON] з метою зміни нею поведінки та ставлення до виконання батьківських обов"язків. Чотири рази: 14, 15 жовтня 2012 року, 22 травня, 26 червня 2013 року [PERSON] попереджалася Службою у справах дітей Снігурівської райдержадміністрації про наслідки ухилення від виконання передбачених законодавством обов"язків щодо забезпечення необхідних умов утримання, навчання та виховання дітей, притягненням до відповідальності згідно ст.184 КУпАП, ст.59 Закону України "Про освіту" та ст.166 КК України. З 10 листопада 2010 року відповідачка перебуває на диспансерному обліку у лікаря нарколога з діагнозом: синдром залежності від алкоголю, що підтверджується повідомленням Снігурівської ЦРЛ від 24 червня 2016 року за вих.№06-751-05. 07 вересня 2011 року вироком Снігурівського районного суду Миколаїської області [PERSON] було засуджено за вчинення злочину за ч.3 ст.185 КК України таємного викрадення чужого майна (крадіжки), поєднаної з проникненням у приміщення. За місцем проживання відповідачка характеризується негативно, як така, що безпричинно не працює, зловживає спиртними напоями, веде паразитичний спосіб життя. За обстеження матеріально-побутових умов проживання сім"ї [PERSON], що проведено спеціалістами Служби у справах дітей Снігурівської райдержадміністрації та районного центру СССДМ, акт датовано 23 липня 2016 року, виявлено, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] знаходяться під фактичною опікою бабусі [PERSON], яка належним чином забезпечує умови їх проживання та утримання. Матері [PERSON] вдома не має, місце її знаходження не відоме. Заслухані судом відповідно до положень ст.12 ч.1І Конвенції ООН від 20 листопада 1989 року "Про права дитини" (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року) та ст.171 СК України, малолітні [PERSON] та [PERSON] вказали, що постйіно проживають з бабусею та дідусем, які добре до них ставляться, яких вони люблять і поважають та бажають проживати з ними і надалі. Мати [PERSON] постійно вживає спиртне, систематично залишає їх на тривалий час, не доглядає, участі у їх навчальному процесі не приймає. Останній раз мати приходила додому два місяці тому, забрала платіжну картку на соціальні виплати, і дотепер до них не приходила. Дівчинка повідомила, що мама зовсім не цікавиться її життям, навчанням, навіть не привітала з днем народження. Менший син відповідачки вказав лише, що мама коли приходила додому, купувала йому сок і гралася з ним. Однак, з розповіді дитини суд не встановив системного та належного виконання останньою своїх батьківських обов"язків. По висновку органу опіки та піклування Снігурівської райдержадміністрації №28 від 15 червня 2016 року позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно обох дітей визнано доцільним. Як зазначається принципом шостим Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, малолітня дитина повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Всупереч зазначеного та вимог ст.11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків, полишаючи дітей систематично і на тривалий час, не спілкуючись з ними в обсязі, який є достанім для виховання, усвідомлення та відчуття материнської опіки та турботи, не надаючи матеріального забезпечення. Відповідачка живе своїми власними інтересами, веде антисоціальний спосіб життя за зловживання спиртними напоями. Згідно з п.15 постанови Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. При цьому, суд за з'ясування обставин справи, враховуючи, що поведінка відповідачки по ухиленню від виховання дітей, щодо не надання будь-якого виду утримання, самоусунення від забезпечення фізичного та духовного розвитку, взагалі від спілкування, є винною і відповідачка свідомо нехтує своїми обов'язками, визнає, що позбавлення її батьківських прав є засобом захисту прав дітей. Така її поведінка спостерігається тривалий час, прийняті заходи впливу позитивних наслідків не мають, відповідачка не виявляє жодного наміру змінити свою поведінку, що у подальшому може призвести до її наслідування дітьми, або ж негативно вплинути на їх стан фізичного та психологічного здоров"я. У контексті рішення ЄСПЛ у справі "Савіни проти України" від 18 грудня 2008 року, суд переконався, що аргументи обґрунтування позовних вимог є достаніми для виправдання такого серйозного втручання в сімейне життя відповідачів. Суд вважає, що у справі, яка розглядається, вирішення питання відібрання дітей є необхідною мірою захисту їх інтересів, права на гідні умови проживання та виховання в умовах турботи та любові, права на життя та здоров"я. Позивачкою та відповідними соціальними службами тривалий час системно велася робота на предмет спонукання відповідачки змінити свою поведінку і належним чином виконувати батьківські обов"язки, що не мала позитивних наслідків. Негативних соціальних умов для невиконання відповідачкою батьківських обов"язків не встановлено. На підставі викладеного, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими та ухвалює про їх задоволення. В силу ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини до її повноліття, який визначено ст.180 СК України. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. При визначенні розміру стягнення - ст.182 СК України, суд виходить з даних про те, що відповідачка є працездатною, інші утриманці у неї відсутні та ухвалює про розмір стягнення у розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу) матері, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати звернення до суду і до повноліття дітей. У відповідності до ст.ст.79,88 ЦПК України суд ухвалює про стягнення з відповідачки на користь позивачки судових витрат, які підтверджено документально та судового збору в дохід держави за вимогами про стягнення аліментів.

Outcome: approved