Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звернувся позивач [PERSON] з цивільним позовом до Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, Міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, [PERSON], третя особа: Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» про визнання електронних торгів недійсними, скасування протоколу електронних торгів, акта державного виконавця про реалізацію нерухомого майна(предмета іпотеки) з прилюдних торгів та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що згідно договору дарування квартири від 19.02.2001року він набув права власності на [ADDRESS]. 23.09.2008 року позивач уклав з ВАТ «Державний ощадний банк України» договір відновлювальної кредитної лінії № 370. З метою забезпечення належного виконання зобовязання за вказаним кредитним договором того ж дня 23.09.2008 року між позивачем та ВАТ «Державний ощадний банк України» було укладено Іпотечний договір № 316, предметом якого була належна позивачу квартира [ADDRESS]. 03.10.2013 року було ухвалено рішення Білоцерківським міськрайонним судом Київської області в цивільній справі за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто з нього на користь банку заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 370 від 23.09.2008 року в сумі 156 429,40 грн. 18.11.2013 року державним виконавцем МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ Київської області Дорошенком Р.С. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим судом на підставі вказаного вище судового рішення. 12.03.2014 року державним виконавцем було складено акт опису й арешту майна, а саме належної позивачу квартири [ADDRESS]. В вересні 2014 року за замовленням МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ було проведено експертну оцінку вказаної квартири та направлено матеріали для проведення електронних торгів до ДП «Інформаційний центр». Перші електроні торги, призначені на 29.12.2014 року з початковою ціною продажу майна 542 713,00 грн., не відбулися. Після цього, МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ провів переоцінку квартири, визначивши її вартість в сумі 407 034,75 грн., та повторно направив матеріали на електронні торги. В другій половині січня 2015 року позивач отримав від ДП «Інформаційний центр» лист з повідомленням про призначення електронних торгів на 06.02.2015 року(пятниця). Зранку 09.02.2015 року (понеділок) позивач повністю погасив перед ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 370, чим фактично повністю виконав рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.10.2013 року. Того ж дня, позивач надав до МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ документальне підтвердження повного виконання рішення суду та просив на цій підставі закрити виконавче провадження. Однак, МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ було вручено позивачу повідомлення від 09.02.2015 року № 287В23/02-02-04 про те, що станом на 09.02.2015 року він дійсно в повному обсязі погасив кредитні кошти за кредитним договором, сплатив виконавчий збір і витрати на проведення виконавчих дій, але разом з тим 06.02.2015 року відбулися торги з реалізації квартири [ADDRESS] (лот № 36065, протокол № 49014). Після цього, 17-19 лютого 2015 року засобами поштового звязку позивач отримав від ДП «Інформаційний центр» копію протоколу № 49014 проведення електронних торгів. Зі змісту вказаного, позивач дізнався про те, що 06.02.2015 року о 17:41 год. надійшла цінова пропозиція в розмірі стартової ціни 407 034,75 грн. від [PERSON], який о 18:00 год. 06.02.2015 року був визнаний переможцем торгів і мав сплатити на рахунок МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ 386 683,01 грн. до 19.02.2015 року. На початку квітня 2015 року позивач отримав від [PERSON] лист, в якому містились копії свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 01.04.2015 року, виданого державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON], витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] та лист з проханням узгодити дату та час передачі йому вказаної квартири. Позивач вважає, що електронні торги були проведені МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ та ДП «Інформаційний центр» з грубим порушенням вимог чинного законодавства, що вказує на їх недійсність, внаслідок чого є незаконним оформлення права власності на спірне нерухоме майно за [PERSON]. Позивач просить суд визнати недійсними електронні торги по реалізації предмета іпотеки, реєстраційний номер лота 36065, а саме трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], які відбулися 06.02.2015 року; визнати недійсним та скасувати протокол № 49014 проведення електронних торгів від 06.02.2015 року щодо реалізації предмета іпотеки трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер лота 36065; визнати недійсним та скасувати акт державного виконавця про реалізацію нерухомого майна (предмета іпотеки) з прилюдних торгів від 20.02.2015 року трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS]; визнати недійсним та скасувати свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів від 01.04.2015 року трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], видане державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] на імя покупця [PERSON], зареєстроване в реєстрі за № 1-684. Крім того, позивач просить стягнути з відповідачів, понесені витрати на сплату судового збору. Позивач [PERSON] в судовому засідання заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на доводи, які є аналогічними, викладеним у позовній заяві. Представник відповідача ДП «Інформаційний центр» в судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлені належним чином, надіслали до суду письмово викладені заперечення, в яких просили суд відмовити в задоволенні даного позову та клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника. Представник МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ Київської області [PERSON] заперечував проти задоволення позову, оскільки вважає проведені електронні торги законними та вказав, що МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ Київської області діяло в межах, в спосіб та в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», і тому вважає, що своїми діями відділ не порушив права позивача. Відповідач [PERSON] позов не визнав, надав до суду письмово викладені заперечення проти позову, а в судовому засіданні надав усні пояснення, в яких зазначив, що вважає позовні вимоги безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, в задоволенні позову просив відмовити.. Третя особа ПАТ «Державний ощадний банк України» про місце, час та дату розгляду справи повідомлені належним чином, свого представника в судове засідання не направили, письмового ставлення до позову не висловили, та процесуально не виявили ставлення до даного спору. Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, оглянувши та дослідивши наявні матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом. Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування квартири від 19.02.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 894, [PERSON] набув права власності на квартиру № 90, що розташована в будинку № 21 по вул. Славіна в м. Біла Церква, Київської області. 23.09.2008 року позивач уклав з ВАТ «Державний ощадний банк України» договір відновлювальної кредитної лінії № 370, що підтверджується його копією. 23.09.2008 року з метою забезпечення вищевказаного зобовязання, між позивачем та ВАТ «Державний ощадний банк України» було укладено іпотечний договір № 316, предметом якого була належна позивачу [PERSON] квартира № 90, що розташована в будинку № 21 по вул. Славіна в м. Біла Церква, Київської області. 03.10.2013 року рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області в цивільній справі № 357/8381/13ц, 2/357/2783/13 за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до позивача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було стягнуто з нього на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість за договором відновлювальної кредитної лінії № 370 від 23.09.2008 року в сумі 156 429,40 гривень та 1564,30 гривень судового збору. 18.11.2013 року до МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ Київської області надійшла заява ПАТ «Державний ощадний банк України» від 14.11.2013 року № 4548 про прийняття на виконання виконавчого листа по справі № 357/8381/13ц, 2/357/2783/13, виданого 30.10.2013 року, в якій ПАТ «Державний ощадний банк України» просив першочергово стягнути борг з [PERSON] за рахунок реалізації трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], тобто сам іпотекодержатель просить стягнути борг за рахунок реалізації вказаної квартири. 18.11.2013 року державним виконавцем МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ [PERSON] відкрито виконавче провадження ВП № 40798652 з примусового виконання виконавчого листа № 2/357/2783/13, виданого 30.10.2013 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області. Вказану постанову отримав уповноважений представник стягувача 05.12.2013 року, а боржник [PERSON] отримав її 04.02.2014 року, про що свідчать розписки. Варто зазначити, що рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду. В той же час, боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку. Отриману постанову позивач не оскаржував до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області. 26.11.2013 року державним виконавцем МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ [PERSON] зроблено запит до відділу Держземагенства у м. Біла Церква та відділу Державної реєстраційної служби Білоцерківського МРУЮ з метою отримання інформації щодо: юридичної та фактичної адреси боржника [PERSON], наявності рахунків в банківських та кредитних установах, зареєстрованого права власності на нерухоме майно, наявності земельних прав, зареєстрованого права власності на нерухоме майно. Після цього, 20.02.2014 року державним виконавцем МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ [PERSON] здійснено вихід на дільницю, однак, двері вказаної квартири ніхто не відчинив, що підтверджується копією акту державного виконавця. 25.02.2014 року державним виконавцем МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ [PERSON], повторно, здійснено вихід на дільницю, боржник двері відчинив, однак, до опису квартири не допустив, що підтверджується копією вказаного акту державного виконавця, який міститься в матеріалах справи. 12.03.2014 року державним виконавцем МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ [PERSON] складено акт опису й арешту майна, згідно якого описано трикімнатну квартиру № 90, яка розташована в будинку № 21 в м. Біла Церква, Київської області, яка належить боржнику [PERSON]. Описане майно боржник прийняв на відповідальне зберігання, копію акту опису й арешту майна отримав боржник [PERSON], що підтверджується його підписом в акті. Під час опису вказаного майна зауваження чи пропозиції у боржника [PERSON] були відсутні, про що вказано в акті, який було отримано боржником під розписку. Вказаний акт складено у присутності понятих [PERSON] та [PERSON]. Звертаючись до суду з вказаним позовом, [PERSON] посилаючись на абз.3 п.23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 5 вважає, що державний виконавець не мав права реалізовувати іпотечне майно без відповідного рішення суду або виконавчого напису нотаріуса. Суд не може погодитись з такою позицією позивача з огляду на те, що порушення, допущені державним виконавцем при здійсненні своїх повноважень, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження», до призначення прилюдних торгів, у тому числі щодо відкриття виконавчого провадження, накладення арешту на майно, визначення вартості чи оцінки майна тощо (ст.ст. 18,24,27,32,33,55,57 цього Закону), підлягають оскарженню в порядку, передбаченому цим Законом( зокрема, ч.7ст.24 , ч.4ст.26, ч.3 ст.32, ч.3 ст.36 , ч.2 ст.57, ст.55, 85 Закону). За таких обставин, [PERSON], маючи законодавчо закріплене право на оскарження рішень державного виконавця, своїм правом не скористався, і тому суд не перевіряє законність та обґрунтованість рішень державного виконавця в ході розгляду даного спору, оскільки це виходить за межі позовних вимог. Отже, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач посилається на те, що звернення стягнення на предмет іпотеки та його реалізація на підставах не передбачених ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» незаконне, однак, така думка позивача не узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 04.02.2015 року у справі № 6-238цс14, згідно яких, у разі коли державний виконавець вчиняє дії на виконання рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, а судове рішення чи виконавчий напис нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки відсутні, то при вирішенні питання про наявність чи відсутність у діях державного виконавця порушень, слід виходити із загальних норм Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ст.65 Закону України «Про виконавче провадження», на майно, яке не входить до Переліку видів майна, на яке не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, допускається звернення стягнення, яке полягає, зокрема, в його арешті та примусовій реалізації. Як передбачено ч.1 розділу 2 Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 року № 656/5, реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 58 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 2 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно або якщо боржник чи стягувач заперечує проти передачі арештованого майна боржника для реалізації за ціною, визначеною державним виконавцем, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання для проведення оцінки майна. Витрати, пов'язані з призначенням суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, несе сторона, яка оспорює вартість майна, визначену державним виконавцем. Постановою державного виконавця МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ [PERSON] від 29.05.2014 року призначено експерта, субєкта оціночної діяльності субєкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. Згідно звіту з незалежної оцінки майна вих. №12967 від 13.08.2014 року, вартість трикімнатної квартири № 90, яка розташована в будинку № 21 по вул. Славіна в м. Біла Церква, Київської області складає 542 713,00 грн.. Листом від 16.09.2014 року № 16235 В23/03-02-04 представника стягувача та безпосередньо боржника повідомлено про визначену ринкову вартість вказаного майна, що підтверджується їхніми розписками від 16.09.2014 року та 18.09.2014 року відповідно. 26.09.2014 року державним виконавцем МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ [PERSON] винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на квартиру № 90, яка розташована в будинку № 21 по вул. Славіна, 21 в м. Біла Церква Київської області в межах суми стягнення 156429,40 грн.. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна, за винятком майна, вилученого за законом з обігу та зазначеного в ч. 5 ст. 55 цього Закону, здійснюється спеціалізованими організаціями, які залучаються на тендерній (конкурсній) основі, на підставі договорів між Державною виконавчою службою та спеціалізованими організаціями шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах та комісійних засадах. Прилюдні торги - це продаж майна, на яке звернено стягнення і яке підлягає реалізації. Під час проведення прилюдних торгів укладається угода про передачу майна у власність, сторонами якої, з одного боку, є покупець - учасник прилюдних торгів, котрим може бути фізична чи юридична особа, а з другого - продавець - відділ ДВС в особі спеціалізованої організації, яка організовує та провадить ці прилюдні торги за договором з Державною виконавчою службою. Власником цього майна стає покупець, котрий запропонував за нього у ході торгів найвищу ціну. ДП «Інформаційний центр», є організатором прилюдних електронних торгів. Наказом Міністерства юстиції № 76/5 від 09 грудня 1997 року „Про утворення державного підприємства „Інформаційний центр" Міністерства юстиції України" затверджений Статут підприємства. Підприємство здійснює свою діяльність на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 1272 від 14 липня 1999 року, відповідно до якої „Держінформ'юст" визначено адміністратором реєстрів, створення та забезпечення функціонування яких належить до компетенції Мін'юсту. Згідно Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 року № 656/5, організатор - державне підприємство, яке належить до сфери управління Міністерства юстиції України та уповноважене відповідно до законодавства на забезпечення здійснення заходів із створення та супроводження програмного забезпечення системи, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у системі, здійснення організації та проведення електронних торгів, забезпечення збереження майна, виконання інших функцій, передбачених цим Порядком. На виконання абзацу 5 розділу ІІІ «Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів», ДП «Інформаційний центр» повідомило МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ, боржника [PERSON] та стягувача ВАТ «Державний ощадний банк України» про відомості щодо реалізації предмета іпотеки шляхом проведення електронних торгів. Згідно протоколу № 29719 проведення електронних торгів 29.12.2014 року за стартовою ціною 542 713,00 грн., прилюдні електронні торги не відбулися у звязку з тим, що від жодного учасника не надійшла цінова пропозиція. Про вказану обставину повідомлено представника стягувача та безпосередньо боржника та розяснено про необхідність проведення переоцінки майна, у відповідності до ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження», що підтверджується підписами під вказаним листом. Верховний Суд України на спільному засіданні Судових палат у цивільних та господарських справах 22.10.2014 року ухвалив постанову у справі № 6-124цс14, предметом якої був спір про визнання прилюдних торгів недійсними. Суд зробив правовий висновок, про те, що виходячи з правового аналізу частини пятої статті 58 Закону України "Про виконавче провадження", пункту 3.2 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 листопада 1999 року за № 745/4038, звіт про оцінку майна є чинним, якщо від дня його підписання до дня проведення прилюдних торгів пройшло не більше шести місяців. Після збігу цього шестимісячного строку обов'язковою умовою призначення й проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна. Таким чином, з часу проведення оцінки арештованого майна 13.08.2014 року по дату проведення прилюдних електронних торгів 29.12.2014 року, пройшло менше шести місяців, і тому звіт про оцінку майна боржника [PERSON] був чинним на зазначену дату. 05.01.2015 року державним виконавцем МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ [PERSON] складено акт про переоцінку вартості майна боржника, згідно якого вартість квартири № 90, яка розташована в будинку № 21 в м. Біла Церква, Київської області зменшено на 25%, а саме на 135 678,00 грн., оскільки оціночна вартість майна становила 542713,00 грн.. Згідно даного акту, вартість квартири стала становити 407034 грн. 75 коп.. Копію вказаного акту направлено учасникам виконавчого провадження, і 09.01.2015 року його копію отримав [PERSON] особисто, що підтверджується копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Згідно Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16.04.2014 року № 656/5, гарантійний внесок - грошовий завдаток, зарахований на рахунок організатора, який за одним лотом сплачує фізична або юридична особа - учасник електронних торгів, розмір якого визначений, виходячи зі стартової ціни лота, та дорівнює сумі винагороди організатору електронних торгів за надані ним послуги з реалізації майна. Як вбачається з копії протоколу № 49014 проведення електронних торгів 06.02.2015 року, - переможцем торгів визначено учасника № 2 [PERSON] на підставі того, що він зробив найвищу цінову пропозицію, яка складає 407 034,75 грн. [PERSON] сплатив суму в розмірі 20351,74 грн. гарантійного внеску, і тому йому необхідно було перерахувати на рахунок органу ДВС 386 683,01 грн. до 19.02.2015 року. Разом з тим, згідно довідки № 366 від 09.02.2015 року, виданої ПАТ «Державний ощадний банк України», [PERSON] погасив у повному обсязі кредитні кошти, згідно кредитного договору № 370 від 23.09.2008 року, що підтверджується і копією квитанції № 175675870 від 09.02.2015 року на суму 168326,23 грн. з яких 136875,00 грн. є сумою боргу, а 31451,23 грн. відсотками. Крім того, згідно вказаної квитанції, [PERSON] погашено 5710,64 грн. пені. Згідно копії квитанції від 09.02.2015 року [PERSON] сплачено 15799,37 грн. виконавчого збору, які згідно розпорядження 40798652/23 від 16.02.2015 року перераховано на р/р 31313305700002 в ГУ ДКСУ в Київській області. Повідомленням від 09.02.2015 року МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ повідомило ДП «Інформаційний центр», що [PERSON] кредитні кошти, згідно кредитного договору № 370 від 23.09.2008 року погасив у повному обсязі. Крім того, повідомленням від 23.02.2015 року МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ повідомило ДП «Інформаційний центр», що на депозитний рахунок МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ надійшли кошти по реалізації на електронних торгах трикімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 16.02.2015 року [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі представника, скалили акт приймання-передачі документів, а саме, що [PERSON] прийняв від банку оригінал правовстановлюючих документів на нерухоме майно, яке виступало предметом іпотеки, в звязку з припиненням дії договору іпотеки. 20.02.2015 року державним виконавцем МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ складено акт про реалізацію нерухомого майна (предмета іпотеки) з прилюдних торгів. Вказаний акт особисто отримано боржником [PERSON] 24.03.2015 року, що підтверджується його підписом. Як вбачається з копії платіжного доручення № 1 від 18.02.2015 року, [PERSON] вніс суму у розмірі 386683,01 грн. на розрахунковий рахунок МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ, і тому 26.02.2015 року останній звернувся до начальника МВ ДВС Білоцерківського МРУЮ [PERSON] з заявою про видачу йому акту про проведені торги, згідно протоколу № 49014 від 06.02.2015 року, яка була задоволена 16.04.2015 року, що підтверджується копією супровідного листа про повторне направлення акту про проведення публічних торгів від 20.02.2015 року. 01.04.2015 року державний нотаріус Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області, на підставі акта державного виконавця про реалізацію нерухомого майна з прилюдних торгів, посвідчив, що покупцю [PERSON], належить на праві власності кв. № 90, яка розташована в буд. № 21 по вулиці Славіна в м. Біла Церква, Київської області, що раніше належала [PERSON]. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Як правильно вказує позивач, 09.02.2015 року він повністю виконав всі зобовязання за кредитним договором та одночасно за договором іпотеки № 316 від 23.09.2008 року, однак, разом з тим, вказані обставини не мають правового значення для даного спору, оскільки позивачем оспорюються проведені електронні торги з реалізації майна боржника, а саме: квартири № 90, яка розташована в будинку № 21 в м. Біла Церква, Київської області. Як вбачається з копії протоколу № 49014 проведення електронних торгів 06.02.2015 року, - переможцем торгів визначено учасника № 2 [PERSON]. Таким чином, погашення суми утвореної заборгованості яку необхідно було сплатити боржнику [PERSON] було проведено вже після завершення процедури реалізації його майна, шляхом проведення електронних прилюдних торгів. За викладених обставин, погашення [PERSON] суми утвореної заборгованості 09.02.2015 року жодним чином не впливає на проведені електронні торги 06.02.2015 року. Як зазначив Верховний Суд України під час розгляду справи № 6-116 цс 12, предметом якої був спір про визнання прилюдних торгів недійсними, що правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто у забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - переможця прилюдних торгів. Крім того, враховуючи особливості, передбачені законодавством, складання за наслідками проведення прилюдних торгів відповідного акта, є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на прилюдних торгах, а отже є правочином. Таким чином, враховуючи, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до договорів купівлі-продажу, такий договір може визнаватися недійсним на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину( статті 203 , 215 ЦК України ). Суд вважає, що така правова позиція відповідає положенням ст.ст. 650 та ч.4 ст. 655 ЦК України. Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Крім того, п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, розяснено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. Так, оцінивши наявні в своєму розпорядженні матеріали, суд не знайшов підтвердження недодержання будь-якою стороною вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 ЦК України. Крім того, відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-116 цс12, оскільки виходячи зі змісту ч.1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами прилюдних торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами прилюдних торгів, то підставами для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна. В ході розгляду справи позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність порушень правил проведення торгів встановлених Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна. При вирішенні даної справи суд перевіряв наступні обставини: чи мало місце порушення Тимчасового положення та інших норм при проведенні прилюдних торгів; чи вплинули ці порушення на результати торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд, оцінивши подані сторонами докази, кожен окремо та взаємний звязок доказів у їх сукупності, вважає, що під час проведення прилюдних торгів з реалізації кв. № 90, яка розташована в буд. № 21 по вул. Славіна в м. Біла Церква, Київської області, порушень Тимчасового положення та інших норм при проведенні прилюдних торгів, які б вплинули на результати торгів та тим самим порушили права позивача [PERSON], допущено не було, і тому правові підстави для задоволення позову відсутні. В зв"язку з цим, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення інших позовних вимог позивача, а саме визнаня недійсним та скасування протоколу № 49014 проведення електронних торгів від 06.02.2015 року щодо реалізації предмета іпотеки трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер лота 36065, який виданий на підставі та в результаті проведених прилюдних торгів, відповідно до вимог чинного законодавства; визнання недійсним та скасування акту державного виконавця про реалізацію нерухомого майна (предмета іпотеки) з прилюдних торгів від 20.02.2015 року трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], який був складений на підставі та в результаті проведених прилюдних торгів; визнання недійсним та скасування свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів від 01.04.2015 року трикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], виданого державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] на імя покупця [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1-684, яке як зазначено вище було видано на підставі вимог чинного законодавства, так як між проведенням прилюдних торгів та послідуючими діями відповідачів існує причинний зв"язок. Враховуючи той факт, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, тому не підлягають до задоволення і вимоги щодо стягнення з відповідачів, понесених судових витрат позивачем, що відповідає вимогам ст. ст. 79, 88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed