Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

АТ КБ "Приватбанк" (далі Банк) просить ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] 18\~484,44 гривень заборгованості по кредиту та судові витрати по справі в сумі 2\~102,00 гривні. Вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] звернулась в Банк з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписала заяву без номера від 02 березня 2012 року, якою підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між нею і Банком Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Відповідно до виявленого відповідачем бажання Банк відкрив їй кредитний рахунок, видав кредитну картку та встановив початковий кредитний ліміт, який в подальшому був збільшений до 9\~300,00 гривень. Надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на передбачених договором умовах і в межах встановленого кредитного ліміту, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі. Відповідач взяті на себе зобов`язання за Договором належним чином не виконувала, своєчасно грошові кошти на погашення кредиту не надавала, через що станом на 05 жовтня 2020 року у неї перед Банком утворилась заборгованість в загальній сумі 18\~484,44 гривень, яка складається із простроченого тіла кредиту в сумі 14\~079,37 гривень та прострочених відсотків в сумі 4\~405,07 гривень. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 17 листопада 2020 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення та інформації з Інтернет сайту Укрпошти щодо відстеження рекомендованого поштового відправлення копію ухвали і примірник матеріалів позову відповідач отримала 04 грудня 2020 року. У строк, визначений судом в ухвалі від 17 листопада 2020 року відповідач відзиву на позов не подала. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від учасників справи до суду не надходили. Враховуючи вищевикладене та положення ст.279 ЦПК, суд розглянув справу за наявними у справі матеріалами. Аналізом доказів по справі суд встановив такі фактичні обставини. 02 березня 2012 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. У цій заяві вказано, що відповідач згідна із тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становлять між нею і Банком договір надання банківських послуг. Також вказано, що відповідач ознайомилась і погодилась з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді; зобов`язалась виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомитись з їх змінами на офіційному сайті Банку. Відповідач виявила бажання оформити платіжну картку кредитка "Універсальна" з кредитним лімітом 2\~000,00 гривень. Відповідно до довідок Банку відповідачу з дня підписання анкети-заяви до 17 березня 2017 року було видано шість кредитних карток, а саме: 02 березня 2012 року із терміном дії до 11/15, 22 березня 2013 року до 03/16, 21 травня 2013 року до 03/16, дві картки 16 грудня 2013 року із терміном дії до 10/17 та 12/17, 17 березня 2017 року до 11/20. Початковий кредитний ліміт з дня підписання анкети-заяви становив 0,00 гривень, з 31 грудня 2013 року - 4\~000,00 гривень, 31 січня 2017 року збільшений до 9\~300,00 гривень, з 28 липня 2018 року становив 0,00 гривень. За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.ч.1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ч.ч.1, 2 ст.10561 ЦК України (у чинній на час підписання анкети-заяви редакції) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:… 3) сплата неустойки; … У статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за змістом вищенаведених законодавчих норм позивач має довести надання позичальнику грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, зокрема щодо розміру процентів за користування кредитом, відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді неустойки (пені та штрафу), а також порядку її нарахування. Предметом позову у справі є кредитна заборгованість за договором від 02 березня 2012 року в загальній сумі 18\~484,44 гривень, яка згідно з позовними вимогами Банку складається із простроченого тіла кредиту в сумі 14\~079,37 гривень та прострочених відсотках в сумі 4\~405,07 гривень. На підтвердження таких вимог, окрім копії підписаної анкети-заяви, довідок про видані кредитні картки та встановлені кредитні ліміти, Банк надав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", витяг з Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, розрахунки заборгованості та виписку по карткових рахунках відповідача. Як вбачається з анкети-заяви від 02 березня 2012 року, у ній зазначені лише особисті дані відповідача як позичальника та його бажання оформити на своє ім`я кредитну картку "Універсальна" з кредитним лімітом 2\~000,00 гривень. Жодних істотних умов договору, які відображаються у виписці по картковому рахунку відповідача, анкета-заява не містить. Зокрема, у ній не визначено строку повернення кредиту, процентної ставки за користування кредитними коштами, не встановлено відповідальності за порушення зобов`язання у вигляді пені та штрафу, їх розміру та порядку нарахування. Проте, як вбачається із виписки по карткових рахунках відповідача з 02 березня 2012 року по 01 липня 2020 року, Банк нараховував і проводив списання відсотків за використання кредитного ліміту упродовж усього цього періоду за різними ставками 2,5%, 2,9%, 3,5%, 3,6%, а також пеню і штрафу за прострочення сплати по кредиту, комісію за обслуговування (членський внесок) та страховий платіж за договором "Страхування кредитного ліміту". Відповідно до обґрунтування позову нарахування цих складових, у тому числі процентів за користування кредитними коштами за різними ставками, Банк здійснював відповідно до Умови і Правила надання батьківських послуг в Приватбанку та Тарифів, які вважає невід`ємними частинами укладеного із відповідачем кредитного договору в силу положень ст.634 ЦК України. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (у цьому випадку АТ КБ "Приватбанк"). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст.633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року по справі №\~342/180/17-ц, посилаючись на рішення Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року у справі №\~1-12/2013, зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ "Приватбанк" дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Як встановлено у справі, додані до позову витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", Умови та Правила надання банківських послуг в Приватбанку не містять підпису відповідача, а тому існує лише припущення, що відповідач погоджувалася на їх застосування. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Інших достовірних підтверджень того, що саме додані до позову Умови та Правила надання банківських послуг в Приватбанку розуміла відповідач, ознайомилась і погодилась із ними, підписуючи анкету-заяву, а також те, що вказані документи на момент підписання цієї анкети-заяви взагалі містили умови щодо сплати процентів за користування кредитом, пені, штрафу та інших складових згідно банківської виписки матеріали справи не містять. До того ж витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" взагалі містить чотири види кредитних карт "Універсальна" і усі вони мають різні умови кредитування. За яким видом карти, відповідно на яких умовах повинно було здійснюватися кредитування відповідача, по справі не встановлено. За таких обставин відсутні підстави вважати, що між сторонами укладений передбачений ст.634 ЦК України договір приєднання, відповідно й погоджені в письмовому вигляді проценти за користування кредитними коштами. Отже, з урахуванням викладеного у суду відсутні правові підстави для стягнення з відповідача заявленої у позові суми заборгованості по прострочених процентах за користування кредитом. Що стосується заборгованості по тілу кредиту, суд встановив таке. Із банківської виписки вбачається, що відповідач використала кредитних коштів на загальну суму 55\~239,02 гривень, погасила кредит на суму 72\~285,10 гривень. Отже, різниця між використаними кредитними коштами і внесеними на їх погашення становить позитивний залишок в сумі 17\~046,08 гривень та свідчить про відсутність заборгованості за тілом кредиту. При цьому, як вбачається із банківської виписки, Банк самостійно проводив списання за рахунок кредитних коштів нарахованих сум по відсотках, пені, штрафу, комісії за обслуговування та страхування кредитного ліміту, що не відповідає умовам кредитування, тим самим необґрунтовано збільшив суму заборгованості по кредиту. Згідно із статтями 76, 81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електрон-ними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки позивач не довів і не підтвердив належними доказами наявності у відповідача за укладеним 02 березня 2012 року кредитним договором заборгованості і її складових, у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. У зв`язку з відмовою в позові понесені позивачем витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed