Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про звільнення майна з-під арешту, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.03.2005 року державним виконавцем Відділу ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої накладено арешт на 1\\4 частину квартири [ADDRESS], що належить позивачу на праві власності. Після того, як він виконав свої боргові зобов"язання державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, але при цьому арешт скасовано не було. Він звернувся до Відділу ДВС із заявою про зняття арешту з його майна, але йому було надано відповідь про те, що виконавче провадження знищено. Оскільки він не має можливості вирішити питання щодо розпорядження своїм майном, звертається до суду з даним позовом, в якому просить звільнити з-під арешту 1\\4 частину квартири [ADDRESS], що був накладений постановою державного виконавця від 14.03.2005 року. У судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що позивачем не надано доказів на підтвердження виконання ним своїх боргових зобов"язань, а тому підстав для скасування арешту немає. На підставі викладеного представник просила у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своєму листі просить розглядати справу в його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності третьої особи, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 14.03.2005 року державним виконавцем Відділу ДВС Деснянського РУЮ у м. Києві винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої накладено арешт на 1\\4 частину квартири [ADDRESS], що належить позивачу на праві власності. З письмових матеріалів справи вбачається, що арешт на ? частину квартири був накладений постановою державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби у зв"язку із виконавчим провадженням, що було відкрито про стягнення боргу з позивача. Як вказує у своєму позові [PERSON], він повністю виконав свої боргові зобов"язання перед стягувачем, у зв"язку з чим виконавче провадження було закрито, але копії постанови у нього не збереглося. Позивач звернувся з відповідною заявою до Відділу ДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві для вирішення питання щодо зняття арешту з частини квартири, але йому було відмовлено у цьому, оскільки відомостей про виконавче провадження відносно нього немає. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 1 статті 50 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов"язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв"язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Враховуючи те, що на даний час позивач, як власник частини квартири, не має можливості вільно розпоряджатися своєю власністю, підстав для накладення арешту на майно немає, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги про звільнення майна з-під арешту. Що стосується заперечень представника відповідача, то слід зазначити, що суд їх до уваги не приймає, оскільки відповідачем не надано жодних належних доказів на підтвердження того, що позивачем до цього часу не виконано боргові зобов"язання, а також не надано підтвердження того, що виконавче провадження на даний час не закрито. На підставі викладеного,

Outcome: approved