Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути на її користь 500 000 гривень спричиненої їй моральної шкоди. В обгрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 02 лютого 2018 року відповідачем було скоєно дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої загинув її син [PERSON]. Вироком Коростенського міськрайсуду від 10 травня 2018 року, залишеним без змін ухвалою апеляційної інстанції, відповідач [PERSON] визнаний винуватим в скоєнні злочину передбаченого ч.2ст.286 КК України і засуджений на п"ять років позбавлення волі. В результаті вказаного злочину вона втратила найдорожче в її житті - сина, перенесла фізичні та моральні страждання, порушено її нормальні життєві зв"язки. Вона по даний час перебуває у шоковому стані. Також, відповідачем не вжито жодних заходів щодо відшкодування будь-яким чином завданої шкоди. В судове засідання позивач [PERSON] не з,явилась, направила до суду заяву, в якій просить справу розглянути в її відсутність, зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі. Проти задоволення позову заперечує. За таких обставин суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних матеріалів та без фіксації технічними засобами. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.02.2018 року, [PERSON], [INFO] року, помер [INFO] року у віці 30 років. Крім цього, судом встановлено, що [PERSON], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], якого, як було встановлено вище, позбавив життя [PERSON], є матір'ю останнього. Винуватість відповідача у скоєнні злочину передбаченого ч.2ст.286 КК України доведена вироком Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 10 травня 2018 року та ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 12 вересня 2018 року. Згідно вироку [PERSON] 02 лютого 2018 року о 18 годині 28 хвилин в порушення вимог п.п.12.4, 12.9Б Правил Дорожнього руху України, керуючи технічно справним автомобілем "BMW-3201" реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись у населеному пункті по освітлювальній ділянці дороги вулиці Грушевського в м. Коростень Житомирської області в напрямку центра міста зі швидкістю 75.6-75.7 км/год, яка перевищувала дозволену, проїжджаючи біля будинку №8-а в порушення вимог п.2.3б, 18.1 Правил дорожнього руху проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, а саме пішохода [PERSON] , котрий знаходився на нерегульованому пішохідному переході ,/ позначеному дорожніми знаками 5.35.1, 5.35.2, 1.33 та переходив дорогу зліва на право відносно руху автомобіля, якого об"єктивно спроможний був виявити, а виявивши вчасно не зменшив швидкість, щоб дати йому дорогу, продовжив рухпрямо та передньою лівою частиною автомобіля скоїв наїзд на [PERSON] Від отриманих в результаті ДТП ушкоджень син позивачки [PERSON] помер [INFO] року в реанімаційному відділенні Коростенської ЦМЛ. Стаття 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що право кожного на життя охороняється законом, а згідно статті 13 - кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, були порушені, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Вирішуючи питання щодо відшкодування позивачу моральної шкоди, суд виходить з наступного. Вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. (ч.6ст.82 ЦПК України). Відповідно до статті 23 ЦК України - моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. За правилами статей 1167,1187 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала. Обов"язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови,що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв"язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. В той же час, на думку суду, при оцінці розміру відшкодування моральної шкоди необхідно враховувати, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, а тому принцип еквівалентного відшкодування, що властивий цивільному праву, при відшкодуванні моральної шкоди неможливий, оскільки вона не має вартісного еквівалента. У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди із наступними змінами, зазначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості. Судом встановлено, що внаслідок злочину, вчиненого відповідачем [PERSON], позивач [PERSON] дійсно отримала моральні (душевні) страждання, які були викликані втратою рідної їй людини - її сина, у зв'язку з чим порушився її звичайний і нормальний спосіб життя, вона відчувала і відчуває сильні душевні потрясіння, а також до цього часу перебуває в шокованому стані. Більш того, суд констатує, що злочинні дії відповідача призвели до невідновної втрати. Позивач зазнала і на даний час зазнає душевні страждання, які є і залишаються довготривалими, з часу смерті сина сама перенесла декілька операцій на серці, похитнувся стан її здоров"я, вона отримала тяжку душевну травму, наслідки якої продовжуватимуться на все її життя. В результаті скоєння злочину відповідачем, в життєвих стосунках позивачки сталися істотні вимушені зміни. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, бере до уваги характер та обсяг фізичних і душевних страждань, яких зазнала позивач, характер майнових і немайнових втрат, їх тривалість та можливості їх відновлення, а тому вважає, що розумною і справедливою є сума в розмірі 500 000 гривень. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати в розмірі 7500 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved