Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

Представник позивача, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що [INFO] померла бабуся позивачки, [PERSON] і після її смерті відкрилась спадщина за законом на земельну частку (пай) розміром 58, 3 умовних кадастрових га у агропромисловій фірмі «Галичина» села Матеївці, Коломийського району Івано-Франківської області та житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] . Померла залишила заповіт, посвідчений 21 березня 1996 року в Семаківській сільській раді Коломийського району, зареєстрований в реєстрі за № 12, дублікат якого посвідчений виконкомом Матеївецької сільської ради 30 червня 2020 року, за реєстровим № 3-55, згідно якого все своє майно заповіла позивачці. Вказує, що позивачка прийняла спадщину після смерті бабусі та 25 грудня 1997 року їй видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказаний житловий будинок, однак нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), оскільки сертифікат на земельну частку виданий на ім"я померлої [PERSON] [INFO] , тобто після смерті власника. Просить суд визнати за нею право власності на вказану земельну частку (пай). Позивачка в судове засідання не з`явилась, подала заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити, а справу розглянути у її відсутності. Представник відповідача на розгляд справи також не з`явився, однак подав заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, з позовними вимогами згідний, не заперечує щодо їх задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що [INFO] померла бабуся позивачки, [PERSON] , про що того ж дня складено відповідний актовий запис за № 6 (а.с.9). Після її смерті відкрилась спадщина на земельну частку (пай) розміром 58,3 умовних кадастрових га у агропромисловій фірмі «Галичина» села Матеївці, Коломийського району Івано-Франківської області, яка належала померлій на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ІФ № 030955, виданого 03 листопада 1999 року Коломийською районною державною адміністрацією (а.с.10). Померла залишила заповіт, посвідчений 21 березня 1996 року в Семаківській сільській раді Коломийського району, зареєстрований в реєстрі за № 12, згідно якого належне їй майно заповіла [PERSON] , [INFO] . 05 грудня 1997 року позивачці видано свідоцтво про право на спадщину за вказаним заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] (а.с. 13). Однак оригінал заповіту втрачений. Дублікат заповіту посвідчений виконкомом Матеївецької сільської ради 30 червня 2020 року, за реєстровим № 3-55 на ім"я [PERSON] (а.с.12). Із інших письмових доказів видно, що [PERSON] , [INFO] , 11 січня 2000 року зареєструвала шлюб із [PERSON] [INFO] та змінила прізвище на " [PERSON] " (а.с.18). Надалі, рішенням Коломийського міськрайонного суду шлюб між подружжям розірвано (а.с. 19), а 25 травня 2016 року [PERSON] змінила прізвище та ім"я на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] (а.с.20). З метою оформлення спадщини позивачка звернулась до нотаріуса із відповідною заявою, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй відмовлено, у зв"язку з тим, що правовстановлюючий документ на спадкове майно виданий після смерті власника (а.с.14). Із повідомлення міськрайонного управління у Коломийському районі та м. Коломиї Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області за № 0-9-0.191-137/114-20 від 20 серпня 2020 року вбачається, що відповідно до списку власників земельних часток (паїв) з вказаними належними їх номерами і площами земельних ділянок згідно схеми поділу земель колекстивної власності на земельні частки (паї) "Технічного звіту по виконанню науково-технічної роботи "проекту землеустрою по створенню нових землеволодінь селянських господарств та видачі державних актів на право власносіт на землю" Семаківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області для товарного сільськогосподарського виробництва" [PERSON] виділено земельну ділянку № [NUMBER] , контур 1, 2, розміром 58, 30 кадастрових га, площею 1, 0019 га. Інформація щодо реєстрації вищезазначеної земельної ділянки (паю) в управлінні відсутня (а.с.15). Відповідно до Звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки, вартість спірної земельної ділянки становить 35 435, 00 грн. (а.с.32-33). Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Пункт 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачає, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Ст. 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності цим Кодексом, положення цього кодексу застосовуються до тих прав і обов"язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. На час смерті [PERSON] чинним був Цивільний кодекс УРСР 1963 року. Відповідно до роз"яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року за № 7 "Про судову практику в справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Статтею 524 ЦК УРСР визначено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин можу залишити за заповітом усе своє майно або його частину одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Виходячи з того, що позивачка є спадкоємцем за заповітом на майно, яке належало спадкодавцю на праві власності у встановленому законом порядку і це право не порушує нічиї права і охоронювані законом інтереси, відповідач, як орган місцевого самоврядування не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за позивачкою, яка у свою чергу, не в змозі оформити спадщину через те, що правовстановлюючий документ на земельну частку (пай) виданий після смерті власника, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно шляхом задоволення позову. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1217, 1268 ЦК України,

Outcome: approved