Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , звернулися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] , яка була дружиною їх покійного рідного батька. За життя Спадкодавець залишила заповіт від 16.11.2011 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Борівської селищної ради Фастівського району Київської області, яким заповідала все належне майно своєму синові [PERSON] . До складу спадкового майна уввійшла в тому числі 1/3 частина житлового будинку [ADDRESS] . Відповідач, як спадкоємець за заповітом звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини але до цього часу не отримав свідоцтво про право на спадщину на вказану частину житлового будинку. Позивачі на час відкриття спадщини були зареєстровані та проживали зі спадкодавицею у вказаному житловому будинку. Після з"ясування про те, що відповідач відмовляється від частини вказаного житлового будинку, позивачі подали заяви до нотаріальної контори для прийняття спадщини за законом на частину спадщини після смерті [PERSON] , однак нотаріусом їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв"язку з існуванням заповіту на вказану частину житлового будинку. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 17.12.2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. В підготовчому судовому засіданні позивачі та представник позивачів позовні вимоги підтримали та просили їх задовільнити, а також зазначили, що іншим чином ніж у судовому порядку визнати право на спадкове майно немає можливості. Відповідач в судовому засідані проти позову не заперечував та зазначив, що дійсно він подав заяву про прийняття спадщини після смерті матері так, як матір залишила заповіт, яким заповідала все належне їй майно йому. До складу спадкового майна уввійшла 1/3 частина житлового будинку [ADDRESS] та ј частина житлового будинку [ADDRESS] в якій він проживає і який він має намір прийняти у спадок. Щодо частини будинку який є предметом спору він не претендує та відмовляється в цій частині спадщини на користь позивачів. Заслухавши учасників судового процесу, д ослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 15,16 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При розгляді справи судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Виконавчим комітетом Борівської селищної ради Фастівського району Київської області Серії [NUMBER] від 11.03.2013 року. Після її смерті відкрилася спадщина на майно, яке належало спадкодавиці. Спадкування є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслдок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.1,2 ст.1220 ЦК України). Згідно ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Спадкодавець за життя залишила заповіт посвідчений Юровицькою К.Ф., секретарем виконавчого комітету Борівської селищної ради Фастівського району Київської області від 16.11.2011 року, зареєстрований в реєстрі за № 224, яким заповідала все майно, і все те, що буде належати їй на день смерті своєму сину [PERSON] . Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З матеріалів спадкової справи № 206/2013 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , вбачається, що справу було відкрито за заявою [PERSON] . До складу спадкового майна уввійшла в тому числі 1/3 частина житлового будинку [ADDRESS] , яка належала спадкодавиці на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 14.05.2005 року [PERSON] , державним нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7574886 від 22.06.2005 року право власності на 1/3 частину вказаного житлового будинку було зареєстровано на [PERSON] . Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст.1274 ЦК України спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця. Відповідач в судовому засіданні зазначив, що поскільки спадкодавиця в заповіті не конкретизувала майно, яке вона заповідала, він звернувся з заявою до нотаріальної контори для прийняття спадщини так, як має намір прийняти спадкове майно, а саме ј частину житлового будинку [ADDRESS] в якому він проживає, а щодо спадкового майна яке складається з 1/3 частини житлового будинку [ADDRESS] він відмовляється на користь позивачів. Позивачі в своїх позовних вимогах просили встановити факт постійного проживання однією сім"єю зі спадкодавицею, на час відкриття спадщини, не менше як п"ять років. Перевіряючи доводи позивачів, судом встановлено, що згідно Довідки для прийняття спадщини № 729 (728) від 03.06.2019 року виданою Борівською селищною радою, [PERSON] на день своєї смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] . На день її смерті в цьому ж будинку разом з нею були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Також, згідно Довідок № 730 (731) від 03.06.2019 року виданих Борівською селищною радою [PERSON] та [PERSON] , проживали та були зареєстровані в [ADDRESS] за вказаною адресою проживала та була зареєстрована [PERSON] , яка померла [INFO] . До дня смерті вони проживали разом та вели спільне господарство. Як вбачається з Свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 14.05.2005 року [PERSON] , державним нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори після [PERSON] , який помер [INFO] та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7574987 № 7575180 від 22.06.2005 року право власності по 1/3 частині житлового будинку [ADDRESS] зареєстровано на позивачів. Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданого на ім"я [PERSON] , Фастівським МРВГУ МВС України в Київській області від 11.04.2001 року місце реєстрації останьої зазначено [ADDRESS] з 12.08.1992 року. Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданого на ім"я [PERSON] , Фастівським МРВГУ МВС України в Київській області від 04.06.1997 року місце реєстрації останього зазначено [ADDRESS] з 11.01.1992 року. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщина, спадкоємець має право звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Встановлення факту постійного проживання позивачів і спадкодавця, має для позивачів суттєве юридичне значення і необхідне для подальшого оформлення спадкових прав після смерті спадкодавця, у відповідності до ст. 1264 ЦК України. В інший спосіб, як через встановлення даного факту судовим рішенням, позивачі документально не можуть підтвердити факту проживання однією сім`єю з спадкодавицею. Таким чином, позивачі на час відкриття спадщини проживали зі спадкодавицею однією сім"єю не менше п"ять років. Відповідно до ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім"єю не менше як п"ять років до часу відкриття спадщини. Позивачі звернулися до отаріальної контори з заявами про прийняття спадщини але відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.10.2019 року [PERSON] державним нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв"язку з наявністю заповіту на спадкове майно. Виходячі з умов Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та ст.49 ЗУ "Про нотаріат" відмова нотаріуса є обгрунтованою. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" передбачив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду, що було зроблено позивачами. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зважаючи на викладене та враховуючи з`ясовані обставини, на які позивачі посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були надані сторонами та досліджені в судовому засіданні, визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved