Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-13 00:00:00

У січні 2020 року до суду надійшла вказана позовна заява, в якій позивач послався на таке. [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай) розміром 7,42 умовних кадастрових гектарів в межах території Кобзарцівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області. За звернення до нотаріальної контори, йому стало відомо, що з заявою про прийняття спадщини після смерті батька звернувся дядько позивача [PERSON] . Також нотаріусом йому відмовлено в оформленні спадкових прав за законом за пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини. Вважає поважними причини такого пропуску, у зв`язку з тим, що йому було невідомо про смерть батька та про наявність спадкової земельної ділянки, оскільки на початку 2000 років батько виїхав на постійне місце проживання до Шахтарського району Донецької області, де проживають родичі, і станом на 2011 рік між ними виникли неприязні стосунки, пов`язані з політичним станом у країні. Просить визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини у три місяці. У судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав, з викладених у позові підстав просив про їх задоволення. Зазначив, що про смерть батька знав, однак йому ніхто не повідомив про наявність спадкового майна. Відповідач у судовому засіданні вказав, що є рідним братом [PERSON] , який помер у [INFO] у с.Розівка Шахтарського району Донецької області, та на час смерті проживав разом з ним, доглядав та займався похованням. Крім того, він подав до натаріальної заяву про прийняття спадщини після смерті брата, однак всі документи з оформлення спадщини залишилися на окупованій території та доступу до них він не має. Він не заперечує щодо залучення до спадкування позивача, який є рідним сином померлого. У вирішенні спору поклався на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. [INFO] в с. Розівка Шахтарського району Донецької області помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть, виданого за актовим записом № 14, що вчинений [INFO] , місце реєстрації смерті: Виконавчий комітет Розівської сільської ради Шахтарського району Донецької області (а.с. 7). Після його смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай) розміром 7,42 умовних кадастрових гектарів по КСП "Новопавлівське" в межах території Кобзарцівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, на підтвердження чого позивачем надано довідку Відділу у Снігурівському районі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області від 15 листопада 2019 року №М-228/0-0.35-235/149-19 (а.с.8). Позивач у відповідності до ст. 1262 ЦК України є спадкоємцем першої черги за законом, як рідний син спадкодавця. Факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] , виданого повторно Корабельним районним у місті Миколаєві відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 19 жовтня 2019 року, актовий запис № 22 від 06 вересня 1990 року в Книзі записів Виконавчого комітету Кобзарцівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, де в графі батько зазначений " [PERSON] " (а.с. 6). Листом державного нотаріуса Снігурівської державної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 29 лютого 2020 року позивачу було роз"яснено щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , на момент смерті був зареєстрований за адресою: с.Розівка, Шахтарського району Донецької області, що зараз є територією України, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, за пропуском встановленого законом шестимісячного строку для відповідного звернення. Також нотаріус повідомив, що проведеною перевіркою інформації по спадковому реєстру нею встановлено наявність спадкової справи після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , заведеної у приватного нотаріуса Зайцевої О.А. Шахтарського районного нотаріального округу Донецької області (с.Розівка, вул.Єнакіївська 22, Шахтарського району Донецької області), №1/2002, дата заведення -23.01.2012 рік (а.с.30). Судом вживались заходи щодо витребування спадкової справи після смерті [PERSON] , за результатом яких встановлено, що нотаріальні документи згідно листів Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.Харків) від 14.04 та 23.07.2020 року напрацьовані приватним нотаріусом Зайцевою О. по Шахтарському районному нотаріальному округу, до Донецького обласного державного нотаріального архіву (м.Покровськ) не передані, у зв"язку з чим надати інформацію щодо місцезнаходження спадкової справи №1/2012, заведеної 23.01.2012 приватним нотаріусом Зайцевою О. не є можливим. Сама Зайцева О. згідно заяви від 13.08.2020 року суду повідомила, що напрацьовані нею як приватним нотаріусом документи знаходяться на непідконтрольній Україні території - с.Розівка Шахтарський район Донецька область. Між сторонами мають місце правовідносини, що виникають зі спадкових прав. В силу ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом - ст.1217 ЦК України. Згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом або за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За нормою ч.ч.1,2 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини - ст.1270 ЦК України. Частинами першою та третьою статті 1272 ЦК України визначено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом ст.1272 ЦК України не вимагається звернення до суду для визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини, якщо спадкоємці, які прийняли спадщину, подадуть письмову заяву про згоду на прийняття спадщини спадкоємцем, який пропустив строк для прийняття спадщини. За наявності такої згоди спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, необхідно подати до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо. За п. 2 листа ВССУ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови (аналогічний висновок зроблено у постанові Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 351/2403/17, постанові від 24 січня 2020 року у справі № 192/1663/17). Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Вирішуючи питання про визначення [PERSON] додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому виходить з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Обов`язок доведення поважності пропуску строку для прийняття спадщини покладається на спадкоємця. Шестимісячний строк для звернення з заявою про прийняття спадщини до нотаріуса сплив 03 лютого 2012 року. Обгрунтовуючи позов, позивач поважними причинами пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини після батька [PERSON] вказав на те, що не знав про смерть батька, оскільки не був сповіщений рідними, та був необізнаний про наявність спадкового майна. Суд вважає, що вказані обставини не свідчать про існування поважних причин у розумінні ст. 1272 ЦК України. Факти необізнаності про смерть та про наявність спадкового майна самі по собі не свідчить про наявність об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами того, що він, з незалежних від нього обставин чи в іншій спосіб, не мав можливості у передбачений законом строк звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, оскільки надані позивачем докази не підтверджують неможливість звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Крім того, як вбачається з позовної заяви позивачу було відомо контактний номер мобільного телефону рідного дядька [PERSON] , який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, та його місце проживання. Крім того, у судовому засіданні позивач визнав, що про смерть батька йому було відомо. З урахуванням викладеного, оскільки позивач за відсутності будь-яких поважних причин не вчиняв дій з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття, то підстав для задоволення позову немає.

Outcome: dismissed