Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду в порядку позовного провадження з позовом про встановлення факту проживання її однією сім`єю без реєстрації шлюбу понад 5 років (з грудня 2012 року до часу відкриття спадщини) з [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з грудня 2012 року вона та [PERSON] почали проживати разом однією сім`єю, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство. Шлюб не реєстрували, оскільки не було потреби. Спочатку проживали в квартирі її батьків, а в 2014 році переїхали проживати до квартири [ADDRESS] . Протягом всього періоду, що вони проживали разом з [PERSON] , він постійно хворів, на лікування витрачались сумісні кошти. В 2016 році [PERSON] отримав третю групу інвалідності. За час спільного проживання вони тримали свою пасіку та нажили спільне сумісне майно, в чому допомогли її батьки. Ними було нажито майно у вигляді: автомобіля марки Opel Frontera, [NUMBER] .; платформи для бджіл на 35 вуликів; пасіки; моторного човна; риболовних снастей, бензопили, болгарки, дрелі та інших інструментів, а також гаражу [ADDRESS]. Син [PERSON] - [PERSON] , не приймав участі в купівлі вищевказаного майна. [INFO] раптово помер [PERSON] , не залишивши заповіту. Позивач взяла на себе всі матеріальні витрати під час похорону, про що свідчать чеки з ритуального бюро та кафе «Риф». У червні 2019 року позивач звернулась до приватного нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини, але їй було відмовлено на тій підставі, що вона не є спадкоємцем за законом, заповіту спадкодавець не складав, а факт проживання зі спадкодавцем повинен встановити суд. Тобто без рішення суду позивач не може оформити та отримати свідоцтво про право на спадщину. До нотаріуса звернувся також і син померлого - відповідач [PERSON] .. На сьогоднішній день між нею та відповідачем виник спір з приводу спадкування автомобіля марки Opel Frontera, [NUMBER] . Тому і виникла необхідність звернення до суду з даною позовною заявою. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.09.2019 року позовну заяву залишено без руху, позивачеві надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07.11.2019 року у даній справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.01.2020 року у справі закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті, відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали повністю, та просили задовольнити з підстав, що вказані у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що відповідач про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, на даний час перебуває за межами міста, і саме йому доручив представляти його інтереси в суді. Крім того, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнав та пояснив, що на його думку обставини викладені в позові є недостатніми для задоволення позову. Свою позицію невизнання позову представник відповідача обґрунтовує тим, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області у справі № 398/701/17 від 19.06.2018 року встановлено що [PERSON] не проживала зі своїм колишнім чоловіком з 2013 року, а не з грудня 2012 року, тому представник відповідача вважає, що можна припустити, що позивач почала стосунки з [PERSON] саме у 2013 році. Крім того, на думку представника відповідача, факт не проживання позивачки з померлим однією сім`єю підтверджується тим, що [PERSON] за життя був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а позивач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а також тим, що [PERSON] з 2014 року до 2016 року працював в іншій місцевості, тому в даний період часу вони з позивачем не вели спільне господарство. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11.03.2019 року, виданого Олександрійським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області. Померлий [PERSON] відповідно до копій довідок до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА № 182205 від 13.10.2016 року та № 12ААА № 615438 від 23.10.2017 року мав третю групу інвалідності у зв`язку із загальним захворюванням. Згідно довідки ПП «[PERSON].», [PERSON] 12 березня 2019 року провела поховання [PERSON] за свій рахунок. Відповідно до довідки №88, виданої 04.06.2019 року ОСББ «Берізка-143/3», [PERSON] проживала однією сім`єю з [PERSON] з 11.06.2014 року по [INFO] і вела сумісне господарство за адресою [ADDRESS] . На підтвердження факту спільного проживання сторін, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу позивачем надано копії сімейних фотокарток, в судовому засіданні представником відповідача не заперечувався факт відображення на фото в колі сім`ї позивача [PERSON] та померлого [PERSON] . Як вбачається з копії витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі № 56605840 від 21.06.2019 року, 21.06.2019 року приватним нотаріусом Стенюхіною І.В. після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведено спадкову справу № 36/2019. Відповідно до копії вказаної спадкової справи, що надійшла суду від приватного нотаріуса Стенюхіної І.В., вбачається наступне. 21.06.2019 року до приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу Стенюхіної І.В. із заявою про прийняття спадщини звернулася позивач. 11.07.2019 року до приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу Стенюхіної І.В. із заявою про прийняття спадщини звернувся відповідач. Як вбачається з довідок ОСББ «Берізка-143/3» №94 від 20.06.2019 року та №99 від 11.07.2019 року, що знаходяться у матеріалах спадкової справи, [PERSON] , який помер [INFO] , до своєї смерті постійно проживав та був зареєстрований з 14.09.2016 року за адресою: [ADDRESS] , на момент його смерті за вищевказаною адресою також постійно проживала без реєстрації [PERSON] . Факт реєстрації померлого [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , підтверджується також наявною у матеріалах спадкової справи довідкою Управління дозвільно-погоджувальних процедур та адміністративних послуг Олександрійської міської ради № 1730/103/16 від 26.06.2019 року. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.03.2019 року, виданого Олександрійським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, батьком відповідача [PERSON] , [INFO] є [PERSON] . 18.09.2019 року [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу Стенюхіної І.В. із заявою про зупинення видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] після померлого [INFO] [PERSON] , до розгляду цивільної справи № 398/2310/19 за її позовом до [PERSON] про усунення особи від права на спадкування за законом. Листом приватного нотаріуса Олександрійського міського нотаріального округу Стенюхіної І.В. №408/01-16 від 01.10.2019 року [PERSON] повідомлено, що на підставі ст. 42 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальної дії, а саме видача свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] батька [PERSON] на його ім`я зупинено до вирішення судом справи за позовом [PERSON] про усунення особи від права на спадкування за законом. Відповідно до копії довідки № 12.33.62-4189 вих.-20 від 04.05.2020 року, наданої Новоукраїнською місцевою прокуратурою Кіровоградської області на адвокатський запит адвоката Боровського В.А., вбачається, що [PERSON] працював на посаді водія прокуратури Бобринецького району Кіровоградської області з 03.07.2013 року (наказ прокурора Бобринецького району від 03.07.2013 року №8) по 27.02.2015 року (наказ прокурора Бобринецького району від 27.02.2015 року №4). Квартира, в якій спільно проживала позивачка та померлий [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , належить батькові позивачки [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу квартири № 1910 від 11.06.2014 року, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 22821406 від 11.06.2014 року, копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 18.10.1973 року та копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] від 06.08.1994 року. В судовому засіданні допитаний у якості свідка [PERSON] повідомив суду, що дуже добре знає позивачку та її сім`ю, так як вона є донькою його товариша. З 2012 року [PERSON] почала спільно проживати сім`єю в квартирі її батька, як чоловік та дружина з померлим [PERSON] , до моменту його смерті. Свідок повідомив, що прізвища [PERSON] він не знає, але після надання судом для огляду фотографій, які містяться в матеріалах справи, він підтвердив, що на фото зображений саме той [PERSON] , з яким проживала позивач, а сторони підтвердили та не заперечували, що на фотознімках відображений [PERSON] . Він (свідок) з [PERSON] їздив на рибалку. Батько [PERSON] купив у нього вулики, після чого [PERSON] з [PERSON] спільно займались пасікою. [PERSON] називав [PERSON] своєю дружиною, вони вели спільне господарство. Коли не вистачало грошей, батько [PERSON] допомагав їм грошима, у [PERSON] та [PERSON] був спільний бюджет. Коли [PERSON] помер , то похованням займалась [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , повідомила суду, що вона є рідною тіткою позивачки, їй відомо що з 2012 року остання проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] . З 2013 року вона (свідок), як голова спілки інвалідів « [PERSON] », співпрацювала з їх сім`єю, так як у матері [PERSON] в с. Новий Стародуб є багато земель, на яких [PERSON] з [PERSON] вирощували овочі та продавали їх спілці по цінам нижче ринкових, а також розвозили дані продукти по домівкам інвалідів. [PERSON] сам був інвалідом у зв`язку з хворобою серця. [PERSON] та [PERSON] проживали разом, як чоловік та дружина, разом відпочивали, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Разом з ними проживав син [PERSON] від першого шлюбу, [PERSON] також забезпечував його матеріально. У них був автомобіль, який вони купили за спільні кошти, які відкладали для його купівлі. Всі витрати у них вчинялись за спільні кошти. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , повідомив суду, що [PERSON] та [PERSON] знає з підліткового віку, так як вони всі проживали в одному районі та товаришували часто відпочивали в одній компанії. З 2012 року [PERSON] та [PERSON] почали спільно проживати, як чоловік та дружина на орендованій квартирі, а в 2014 році почали жити в квартирі, яку їм купив батько [PERSON] . Вони вели спільне господарство, у них був спільний бізнес, вони займались вирощуванням овочів та їх продажем, мали пасіку та продавали мед. В їх спільному володінні був автомобіль Опель, який вони потім продали і купити також Опель, тільки моделі Фронтера. Дані автомобілі вони купували за спільні кошти. [PERSON] та [PERSON] не уклали шлюб, оскільки [PERSON] судилась з колишнім чоловіком, а тому це вплинуло на питання про укладення шлюбу. Син [PERSON] від першого шлюбу проживав з ними. [PERSON] з 2012 року працював водієм в м. Бобринець, однак приїздив в м. Олександрія в спільну з [PERSON] квартиру, де вони жили. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив суду, що [PERSON] є його рідною донькою. З кінця 2012 року його донька почала проживати однією сім`єю, як чоловік та дружина, з [PERSON] . Спочатку вони проживали разом з ним та його дружиною, у їх квартирі, а потім, коли він побачив, що у них створилась міцна та дружна родина, то у 2014 році купив їм квартиру, куди вони і переїхали проживати разом з сином [PERSON] від першого шлюбу. В 2013 році він купив їм 10 вуликів та потім вони розвили бізнес і в них вже було 32 вулика. Мед від пасіки вони продавали. У [PERSON] були паї в с. Новий Стародуб , на яких вони вирощували овочі та також їх продавали. Кошти за продану продукцію вони не ділили, у них був спільний бюджет. [PERSON] часто хворів, у нього були проблеми з серцем. У них був автомобіль "Жигулі", а коли [PERSON] звернувся до нього з проханням допомогти купити іншу машину, він йому допоміг фінансово і вони купили автомобіль "Опель". Кошти, які він їм позичав, вони частково йому віддавали. [PERSON] залишив своїй попередній сім`ї квартиру. Свідок також зазначив, що його донька разом з [PERSON] спільно проживали, відпочивали та вели спільне господарство, як чоловік та дружина. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила суду, що [PERSON] та [PERSON] вона знала, вони товаришували та дружили сім`ями. [PERSON] та [PERSON] почали проживати однією сім`єю, як чоловік та дружина з грудня 2012 року. Їх сім`ї в грудні 2012 року святкували їх рішення жити разом. Вони вели спільне господарство, святкували свята, відпочивали. Спочатку вони винаймали квартиру, а потім батьки [PERSON] купили їм квартиру і вони переїхали туди проживати з сином [PERSON] від першого шлюбу. За спільне проживання вони купили автомобіль "Опель", який потім продали та купили інший "Опель Фронтера ". Купівлю даної машини вони спільно з [PERSON] і [PERSON] обговорювали, обирали різні варіанти автомобілів. У них була пасіка, яку вони розширювали. На пасіку та город вони їздили разом. Вони планували весілля на весну того року, коли помер [PERSON] . Вона особисто знає [PERSON] більше 20 років. [PERSON] розірвав шлюб з першою жінкою в 2009 або 2010 році, а [PERSON] розірвала шлюб зі своїм першим чоловіком в 2011 році. Після розірвання шлюбу з першим чоловіком, [PERSON] з ним спільно не проживала. [PERSON] в період з 2014 по 2016 роки працював в м. Бобринець, однак кожну п`ятницю він приїжджав до м. Олександрії до [PERSON] , а в понеділок, рано вранці їхав до м. Бобринець. Коли виявлялась можливість приїхати в м. Олександрію, він приїздив до [PERSON] і серед неділі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила суду, що є сусідкою [PERSON] та покійного [PERSON] . Вони почали проживати в будинку, в якому проживає і вона з 2014 року. Вважає, що вони проживали однією сім`єю, як чоловік та дружина, оскільки постійно їх бачила разом, вони разом ходили в магазин за покупками, до них приходили друзі, вони вели себе як і всі звичайні сім`ї. Вона навіть і не думала, що вони не одружені. Разом з ними в даній квартирі проживав син [PERSON] від першого шлюбу. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. У відповідності із ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна доводити ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Відповідно ст. 74 СК України якщо жінка і чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними під час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу (Право спільної сумісної власності подружжя). У пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11 зазначено, що при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Отже, із змісту ст. 74 СК України вбачається, що вказана норма поширюється на правовідносини чоловіка та жінки, які проживають однією сім`єю, тобто мають фактичні шлюбні відносини та не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. У відповідності до п. 21 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Згідно роз`яснень викладених в п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Крім того, відповідно до п. 6 Рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 року № 5рп/99 до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт. Конституційний суд України у своєму рішенні від 3 червня 1999 року у справі № 1-8/99 зазначив, що обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення спільного господарства, тобто: наявність спільних витрат; спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин. Тривалість спільного проживання чоловіка та жінки як ознака наявності сім`ї на законодавчому рівні не визначена. Водночас строк спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу має бути достатнім для того, щоб стверджувати, що між чоловіком та жінкою склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Отже, ознаками фактичної сім`ї, що складає фактичний шлюб між чоловіком та жінкою є: спільне проживання чоловіка і жінки; спільний побут; взаємні права і обов`язки. Предметом доказування у спорі про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу є такі обставини, що мають матеріально-правове значення: чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі, між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а саме: спільне проживання, спільний побут, наявність взаємних прав та обов`язків. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З досліджених судом доказів вбачається, що позивач [PERSON] та померлий [PERSON] мають спільні світлини, що не заперечувалось в судовому засіданні представником відповідача. З вказаних світлин, а також з матеріалів справи вбачається, що сторони мали приязні стосунки, спільно проживали, мали спільний побут, проводили разом дозвілля, відпочивали, мали спільних друзів, вели спільне господарство та здійснювали спільні витрати, тобто мали взаємні права та обов`язки. Вказане підтверджується також дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами та показаннями свідків, які вказали, що сторони проживали як сім`я з грудня 2012 року з усіма притаманними подружжю відносинами. Представник відповідача в судовому засіданні зазначив, що він не вважає доведеним той факт, що позивач та померлий [PERSON] спільно проживали як сім`я саме з грудня 2012 року, мотивуючи свою позицію тим, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.06.2018 року встановлено, що [PERSON] не проживала зі своїм колишнім чоловіком з 2013 року, а не з грудня 2012 року, тому представник відповідача вважає, що можна припустити, що позивач почала стосунки з [PERSON] у 2013 році. Суд не погоджується з даними доводами представника відповідача, виходячи з наступного. Дійсно, у рішенні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19.06.2018 року у справі № 398/701/17 зазначено, що [PERSON] у 2013 році разом з дітьми виїхала проживати із квартири [ADDRESS] . Проте, постановою Кропивницького апеляційного суду від 25.10.2018 року вказане рішення суду скасоване, та ухвалено нове. Тому суд не вбачає підстав посилатися на факти, що були встановлені у рішенні суду, яке скасоване. Крім того, у постанові Кропивницького апеляційного суду від 25.10.2018 року зазначено, що станом на 2013 рік [PERSON] припинила проживання у квартирі [ADDRESS] . Тобто вказаним судовим рішенням встановлено лише той факт, що станом на 2013 рік [PERSON] вже не проживала у квартирі з колишнім чоловіком. Крім того, на думку представника відповідача, факт не проживання позивачки з померлим однією сім`єю підтверджується тим, що [PERSON] за життя був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а позивач [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , а також тим, що [PERSON] з 2014 року до 2016 року працював і проживав іншій місцевості, тому в даний період часу вони з позивачем не вели спільне господарство. Суд зазначає, що факт різної реєстрації місця проживання, а також той факт, що померлий працював в іншій місцевості, в даному випадку в прокуратурі Бобринецького району Кіровоградської області, не виключає факт спільного проживання позивача [PERSON] та померлого [PERSON] та ведення ними спільного господарства. Так, в судовому засіданні свідки одностайно повідомили суд, що позивач [PERSON] та померлий [PERSON] спільно проживали як сім`я та вели спільне господарство з грудня 2012 року, незважаючи на факт роботи в певний період [PERSON] у м. Бобринці Кіровоградської області, так як на вихідні, і навіть посеред тижня він постійно приїздив до [PERSON] , де вони проживали у спільній квартирі, яка була придбана батьком позивачки. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд вважає доведеним факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з грудня 2012 року позивачки [PERSON] та померлого [INFO] [PERSON] , тобто факт наявності між ними усталених відносин, що притаманні подружжю. Від встановлення даного факту залежить виникнення, зміна майнових прав позивачки щодо спільно нажитого із померлим майна. На підставі викладеного вище позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved