Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до Рахівської міської ради, [PERSON] петра Васильовича, [PERSON] петровича, [PERSON] петровича про скасування рішення органу місцевого самоврядування, посилаючись на те, що 19 жовтня 2016 року рішенням №178 12 сесії Рахівської міської ради 7 скликання було надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у спільну сумісну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд відповідачам, орієнтованою площею 0,0972 га, а також [PERSON], орієнтованою площею 0,0370 га. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 24.10.2016 року за рішенням Рахівського районного суду від 04.10.2016 року право власності на житловий будинок №33 по вул. Буркут в м. Рахів зареєстровано за позивачем [PERSON], у зв"язку з чим попередній власник будинку звернувся письмово із заявою до Рахівської міської ради про скасування в цілому рішення №178 12 се5сії Рахівської міської ради 7 скликання від 19.10.2016 року, яким було надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у спільну сумісну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON] орієнтовною. площею 0,0972 га, а аткож [PERSON], орієнтованою площею 0,0370 га, оскільки між ними виник спір щодо поділу земельної ділянки у таких розмірах та у зв"язку з тим, що право власності на житловий будинок №33 по вул. буркут в м. рахів перейшло від [PERSON] на [PERSON] Позивач отримала відповідь про те, зщо на подану заяву сесія міської ради 09.11.2016 року №216 прийняла рішення відмінити оскаржуване рішення лише в частині надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд пол вул. буркут, 33, орієнтованою площею 0,0370 га [PERSON] у зв"язку з незгодою землекористувача щодо поділу земельної ділянки та переходом права власності на житловий будинок на ім"я [PERSON], про результат розгляду іншої частини заяви не повідомленого нічого. На обгрунтування своєї незгоди про надання дозволу відповідачам на розробку проекту відведення земельної ділянки у власність вона пояснювала у міській раді та надавала документи, що від батьків до неї перейшло право власності на житловий будинок №33 по вул. Буркут, під будівництво якого, рішенням виконавчого комітету Рахівської міської ради №183 від 23.12.1986 року попереднім власникам, її батькам було надано у безстрокове користування земельну ділянку площею 300 м.кв, після переносу у кінець земельної ділянки будинку, що належав бабі [PERSON]. За роки проживання баба надавала дозвіл на незначне збільшення площі земельної ділянки за будинком №33, бо необхідно було збудувати господарські споруди - літню кухню, сарай і вбиральню, а навпроти цих споруд незначна площа використовувалась для садівництва, у подальшому забудована теплицею, двір, площа якого становить 0,0075 га та постйно був двором загального користування, бо іншиим шляхом неможливо доступитися як до одного, такм і до іншого будинку. До складу будівель і споруд, на які поширюється її право власності на даний час, входить не тільки житловий будинок, а також літня кухня, сарай та вбиральня. Площа довготривалого користування земельною ділянкою, а вірніше межі, визначено роками межовими знаками, заїзд з вулиці на подвір"я був і є загального користування. Від розробників землевпорядної документації вона отримала зйомку земельної ділянки, з якої вбачається, що відповідачі для забезпечення їм площі 0,0972 га запропонували визначити межі таким чином, що у цілому двір повинен бути переданий їм у власність, а також у кінці господарських споруд межа повинна проходити так, що частково літня кухня буде вже на його земельній ділянці, а також повністю на виділеній йому земельній ділянці буде розташовано належні їй сарай та вбиральня, їй для приватизації залишається загальна площа земельної ділянки 0,0283 га, що є навіть меншим ніж у 1986 році надавалась у користування її батькам для забудови житлового будинку, тобто зменшено площу без належного вилучення. Окрім того, у перенесеному у кінець земельної ділянки житловому будинку, що раніше належав спадкодавцю [PERSON] як за її життя проживала, так і після її смертів продовжує проживати її донька [PERSON], яка є неграмотною, інвалідом з дитинства і не зрозуміло як можна було усунути її від права на спадкування як житлового будинку, так і земельної ділянки. На підставі наведеного просила визнати недійсним і скасувати рішення №178 від 19 жовтня 2016 року 12 сесії Рахівської міської ради 7 скликання у частині надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у спільну сумісну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд громадянам [PERSON], [PERSON]П, [PERSON] Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позові та просить такі задовольнити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, оскільки оскаржуване рішення органу місцевого самоврядування жодним чином не порушує права позивача, її мотиви являються не щоіншим як припущенням. У зв"язку з чим просили відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача, Рахівської міської ради в судове засідання не з"явився. Міський голова [PERSON] надав заяву, в якій позовні вимоги не визнає та просить справу розглянути без участі представника ради. Свідок [PERSON] по суті спору пояснила, що знає сім"ю [PERSON] з дитинства, конфлікту не було жодного разу. Дорога була загальна на два будинки, межові знаки є приблизно 27 років. Заслухавши сторін, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється власником нерухомого майна- житлового будинку №33 по вул. Буркут в м. Рахів Закарпатської області, який розташований на земельній ділянці, відведеній для будівництьва та обслуговування цієї нерухомості, відповідно до рішення Рахівського районного суду від 4 жовтня 2016 року. Згідно положень ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об"єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, переходить право влансості на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об"єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Згідно будівельного паспорту на забудову земельної ділянки та рішення виконавчого комітету Рахівської міської ради народних депутатів від 23 грудня 1986 року №183 громадянам [PERSON] та [PERSON] надано у безстрокове користування земельну ділянку , площею 300 кв.м. для будівництва індивідуального житлового будинку, після переносу житлового будинку №33, який належить матері [PERSON]. Таким чином, [PERSON], набувши право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, набула право користування земельною ділянкою на якій він розташований на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача, тобто площею 300 кв.м. Звертаючись до суду позивач вважає, що рішення Рахівської міської ради Закарпатської області №178 від 19 жовтня 2016 року в частині надання дозволу на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних діялнок у спільну сумісну власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд відповідачам є незаконним, оскільки порушує як право користування цією земельною ділянкою попереднього власника будинку №33 громадянина [PERSON], якому у безстрокове користування надавалася ця земельна ділянка у власність, так і право на отримання цієї земельної ділянки у власність у порядку, встановленому положеннями статей 81,116, 118 ЗК України, нею, позивачем, [PERSON]. Статтею 81 ЗКУ передбачено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки, серед іншого, й на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності, приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Статтею 116 ЗКУ визначено підстави набуття права власності на земельні ділянки державної та комунальної власності. Частиною 3 цієї статті встановлено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених ЗКУ. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених ЗКУ, провадиться один раз по кожному виду використання. Відповідно до частини 6 статті 118 ЗКУ громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до [PERSON] міністрів Автономної Республіки Крим. [PERSON] Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею. В судовому засіданні встановлено, що рішенням 12 сесії Рахівської міської ради 7 скликання №178 від 19 жовтня 2016 року відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], надано дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у спільну сумісну власність для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул. Буркут, 31, орієнтованою площею 0,0972 га. Рішенням 12 сесії Рахівської міської ради 7 скликання №216 від 9 листопада 2016 року відмінено рішення 12 сесії 7 скликання Рахівської міської ради №178 від 19.10.2016 року в частині "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по вул. Буркут,33, орієнтованою площею - 0,0370 га, громадянину [PERSON], мешканцю м. Рахів, вул. Буркут, 33, у зв"язку з незгодою землекористувача щодо поділу земельної ділянки та переходом права власності на житловий будинок на ім"я [PERSON]". Аналізуючи зміст оскаржуваного рішення Рахівської міської ради, суд звертає увагу на те, що в рішення про надання дозволу на розробку проекту землекустрою щодо відведення земельної ділянки у власність визначена лише орієнтовна площа такої ділянки - 0,0972 га. В будь-якому випадку, закінчений виготовленням проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність відповідачам у відповідності до положень частини 2 статті 118 ЗК україни повинен бути затверджений рішенням органу місцевого самоврядування, в даному випадку, Рахівською міською радою Закарпатської області щодо приватизації земельної ділянки в місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. З матеріалів справи, зокрема зйомки земельної ділянки відповідачів, вбачається, що в проектну документацію останніх внесено зміни щодо розмірів земельних ділянок суміжних землекористувачів, згідно якої, земельна ділянка, яка залишається в користуванні позивача [PERSON], становить площу 0,0316 га, при цьому за первинними документами (рішення Рахівської міської ради №183 від 23.12.1986 року) розмір такої земельної ділянки повинен становити лише 300 кв.м. Таким чином, на думку суду, орган місцевого самоврядування - Рахівська міська рада , приймаючи рішення №178 від 19 жовтня 2016 року, що є предметом оскарження, діяла в межах вимог закону України "Про місцеве самоврядування", згідно п.34 ст. 26 якого, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин, належить до виключної компетенції сільских, селищних, міських рад щодо вирішення таких питань на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. За таких обставин, а саме за відсутності в позивача [PERSON] суб"єктивного права на земельну ділянку в тих площі та конфігурації, про захист яких вона просить, та доказів порушення такого суб"єктивного права, або ж коли воно не порушувалося чи не оспорювалося, суд вважає, що позов [PERSON] є неаргументований та безпідставний, у зв"язку з чим не може бути задоволений. Крім того, зважаючи на те, що були вжиті заходи забезпеченнгя позову згідно ухвали суду від 6 лютого 2017 року, такі в силу ст. 154 ЦПК України слід скасувати.

Outcome: dismissed