Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з врахуванням зменшених позовних вимог пені в розмірі 8030.29 грн., 3% річних в розмірі 697 грн., інфляційних втрат в розмірі - 14091.90 грн.. Мотивуючи тим, що 16.02.2014 року відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено належний позивачу транспортний засіб марки HYNDAY ACCENT, державний номер [NUMBER], № кузову [NUMBER], чим спричинено йому збитки. Відповідальність заподіювача шкоди згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/5741139 застраховано у НАСК «Оранта» 17.01.2013 року. В результаті, на заяву позивача за № 1833 про виплату страхового відшкодування, відповідачем було надано відповідь від 18.04.2014 року про порядок відшкодування шкоди. Згідно якої відповідач зобов'язаний був провести страхову виплату до 17 липня 2014 року(включно), так як відповідь на заяву № 1833 була надана 18.04.2014 року. Однак, не дивлячись на це, оплата у встановлені строки проведена так і не була. В результаті страхова виплата у сумі 31 880,08 грн. була здійснена відповідачем лише 09.06.2015 року, тобто з порушенням встановлених законом строків. А тому відповідач зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за увесь час прострочення, а також 3% річних з простроченої суми. У відкритому судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав зазначених в позовній заяві. Представник відповідача - НАСК "Оранта" Сапінський О.П. у відкритому судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав суду заперечення, в якому просив суд застосувати строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені, а в решті позову відмовити за безпідставністю, мотивуючи тим, що стягнення процентів річних та індексу інфляції не застосовується, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договорних зобов'язань. В судове засідання представник відповідача - Бердичівського міського відділення НАСК "Оранта" не з"явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Заяви про розгляд справи в його відсутності не надав. З"ясувавши обставини справи, на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково, виходячи з наступного. За змістом ст.ст. 10, 11, 60, 212 Цивільного процесуального Кодексу України(далі ЦПК України), цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що 16.02.2014 року відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було пошкоджено належний [PERSON] транспортний засіб марки HYNDAY ACCENT, державний номер [NUMBER], № кузову [NUMBER], в результаті чого позивачу спричинено збитки, що підтверджується довідкою(а.с.16). Відповідальність заподіювача шкоди згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/5741139 застраховано у НАСК «Оранта» 17.01.2013 року, що підтверджується копією поліса № АС/ 5741139(а.с.11). [PERSON] звернувся до НАСК " Оранта" із заявою про виплату страхового відшкодування 17.02.2014 року, що підтверджується копією страхового акту № ОЦВ-14-1833/1(а.с. 29). Страхова виплата в сумі 31 880,08 грн. була здійснена позивачу - 09.06.2015 року, що підтверджується заявою на видачу готівки, та листом АТ " Райфайзен Банк Аваль"(а.с. 17, 54). Відповідно до ст. 979 Цивільного Кодексу України(далі ЦК України), за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталась за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. У відповідності до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, яка діяла на час настання ДТП) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Потерпілому також відшкодовується моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини 2 статті 23 ЦК України. Відповідно до ч. 2 статті 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Оскільки зобов'язання страховика у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема сплата боргу з урахуванням встановленого індекс у інфляції за весь час прострочення. Зазначене також випливає з п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ " Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" № 4 від 01 березня 2013 року, згідно якого, при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК). Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 06 червня 2012 року № 6-49цс12, зобов'язання страховика про виплату страхувальнику страхових виплат у разі настання страхового випадку є грошовим зобов'язанням, у разі невиконання якого одночасно можуть застосовуватись наслідки, передбачені як нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, так і нормами ст. ст. 549-550 ЦК України, оскільки три проценти річних, інфляційна складова та неустойка є різними правовими інститутами. Згідно статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, іншх актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або іншх вимог, що звичайно ставляться. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідно до статті 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта. У відповідності до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК). У відповідності до статті 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити нестойку в розмірі, встановленому договором або законом. Згідно ч. 3 статті 988 ЦК України, у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. [PERSON] своєчасно звернувся до страхової компанії щодо здійснення страхового відшкодування, даний факт сторонами не оспорюється. НАСК " Оранта" рішення про відмову у виплаті даного страхового відшкодування позивачу у встановлений чинним законодавстом строк не приймалося. Також в судовому засіданні представником відповідача не надано суду доказів, що позивачем не було своєчасно надано всіх необхідних документів, що перешкоджало у виплаті страхового відшкодування. В той же час рішення про виплату страхового відшкодування було прийнято службовими особами відповідача 06.05.2014 року, а страхове відшкодування було виплачено - 09.06.2015 року, тобто в порушення строку передбаченого статтею 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У відповідності до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У відповідності до п. 2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обгрунтованими-прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Таким чином перебіг строку позовної давності почався з моменту спливу строку визначеного законом для прийняття страховиком рішення про здійснення страхового відшкодування чи відмову у такому. Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню частково, тобто підлягає стягненню з відповідача - НАСК " Оранта" пеня за 12 місяців в розмірі 4868.22 грн.. Оскільки відповідач - НАСК «Оранта» не виконав належним чином своє зобов"язання перед [PERSON], на підставі ст. 625 ЦК України, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача - НАСК «Оранта» інфляційних втрат за весь час прострочення в розмірі 14091.90 грн, а також трьох проценті річних від простроченої суми в розмірі 697 грн. підлягають задоволенню в поному обсязі. Стягуючі дані суми з відповідача суд діяв в межах позовних вимог. А тому суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до Національної акціонерної страхової компанії "Оранта" основані на законі та підлягають задоволенню частково, представником відповідача не надав суду жодного доказу на спростування позовних вимог, а заперечення відповідача не основані на законі та не приймаються судом, як підстава для відмови у позові. Що стосується позовних вимог про стягнення на користь [PERSON] з Бердичівського міського відділення НАСК "Оранта" пені, 3% річних, інфляційних втрат, то вони не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини другої ст. 30 ЦПК України, позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Оскільки Бердичівське міське відділення НАСК "Оранта" не є юридичною особо, що підтверджується положенням про Бердичівське міське відділення Житомирської обласної дирекції НАСК " Оранта", а отже не може бути стороною у даній справі, а тому суд вважає, що в цій частині позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. З відповідача - НАСК " Оранта" підлягає стягненню судовий збір на користь позивача у розмірі 487 грн. 20 коп., оскільки його понесення підтверджено документально(а.с.3)

Outcome: partial