Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-24 00:00:00

Позивач та законний представник неповнолітньої [PERSON] [PERSON], звернулася до суду з позовом, предмет якого є такі вимоги: 1) Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 13 228 (тринадцять тисяч двісті двадцять вісім) грн. 97 коп. майнової шкоди, спричиненої ушкодженням її здоров'я, та 25 000 (двадцять п"ять тисяч) грн. моральної шкоди; 2) Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], в рахунок відшкодування шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я її неповнолітньої доньки [PERSON], 10 000 (десять тисяч) грн. матеріальної шкоди та 25 000 (двадцять п"ять тисяч) грн. моральної шкоди. 22.05.2015 року [PERSON] уточнила свої позовні вимоги і просила: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 14748 грн. 97 коп. майнової шкоди, спричиненої ушкодженням її здоров'я, з яких 3228 грн. 97 коп. в якості відшкодування втрат на придбання ліків, 11520 грн. в якості відшкодування додаткових витрат на попереднє придбання путівки на санаторно-курортне лікування та 30000 грн. моральної шкоди; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 11520 грн. в якості відшкодування додаткових витрат на попереднє придбання путівки на санаторно-курортне лікування її неповнолітньої доньки [PERSON] та 30000 грн. моральної шкоди; стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна [PERSON]", ідентифікаційний код 24175269, на користь [PERSON] 4292 грн. майнової шкоди, спричиненої ушкодженням її здоров"я та 5000 грн. моральної шкоди; стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна [PERSON]", ідентифікаційний код 24175269, на користь [PERSON] в рахунок відшкодування шкоди, спричиненої ушкодженням здоров"я її неповнолітньої доньки [PERSON] 5000 грн. моральної шкоди. Ухвалою Царичанського районного суду від 22.05.2015 року вказані уточнені позовні вимоги прийняті до розгляду, а також до участі у справі залучено як співвідповідача Приватне акціонерне товариство "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна [PERSON]" (ідентифікаційний код 24175269, місцезнаходження: 04050, м. Київ, вул. Глибочицька, буд. 44), та залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову, [PERSON]. Як на підставу задоволення позовних вимог [PERSON] посилається на ст. ст. 110 ч.3, 119 ЦПК України, ст. ст. 1194, 1195 ч.1, 1202 ч.2 ЦК України, ст. 261 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Як на докази викладених в заяві доводів посилається на наступні документи: повторне свідоцтво про народження серії 1КИ №078283, видане 01.11.2006 року на ім'я [PERSON] (а.с.4); свідоцтво про шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] серії 1-КИ №296640, видане 31.10.2014 року (а.с.5); постанова Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 07.07.2014 року (а.с. 6-8); копії накладних та квитанцій (а.с.9-12); розрахунок витраченої на лікування суми (а.с.13); виписки із медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] (а.с. 14, 18); виписки із медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] (а.с. 15, 16, 17); довідка для одержання путівки на санаторно-курортне лікування, видана 08.05.2013 року [PERSON] (а.с.19); довідка для одержання путівки на санаторно-курортне лікування, видана 26.04.2013 року [PERSON] (а.с.20); інформація головного лікаря КЗ "Царичанська ЦРЛ "ДОР" від 23.05.2013 року № 794 (а.с.21); лист туристичної агенції "Аллатур" від 04.07.2014 року №0569 (а.с.22); повідомлення заступника начальника санаторію "Одеса" СБ України (а.с.23); розпечатка ціни путівок санаторію "Одеса" СБ України (а.с.32); виписка із медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] від 30.01.2015 року (а.с.47); виписка із медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] від 30.01.2015 року (а.с. 48), квитанції, рецепти, накладні та товарні чеки (а.с.127- 142). В судовому засіданні позивач та законний представник неповнолітньої [PERSON] [PERSON] та адвокат [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги та пояснили наступне. 31.10.2014 року при укладенні шлюбу позивач, будучи до шлюбу [PERSON], змінила своє прізвище на [PERSON]. Постановою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 07.07.2014 р. у справі № 443/1613/2012 відповідача в даній справі [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності по ст. 286 ч. 1 КК України у звязку із зміною обстановки, провадження у справі закрите, а пред'явлений нею цивільний позов залишено без розгляду. Судом у справі № 443/1613/2012 встановлено, що 31.03.2012 р. близько 17 год. 15 хв., поблизу будинку № 124 по вул. Комсомольській в с. Китайгород Царичанського району Дніпропетровської області, [PERSON], керуючи автомобілем «Деу Ланос», державний номерний знак [NUMBER], рухаючись по асфальтобетонній автодорозі зі сторони смт. Царичанка в напрямку села Китайгород, під час руху не вибрав безпечної швидкості і не впорався з керуванням, в результаті чого виїхав на праве узбіччя дороги, де автомобіль занесло та в некерованому стані з узбіччя виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з легковим автомобілем ВАЗ 21099, державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] з пасажирами [PERSON] та неповнолітньою [PERSON], [INFO], які рухалися зі сторони села Китайгород в напрямку смт. Царичанка. Дана ДТП стала можливою внаслідок порушення [PERSON] правил дорожнього руху, що і потягло за собою спричинення [PERSON] та н/л [PERSON] середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які вони отримали в результаті ДТП. Внаслідок даної ДТП неповнолітній [PERSON] спричинені тілесні ушкодження у вигляді: закритого осколкового перелому середньої третини лівого стегна зі зміщенням, гострої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, забитої рани голови, травматичного шоку 1-2 ст., забою зовнішнього носа. Позивачеві [PERSON] в результаті даної ДТП спричинені тілесні ушкодження у вигляді: перелому верхньої щелепи зліва (1.04.2012 р. операція-репозиція верхньої щелепи, бімаксилярне шинування шинами), гемосинусита зліва, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою мяких тканин обличчя і голови. Підтверджені документами витрати на лікування позивача становлять 3\~228 грн. 97 коп. Дані виписок із медичних карт амбулаторного (стаціонарного) хворого її, [PERSON], та її доньки [PERSON] свідчать про лікування кожної з них, у тому числі в умовах стаціонару, що пов"язано із травмуванням при ДТП 31.03.2012 року, а також про рекомендації щодо санаторно-курортного лікування кожної з них. Вартість лікування (придбання путівки) в санаторії "Одеса" СБ України в період вересень-листопад 2014 року тривалістю 24 дні по напрямкам захворювань опорно-рухового апарату та нервової системи, а також посттравматична реабілітація на 2-х осіб в номері напівлюкс складає 2 особи х 24 дні х 410 грн. = 19680 грн. Вартість путівки на одного чоловіка на один день з травня 2015 року становить 430 грн., з 20 червня по вересень 2015 року - 480 грн. Вартість придбання путівки на санаторно-курортне лікування у вказаному санаторії до 20 червня 2015 року становить: 2 особи х 24 дні х 430 грн. = 20640 грн. (10320 грн. одна путівка), а з 20 червня по вересень 2015 року: 2 особи х 24 дні х 480 грн. = 23040 грн. (11520 грн. одна путівка). Таким чином вважає, що вартість придбання путівки на вказане їй та її доньки санаторно-курортне лікування становить 23040 грн., тобто по 11520 грн. на кожну з них. Без попереднього придбання відповідної путівки санаторно-курортне лікування є неможливим. Зазначає, що наслідком зазначеного вище ушкодження її здоров'я та здоровя її доньки [PERSON] стали фізичний біль та страждання. Н/л [PERSON] перенесла травматичний шок. До цього часу її особисто та її неповнолітню доньку супроводжує біль в місцях травмування, їх здоровя не відновилось. Наслідки травмування залишаться на все життя. Вони до цього часу продовжують лікування. Вона дуже непокоїться за відновлення стану фізичного здоровя своєї доньки [PERSON] У звязку із перенесеними стражданнями [PERSON] почала панічно боятись транспорту та залишатись на самоті, що створює додаткові складнощі в житті. Через те, що стан здоровя [PERSON] не дозволяв відвідувати школу, нею не одержані знання, передбачені програмою навчання. Отриманні внаслідок ДТП вади здоровя та відставання у навчанні створюють додаткові душевні страждання доньки при спілкуванні в шкільному середовищі та серед її ровесників. Через необхідність свого та доньки лікування вона втратила місце роботи, яке отримала по конкурсу. Вона за результатами конкурсу була рекомендована на посаду спеціаліста I категорії загального відділу Царичанської районної ради Дніпропетровської області. Повинна була приступити до роботи з 02 квітня 2012 року, але у зв'язку з тим, що потрапила в ДТП, на роботу не вийшла. На теперішній час посада, на якій вона мріяла працювати зайнята і перспектив отримати в найближчому майбутньому роботу, що їй подобається, не має у звязку із відсутністю вакансій. З часу її звернення до суду з цим позовом внаслідок інфляції суттєво знизилась купівельна спроможність грошей (індекс інфляції за період з січня по квітень 2015 р. - 137,1%), тому попередньо визначений розмір моральної шкоди в розмірі 50000 грн. (по 25000 грн. кожній) є недостатнім для компенсації перенесених нею та її дочкою фізичного болю та страждань. На даний час вважає розумною та справедливою компенсацією спричинених внаслідок ДТП їй та її дитині фізичного болю та страждань суму 70000 грн. (по 35000 кожній із них). Крім того, за даними полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності відповідача, виданого ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна [PERSON]" (т.1 а.с.29 кримінальної справи №443/1613/2012), цивільно-правова відповідальність [PERSON], як власника наземного транспортного засобу, була застрахована з 09 квітня 2011 року по 08 квітня 2012 року. Заподіяна відповідачем 31.03.2012 року внаслідок ДТП шкода була спричинена у період дії відповідного договору страхування. Відповідно до п.п. 24.2, 24.3 ст.24 мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов'язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я, але не більше 120 днів. Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у п. 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до п.24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в п.24.2 цієї статті. Місячна мінімальна заробітна плата станом на 31.03.2012 року становила 1073 грн. Мінімальний розмір страхового відшкодування, пов'язаного з лікуванням, становить: 1073 х 1/30 х 120 = 4292 грн. Відповідно до ст.2-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відшкодування моральної шкоди, заподіяної потерпілому страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "ґ" і "г" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, що зазнала ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Зазначає, що згідно вказаного вище полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів страхова сума за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю, становить 100000 грн. Виходячи із зазначених сум, моральна шкода, яка підлягає стягненню становить 100000 грн. х 5% = 5000 грн. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON], заперечила в судовому засіданні проти позову. Пояснила, що дійсно 31.03.2012 року за участю водіїв [PERSON] та [PERSON] відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої [PERSON] та [PERSON] отримали тілесні ушкодження. 07.07.2014 року постановою Царичанського районного суду Дніпропетровської області [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України у зв'язку із зміною обстановки. Також вищевказаною постановою встановлено, що відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи ДНДІСУ №1450-13 від 22.07.2013 року, згідно варіанту II, в діях водія автомобіля ВАЗ 21099 [PERSON] вбачається невідповідність вимогам п.12.1 ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв'язку з настанням ДТП. Висновок такої експертизи нічим не спростований та безпосередньо є свідченням обоюдної вини водіїв у вчиненні ДТП. А, отже, вважає, що водій [PERSON] також повинен нести відповідальність як володілець джерела підвищеної небезпеки відповідно до ч.2 ст.1188 ЦК України та п.п.4, 8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки". А тому [PERSON] та [PERSON] повинні нести солідарну відповідальність перед потерпілими. Крім того, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована відповідно до Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у Приватному акціонерному товаристві "УСК "КНЯЖА ВІЄННА [PERSON]". А, отже, на підставі ст. ст. 9, 22, 23, 24 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" заявлені позивачем вимоги до [PERSON] повинна повністю виплачувати страхова компанія, в якій було застраховано цивільно-правову відповідальність [PERSON], а не безпосередньо [PERSON] Звертає увагу на те, що, як неодноразово зазначав представник позивача, 18000 грн., що були сплачені [PERSON] на лікування н/л [PERSON], ніякого відношення до даної справи не мають. Однак, ні позивач, ні представник позивача не надали жодного належного та допустимого доказу, що ці кошти, що були надані [PERSON] на лікування н/л [PERSON], були дійсно витрачені на її лікування. Таким чином, не довівши, що надані [PERSON] кошти на лікування н/л [PERSON] пішли в повному розмірі саме на її лікування, а не на інші потреби, вважають, що виплативши 18000 грн. [PERSON] відшкодував зазнані позивачами моральні та матеріальні витрати в повному обсязі. Посилається також на те, що [PERSON] не доведено саме понесення матеріальних витрат. Надані чеки не є персоніфікованими, а також містять дописки та виправлення. Заявляючи про стягнення 35000 грн. моральної шкоди ні позивач, ні представник позивача не змогли її обґрунтувати, зазначити чи однакові душевні страждання зазнали позивач та її дитина чи різні, не зазначили, чому саме таку суму моральної шкоди вони стягують, чи буде така сума достатньою, чи можливо у майбутньому позивач знову зажадає стягнути ще більшу суму моральної шкоди через, як зазначено в позові, індекс інфляції, а не перенесені душевні страждання. На їхній погляд моральна шкода є недоведеною та необґрунтованою. Не надано висновків судово-психологічної експертизи, якою б був встановлений розмір моральної шкоди, що спричинена позивачам. В матеріалах справи містяться копії довідок про одержання путівки на санаторно-курортне лікування як позивача, так і її доньки, строк дії яких є простроченим, що суперечить приписам ч.2 ст.1202 ЦК України. Сторона відповідача переконана в тому, що оскільки жодного висновку судово-медичної експертизи позивачем не надано, а довідки про одержання путівки на санаторно-курортне лікування є простроченими, то на підставі лише цих документів не є можливим проведення санаторно-курортного лікування та відшкодування додаткових витрат, існування якитх позивачем не доведено. На підставі викладеного просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КНЯЖА ВІЄННА [PERSON]" в судове засідання не з'явився. На адресу суду від представника ПрАТ "УСК "КНЯЖА ВІЄННА [PERSON]" [PERSON] на адресу суду надійшли письмові заперечення з проханням про проведення розгляду даної справи без їхньої участі. Заперечуючи проти позову, посилаються на таке. 08.04.2011 року між [PERSON] та ПрАТ "УСК "КНЯЖА ВІЄННА [PERSON]" було укладено поліс №АА/1045881 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Забезпечений транспортний засіб [PERSON], д.н. [NUMBER]. Строк дії: 09.04.2011 р. - 08.04.2012 р. ДТП відбулося 31.03.2012 року. Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції станом на дату укладення полісу - 08.04.2011 р.), Законом України "Про страхування", ЦК України та іншими законодавчими актами України. Щодо заявленої вимоги про відшкодування шкоди в розмірі 4292,00 грн. вважають, що відповідно до п.2 Перехідних положень ЗУ №5090-VI від 05.07.2012 року, який докорінно змінив визначення розмірів страхових відшкодувань, норми цього Закону не застосовуються до договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладених до набрання чинності цим Законом. Поліс складено 08.04.2011 року, а зміни вступили в силу: одні - з 05.11.2012 року, інші - з 05.02.2013 року. Тож на всі правовідносини, які виникають під час дії цього полісу розповсюджується редакція Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції закону станом на дату складення полісу - 08.04.2011 р. Вважають, що оскільки винна особа відшкодувала потерпілим шкоду в розмірі 18000 грн., а витрати позивача склали 3228,97 грн., то дані витрати повністю компенсовані винною особою. Витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я (надання виписок, епікризів із зазначенням призначень). Не приймаються до уваги копії платіжних документів, в яких не зазначено назву придбання медикаментів і товарів медичного призначення, а також неякісні копії платіжних документів, оскільки неможливо провести експертизу відповідності придбаного до призначень лікаря та ушкоджень, отриманих в результаті ДТП. Жодного документу (чеків, епікризів, виписок) позивач не надав. Враховуючи положення ст.ст. 6, 22, 23, 24, 35 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик має обов'язок, за умови документального підтвердження потерпілим необхідності санаторно-курортного лікування для усунення наслідків ДТП та витрачених на це коштів, відшкодувати ці витрати. Для відшкодування цих витрат позивач має надати: направлення на санаторно-курортне лікування; квитанцію про оплату послуг санаторію; довідку із фонду соціального страхування, що путівка не оплачувалася за рахунок коштів фонду; санаторно-курортну книжку з пройденим лікуванням. Наразі сплата зазначених коштів суперечить вимогам ст. 24 зазначеного закону. Відповідно до ст. 22.3 зазначеного закону потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена п.п. 1, 2 ч.2 ст.23 ЦК України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог ст. 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5% (2550,00 грн.) ліміту, визначеного у п.9.3 ст.9 цього закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні ДТП. Відповідно максимально можливий розмір моральної шкоди становить не більше 2550,00 грн. на потерпілого. Проте, ні позивач, ні відповідач в порушення ст.ст. 33, 35 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" до страховика в установленому порядку не зверталися, про настання ДТП не повідомляли. Відповідно до ч.4 п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Таким чином вважають, що вся шкода, завдана у ДТП, відшкодовується винною особою. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заявлених позивачем вимог. Перевіривши справу, вивчивши надані сторонами документи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, зясувавши правову позицію відповідачів та третьої особи, перевіривши доводи сторін, даючи оцінку доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] підлягають задоволенню в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 19224,49 грн., з яких: 1614,49 грн. - на відшкодування частини втрат на придбання ліків для її лікування, 5760,00 грн. - на відшкодування частини додаткових витрат на попереднє придбання путівки на санаторно-курортне лікування, 3045,00 грн. - на відшкодування частини моральної шкоди у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї та перенесених нею фізичного болю та страждань; 3045,00 грн. - на відшкодування частини моральної шкоди в зв'язку з протиправною поведінкою щодо неповнолітньої [PERSON], [INFO], та перенесених нею фізичного болю та страждань; 5760,00 грн. - на відшкодування частини додаткових витрат на попереднє придбання путівки на санаторно-курортне лікування неповнолітньої [PERSON], [INFO]. В іншій частині пред'явлених позовних вимог до [PERSON] слід відмовити. В позові [PERSON] до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КНЯЖА ВІЄННА [PERSON]" про стягнення майнової та моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я її та неповнолітньої доньки, слід відмовити повністю. При цьому суд виходить з такого. Постановою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 07.07.2014 р. у справі № 443/1613/2012, яка набрала законної сили 15.07.2014 року, встановлено, що 31.03.2012 р. близько 17 год. 15 хв., поблизу будинку № 124 по вул. Комсомольській в с. Китайгород Царичанського району Дніпропетровської області, відповідач в даній справі [PERSON], керуючи автомобілем «Деу Ланос», державний номерний знак [NUMBER], рухаючись по асфальтобетонній автодорозі зі сторони смт. Царичанка в напрямку с. Китайгород, під час руху не вибрав безпечної швидкості і не впорався з керуванням, в результаті чого виїхав на праве узбіччя дороги, де автомобіль занесло та він в некерованому стані з узбіччя виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з легковим автомобілем [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] з пасажирами [PERSON] та неповнолітньою [PERSON], [INFO], які рухалися зі сторони села Китайгород в напрямку смт. Царичанка. Дана ДТП стала можлива внаслідок порушення [PERSON] правил безпеки дорожнього руху, що і потягло за собою спричинення [PERSON] та н/л [PERSON] середньої тяжкості тілесних ушкоджень, які вони отримали в результаті ДТП. Згідно висновку експерта автотехнічного дослідження НДЕКЦ при ГУМВС України в Дніпропетровській області № 70/27-439 а від 16.07.2012 року встановлено, що дії водія автомобіля "Деу Ланос" [PERSON] не відповідали вимогам п. 10.1 Правил дорожнього руху, де вказано, що "перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху". За вказаною постановою суду відповідача в даній справі [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності по ст. 286 ч. 1 КК України у звязку із зміною обстановки, як ця особа перестала бути суспільно-небезпечною. Провадження в справі закрито. Цивільний позов [PERSON] залишений без розгляду і їй роз'яснено право звернення до суду з цивільним позовом в цивільно-судовому порядку (а.с.6-8). Відповідно до норм ч. 4 ст. 61 ЦПК України вказана постанова у кримінальній справі, що набрала законної сили, є обов'язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В результаті ДТП згідно висновку судового-медичного експерта Царичанського ВСМЕ № Е 155 від 07.06.2012 року встановлено, що у н/л [PERSON] виявлені тілесні ушкодження у вигляді гострої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, забитої рани голови, закритого осколкового перелому середньої третини лівого стегна зі зміщенням, які в сукупності відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень. Згідно висновку судового-медичного експерта Царичанського ВСМЕ № Е 156 від 07.06.2012 року встановлено, що у [PERSON] виявлені тілесні ушкодження у вигляді перелому верхньої щелепи зліва, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забою мяких тканин обличчя і голови, які в своїй сукупності відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень (а.с. 6). Відповідно до вимог ст. ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Згідно ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. У відповідності до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Разом з тим, приписами ч.2 ст.1188 ЦК України встановлено, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов"язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини. Як вбачається з доданої до матеріалів справи постанови Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 07.07.2014 р. у справі № 443/1613/2012, відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи ДНДІСУ №1450-13 від 22.07.2013 року, згідно варіанту I, в діях водія [PERSON] вбачається невідповідність вимогам п.12.1 ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв'язку з ДТП, та згідно варіанту II, в діях водія автомобіля ВАЗ 21099 [PERSON] вбачається невідповідність вимогам п.12.1 ПДР України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв"язку з ДТП (а.с.7). Тобто встановлено, що дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки за участю двох транспортних засобів та двох водіїв - водія [PERSON] та водія [PERSON], внаслідок якої потерпілим було завдано тілесні ушкодження, а отже і водій [PERSON] зобов'язаний солідарно з водієм [PERSON] відшкодувати шкоду потерпілим як володілець джерела підвищеної небезпеки, незалежно від його вини. Частиною 1 ст. 1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до ч. 2 ст. 1202 ЦК України стягнення додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, може бути здійснене наперед у межах строків, встановлених на основі висновку відповідної лікарської експертизи, а також у разі необхідності попередньої оплати послуг і майна (придбання путівки, оплата проїзду, оплата спеціальних транспортних засобів тощо). Виписки із медичних карт амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] та н/л [PERSON] свідчать про їх лікування, у тому числі в умовах стаціонару, повязане із травмуванням при ДТП 31.03.2012 р., а також про рекомендації щодо санаторно-курортного лікування. Відповідно до наданих [PERSON] в судовому засіданні оригіналів чеків та квитанцій на придбання ліків витрачено 3\~228 грн. 97 коп., тому, враховуючи, що позовні вимоги пред'явлені лише до водія [PERSON], з останнього на користь позивача підлягає стягненню 1614 грн. 49 коп. - на відшкодування частини втрат на придбання ліків для її лікування. Вартість лікування в санаторії «Одеса» СБ України з 20 червня по вересень 2015 року тривалістю 24 дні по напрямкам захворювань опорно-рухового апарату та нервової системи, а також посттравматична реабілітація на 2-х осіб в номері напівлюкс складає 2 особи х 24 дні х 480 грн. = 23040 грн. (11520 грн. одна путівка). Враховуючи, що позовні вимоги пред'явлені лише до водія [PERSON], з останнього на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню 5760,00 грн. - на відшкодування частини додаткових витрат на попереднє придбання путівки на санаторно-курортне лікування та 5760,00 грн. - на відшкодування частини додаткових витрат на попереднє придбання путівки на санаторно-курортне лікування неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті, зокрема, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно ч.1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. [PERSON] за результатами конкурсу була рекомендована на посаду спеціаліста І категорії загального відділу Царичанської районної ради Дніпропетровської області. Повинна була приступити до роботи з 02 квітня 2012 р., але у звязку із тим, що потрапила в ДТП? на роботу не вийшла. Зазначена посада заміщена іншою особою. Суд вважає встановленим, що [PERSON] та неповнолітній [PERSON] протиправними діями [PERSON] спричинена значна моральна шкода, яка виразилась у наступному: моральних переживаннях за своє здоров'я та життя під час ДТП; моральних стражданнях в зв'язку із спричиненими тілесними ушкодженнями, які потребували проведення операцій та тривалого часу для лікування; порушенням нормальних життєвих зв'язків і необхідності відшукувати додаткові зусилля в зв'язку з лікуванням. Про призначення судових експертиз щодо визначення розміру завданої моральної шкоди позивач не клопотався. Визначаючи розмір моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню [PERSON] та неповнолітній [PERSON] відповідщачем [PERSON], суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань позивача та її неповнолітньої доньки, завданих внаслідок отримання травм, характер немайнових втрат - порушення нормальних життєвих зв'язків, тривалість немайнових втрат, які продовжуються до сьогоднішнього дня, тобто вже більш як два роки, вік [PERSON], додаткові моральні переживання [PERSON] повязані із втратою нею отриманого за конкурсом робочого місця. Суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, оцінює моральну шкоду, спричинену діями відповідача [PERSON] у відношенні [PERSON], в розмірі суми п'яти мінімальних заробітних плат, що складає 6090,00 грн., 1/2 частина якої підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача. Суд також оцінює моральну шкоду, спричинену діями відповідача [PERSON] у відношенні неповнолітньої [PERSON], в розмірі суми п'яти мінімальних заробітних плат, що складає 6090,00 грн., 1/2 частина якої теж підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача. Відмовляючи [PERSON] повністю в позові до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КНЯЖА ВІЄННА [PERSON]" про стягнення майнової та моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я її та неповнолітньої доньки, суд виходить з такого. Дійсно, 08.04.2011 року між [PERSON] та ПрАТ "УСК "КНЯЖА ВІЄННА [PERSON]" було укладено поліс №АА/1045881 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Забезпечений транспортний засіб [PERSON], д.н. [NUMBER]. Строк дії: 09.04.2011 р. - 08.04.2012 р. (а.с.124). ДТП відбулося 31.03.2012 року. Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції станом на дату укладення полісу - 08.04.2011 р.), Законом України "Про страхування", ЦК України. Щодо заявленої вимоги про відшкодування шкоди в розмірі 4292,00 грн. суд вважає, що підлягають застосуванню приписи п.2 Перехідних положень ЗУ №5090-VI від 05.07.2012 року, який докорінно змінив визначення розмірів страхових відшкодувань, - норми цього Закону не застосовуються до договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладених до набрання чинності цим Законом. Як вбачається, поліс укладено 08.04.2011 року, а зміни вступили в силу: одні - з 05.11.2012 року, інші - з 05.02.2013 року. Тож на всі правовідносини, які виникають під час дії цього полісу розповсюджується редакція Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції станом на дату укладення полісу - 08.04.2011 року. Проте, ні позивач, ні відповідач в порушення ст.ст. 33, 35 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" до страховика в установленому порядку не зверталися, про настання ДТП не повідомляли. Суд дійшов висновку, що в зв'язку з невиконанням особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди, а тому позовні вимоги [PERSON] в частині заявлених позовних вимог до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА КОМПАНІЯ "КНЯЖА ВІЄННА [PERSON]" про стягнення майнової та моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я їй особисто та неповнолітній доньці, не підлягають задоволенню повністю. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 192,24 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial