Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

18 вересня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою. В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що на підставі Указу Президента України від 6 травня 2014 року № 454/2014 він був призваний на військову службу за мобілізацією. Відповідно до довідки № 615 від 22 квітня 2016 року він був залучений та брав безпосередню участь в бойових діях на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення в секторі «С» (з 18 серпня 2014 року по 19 березня 2015 року) зони проведення бойових дій. 3 вересня 2014 року та 14 грудня 2014 року під час бойового зіткнення в зоні тимчасово підконтрольній Російській Федерації (Саур - Могила) та с. Гнутово (м. Маріуполь) при виконанні службових обов`язків в період проходження військової служби в Збройних силах України, отримав закриті черепно-мозкові травми, струс головного мозку з астоновегетативним синдромом, що підтверджується довідкою про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) № 950 від 2 серпня 2016 року. Мала місце короткочасна втрата свідомості. Знаходився на лікуванні в Військово-медичному клінічному центрі Північного регіону з 16 грудня 2014 року по 23 грудня 2014 року з діагнозом посттравматичний стресовий розлад у вигляді невротичної реакції з агрипничним синдромом, що сталося в результаті отриманої мінно-вибухової травми. Проте, довідка військово-лікарської комісії № 1255 від 23 грудня 2014 року, як і інші документи, що відповідно до законодавства встановлюють причинний зв`язок травм (поранень, контузій, каліцтв) не визначають причинно-наслідкового зв`язку цих контузій, із збройною агресією Російської Федерації проти України. Посилаючись на вказані обставини, [PERSON] просив встановити юридичний факт поранення під час виконання обов`язку військової служби 3 вересня 2014 року та 14 грудня 2014 року в районі Саур-Могили Шахтарського району Донецької області, та с. Гнутове, м. Маріуполь Донецької області України внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України. Заявник зазначав, що встановлення зазначеного факту йому необхідно для набуття статусу жертви міжнародного збройного конфлікту. В судове засідання заявник не з`явився, направив до суду свого представника, який заявлені вимоги підтримав в повному обсязі. Представники заінтересованих осіб до суду не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомили, письмових пояснень на заяву про встановлення факту до суду не подали. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Згідно з частиною 1\~статті 293 ЦПК України\~окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих\~Конституцією\~і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи (частина 1\~статті 294 ЦПК України). Відповідно до частин першої та другої\~статті 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зі змісту зазначених норм права, а також роз`яснень, наданих судам у\~\~пункті 1\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~випливає, що в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; із заяви про встановлення факту не вбачається спору про право; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Отже, у судовому порядку встановлюються тільки такі факти, які мають юридичні наслідки, і від встановлення яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, і в судовому порядку можливе лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. При зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. [PERSON] звернувся до суду в порядку окремого провадження з метою встановлення факту, що має юридичне значення, у порядку, передбаченому\~статтею 315 ЦПК України. Метою встановлення такого факту є визначення його статусу як особи, яка перебуває під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях (далі - Конвенція), яка набрала чинності 21 жовтня 1950 року, ратифікована Президією Верховної Ради Української РСР від 03 липня 1954 року, тобто отримати статус жертви міжнародного збройного конфлікту та з подальшим отримання допомоги від гуманітарних організацій. Статтею 2 Конвенції передбачено, що крім положень, які виконуються в мирний час, ця Конвенція застосовується в усіх випадках оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни. В усіх випадках оголошеної війни чи будь-якого іншого збройного конфлікту, що може виникнути між двома чи більше Високими Договірними Сторонами, навіть якщо одна з них не визнає стану війни. Конвенція також застосовується в усіх випадках часткової або повної окупації території держави однієї з Високих Договірних Сторін, навіть якщо цій окупації не чиниться жодний збройний опір. Хоча одна з держав, які перебувають у конвенції може не бути учасницею цієї Конвенції, держави, які є її учасницями, залишаються зобов`язаними нею у своїх взаємовідносинах. Крім того, вони зобов`язані Конвенцією стосовно зазначеної держави, якщо остання приймає та застосовує її положення. Статтею 4 Конвенції передбачено, що нейтральні держави за аналогією застосовують положення цієї Конвенції щодо поранених і хворих, а також медичного та духовного персоналу збройних сил конфлікту, прийнятих або інтернованих на території їхніх держав, а також знайдених померлих. Положеннями статті 13 Конвенції передбачено, що вона застосовується до поранених і хворих, які належать, зокрема, до категорії та особового складу збройних сил сторони конфлікту, а також членів ополчення або добровольчих загонів, які є частиною цих збройних сил. Частиною 4\~статті 2 Закону України від 18 січня 2018 року «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях»\~визначено, що відповідальність за матеріальну чи нематеріальну шкоду, завдану Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації, покладається на Російську Федерацію відповідно до принципів і норм міжнародного права. При цьому, відповідно до абзацу 6\~преамбули вказаного Закону\~датою початку окупації частини території України, зокрема Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, є дата, визначена від 15 квітня 2014 року «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», а саме: 20 лютого 2014 року. Судовим розглядом встановлено, що на підставі Указу Президента України від 6 травня 2014 року № 454/2014 він був призваний на військову службу за мобілізацією. Відповідно до довідки № 615 від 22 квітня 2016 року він був залучений та брав безпосередню участь в бойових діях на території Донецької та Луганської областей, забезпеченні її проведення в секторі «С» (з 18 серпня 2014 року по 19 березня 2015 року) зони проведення бойових дій. Згідно Довідки Військової частини польова пошта [NUMBER] від 22 квітня 2016 року [PERSON] в період з 18 серпня 2014 року по 19 березня 2015 року брав безпосередню участь в антитерорестичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності та суверенітету та територіальної цілостності України в районі Донецької та Луганської областей (а.с. 28). Пунктом 1.1 Положення про військово-лікарську експертизу\~в Збройних Силах України, яке затверджено\~наказом Міністра оборони України від 14 серпня 2008 року за № 402\~передбачено, що установлює причинний зв`язок захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) та визначає необхідність і умови застосування медико-соціальної реабілітації та допомоги військовослужбовцям військо - лікарська експертиза. Повноваження щодо встановлення причинного зв`язку захворювань, травм (поранень, контузій, каліцтв) військовослужбовців покладені на військово-лікарські комісії, а повноваження щодо оформлення довідки про обставини травми надані командиру (начальнику) військової частини. Формулювання про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв у постановах ВЛК визначено у п. 21.5 вказаного Положення (в редакції чинній на час прийняття ВЛК рішення): \~ \~ \~ \~21.5. Постанови ВЛК про причинний зв`язок захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв приймаються в таких формулюваннях: а) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане під час захисту Батьківщини або виконання обов`язків військової служби під час служби у складі діючої армії і флоту у роки Громадянської війни, Великої Вітчизняної війни та війни з Японією (Другої світової війни), участі у бойових діях з розмінування боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни (Другої світової війни), а також при безпосередній охороні державного кордону чи суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні у складі прикордонного наряду, екіпажу корабля (катера), екіпажу літака (вертольота) або під час проведення оперативно-розшукових заходів, або здійснення самостійно чи в складі підрозділу відбиття збройного нападу чи вторгнення на територію України військових груп і злочинних угруповань. б) "Поранення (контузія, травма, каліцтво), ТАК, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби" - якщо поранення (травма, контузія, каліцтво) одержане (крім випадків протиправного діяння), у разі фактичного виконання службових обов`язків під час проходження військової служби в частинах, які не входили до складу діючої армії. ґ) "Захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини", якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, що входять до складу діючої армії, або коли захворювання, яке виникло до цього, у період служби у військових частинах і установах, які входять до складу діючої армії, досягло такого розвитку, що обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі й тимчасової) до військової служби. Постанова в такому формулюванні приймається щодо військовослужбовців, які брали участь у бойових діях, зазначених у підпункті "а" цього пункту. Зазначена постанова приймається також при хронічних повільно прогресуючих захворюваннях за наявності медичних документів, виданих у перші десять років після вибуття військовослужбовця з діючої армії або пізніше, але за даними за зазначені десять років, якщо вони дозволяють віднести початок захворювання на період перебування в діючій армії. д) "Захворювання, ТАК, пов`язане з проходженням військової служби" - якщо воно виникло в період служби у військових частинах та установах, які не входять до складу діючої армії, або коли захворювання, що виникло до військової служби, у період служби досягло такого розвитку, який обмежує придатність або призводить до непридатності (у тому числі тимчасової) до військової служби, служби з військової спеціальності. У такому самому формулюванні приймаються постанови при медичному огляді військовослужбовців за результатами поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних ними в період проходження військової служби, коли документи про обставини їх одержання на момент медичного огляду відсутні. Відповідно до п. 21.7. Положення Постанова ВЛК про причинний зв`язок поранення (травми, контузії, каліцтва) приймається відповідно до висновку, зазначеного в довідці про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), або засвідченої копії Акта про нещасний випадок (додаток 1 до Інструкції про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій у Збройних Силах України, затвердженої\~наказом Міністра оборони України від 06 лютого 2001 року N 36, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 23 лютого 2001 року за N 169/5360 (зі змінами)), у яких зазначаються обставини отримання поранення (контузії, травми, каліцтва). На військовослужбовців довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) оформляється у 2 примірниках, перший подається у госпітальну (гарнізонну) ВЛК, а другий зберігається постійно в особовій справі військовослужбовця. У виняткових випадках допускається розгляд ВЛК копії вказаної довідки, засвідченої відповідною посадовою особою та скріпленої гербовою печаткою військової частини (закладу охорони здоров`я Збройних Сил України). 21.8. При медичному огляді\~військовослужбовців,\~колишніх військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на збори, які одержали поранення (травму, контузію, каліцтво) до введення в дію Положення про військово-лікарську експертизу та медичний огляд у Збройних Силах України, затвердженого\~наказом Міністра оборони України від 4 січня 1994 року N 2, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 липня 1994 року за N 177/386, і не мають довідки, виданої військовою частиною, ВЛК можуть бути прийняті до уваги достовірні документи про причини і обставини одержання військовослужбовцем поранення (контузії, травми, каліцтва) (записи про первинне звернення по медичну допомогу із зазначенням обставин одержання поранення (травми), витяг із історії хвороби, матеріали службового розслідування, дізнання, досудового слідства за фактом поранення (травми) та інші медичні або військово-облікові документи). Показання свідків не є підставою для встановлення у військовослужбовців (колишніх військовослужбовців) факту перенесеного захворювання, травми (контузії, каліцтва, поранення). Причинний зв`язок травми (захворювання) комісією виноситься на підставі достовірних первинних медичних документів і матеріалів службового розслідування. Прийняття ВЛК постанов про встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва) без наявності документів, передбачених пунктом 21.7 та абзацом першим пункту 21.8 цієї глави, забороняється. Таким чином, на підставі висновку зазначеного в Довідці ВЛК приймає постанову про причинний зв`язок поранення (травмування, контузії, каліцтва). Відповідно до Довідки № 1255 від 23 грудня 2014 року військово-лікарської комісії солдату [PERSON] проведено медичний огляд ВЛП терапевтичного профілю. Визначений діагноз: постравматичний стресовий розлад у вигляді невротичної реакції з агрипничним синдромом. Захворювання ТАК пов`язане з проходженням військової служби (а.с. 104). Постанову ВЛК про встановлення причинного зв`язку ВЛК заявником до суду надано не було. Зі змісту вказаної Довідки неможливо встановити коли саме [PERSON] було отримано травмування. Довідка посилання на дати травмування не містить. Заявником надано до суду Довідку № 950 від 2 серпня 2016 року про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва), зі змісту якої вбачається, що [PERSON] отримав травму 3 грудня 2014 року та 14 грудня 2014 року під час бойового зіткнення в зоні АТО (Саур-Могила) та с. Гнутово (м. Маріуполь). Першу допомогу було надано на місці події, з подальшою госпіталізацією до місцевої лікарні. Діагноз: виражений астеноневротичний розлад у особистості з акценуацією рис характеру за емоційно нестійким типом. Наслідки вибухової травми, ЗМЧТ, струс головного мозку з астеновегетативним синдромом. Наслідки невропатії правого ліктьового нерву з порушенням чутливості. Хронічна нестабільність правого плечового суглобу. При виконанні виконанні службових обов`язків в період проходження військової служби в Збройних силах України (а.с. 88). Вказана Довідка видана за підписом командира військової частини та не є первинним медичним документом. Згідно Довідки Військово-медичного клінічного центру Північного регіону (без дати) [PERSON] встановлено діагноз: посттравматичний стресовий розлад у вигляді невротичної реакції з агрипничним синдромом (а.с. 89). Статтями\~12,\~81 ЦПК України\~передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд приходить до висновку, що заявником не підтверджено факт поранення саме 3 та 14 грудня 2014 року належними доказами, а тому суд позбавлений можливості встановити юридичний факт, що поранення було отримано внаслідок збройної агресії Російської Федерації. Первинних медичних документів і матеріалів службового розслідування, а також постанови ВЛК до суду не надано. Довідка за 2016 рік та довідка без дати належними документами не є, тому суд дійшов висновку, що докази, надані заявником до заяви на підтвердження викладених у ній обставин, є недостатніми для підтвердження факту, про встановлення якого просить заявник. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed