overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

[PERSON] звернулась з заявою про надання права на реєстрацію шлюбу. В судовому засіданні заяву підтримала, мотивує її тим, що має намір зареєструвати шлюб, оскільки більше двох років тому познайомилася із [PERSON] і на даний час вона вагітна, а батьком дитини являється [PERSON] , з яким вона має намір узаконити стосунки, як в особистих інтересах, так і в інтересах майбутньої дитини. В зв"язку з тим, що вона не досягла шлюбного віку -18 років узаконити стосунки не може. До вступу в шлюб її ніхто не примушує , тому просить надати їй право на реєстрацію шлюбу . Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Кам"янець- Подільському Кам"янець-Подільського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не з"явився , звернувся з заявою про розгляд справи у його відсутності , проти надання заявниці права на реєстрацію шлюбу не заперечує. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності представника зацікавленої особи. Заінтересовані особи : [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні проти укладення шлюбу з [PERSON] не заперечують . [PERSON] - запевнив суд, що шлюб заявниці з ним відповідатиме її інтересам, оскільки він бере на себе обов"язок піклуватися про неї та про майбутню дитину. Суд, заслухавши заявницю, заінтересованих осіб, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 22 Сімейного Кодексу України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Відповідно до ч.2 ст.23 Сімейного Кодексу України за заявою особи , яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб , якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Судом встановлено, що [PERSON] виповнилось 17 років, факт перебування в стані вагітності підтверджується довідкою ЛКК № 370 від 25.12.2013 року, [PERSON] , майбутній чоловік заявниці , бере на себе обов"язок утримувати [PERSON] та піклуватися про неї і майбутню дитину , тому реєстрація шлюбу відповідає інтересам заявниці та її майбутньої дитини . Суд вважає , що заява підлягає задоволенню. На підставі ст.23 Сімейного Кодексу України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

[PERSON] звернулась з заявою про надання права на реєстрацію шлюбу. В судовому засіданні заяву підтримала, мотивує її тим, що має намір зареєструвати шлюб, оскільки близько року тому познайомилася із [PERSON] і на даний час вона вагітна, а батьком дитини являється [PERSON], з яким вона має намір узаконити стосунки, як в особистих інтересах, так і в інтересах майбутньої дитини. В зв"язку з тим, що вона не досягла шлюбного віку -18 років узаконити стосунки не може. До вступу в шлюб її ніхто не примушує , тому просить надати їй право на реєстрацію шлюбу . Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Кам"янець- Подільському Кам"янець-Подільського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не з"явився , звернувся з заявою про розгляд справи у його відсутності , проти надання заявниці права на реєстрацію шлюбу не заперечує. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності представника зацікавленої особи. Заінтересовані особи : [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні проти укладення шлюбу з [PERSON] не заперечують . [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні заяву визнають, проти надання права на реєстрацію шлюбу не заперечують. [PERSON] - запевнив суд, що шлюб заявниці з ним відповідатиме її інтересам, оскільки він бере на себе обов"язок піклуватися про неї та про майбутню дитину. Суд, заслухавши заявницю, заінтересованих осіб, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 22 Сімейного Кодексу України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Відповідно до ч.2 ст.23 Сімейного Кодексу України за заявою особи , яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб , якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Судом встановлено, що [PERSON] виповнилось 17 років , факт перебування в стані вагітності підтверджується довідкою ЛКК № 94 від 16.03.2015 року, майбутній чоловік заявниці , бере на себе обов"язок утримувати [PERSON] та піклуватися про неї і майбутню дитину , тому реєстрація шлюбу відповідає інтересам заявниці та її майбутньої дитини . Суд вважає , що заява підлягає задоволенню. На підставі ст.23 Сімейного Кодексу України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, посилаючись на наступні обставини. Вона зареєструвала шлюб з відповідачем 05.03.1994 року. 28.10.2010 року шлюб між ними розірвано. [INFO] від шлюбу в них народилась донька [PERSON], батьком якої в свідоцтві про народження записаний відповідач. До виповнення доньці 18 років відповідач аліменти платив. На теперішній час донька досягла повноліття, але продовжує навчання в Нікопольському медичному училищі, в зв"язку з чим потребує матеріальної допомоги батька. Відповідач по інших виконавчих листах аліменти не сплачує, тому просить стягнути з відповідача 1/4 частини заробітку та його доходів. В судове засідання позивачка не прибула, надала суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти стягнення з нього аліментів в заявленому позивачкою розмірі не заперечував. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров"я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов"язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно зі ст.200 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як свідчать матеріали справи, сторони перебували у шлюбі з 05.03.1994 року до 28.10.2010 року (а.с.5-6). Зараз сторони проживають окремо. [INFO] від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON] (а.с.3), батьком якої у свідоцтві про народження записаний відповідач. На теперішній час донька досягла повноліття, але продовжує навчання в Нікопольському медичному училищі (а.с.4), термін навчання до 01.07.2016 року. Відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу своїй доньці і повинен це робити. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. З урахуванням всіх обставин справи, з урахуванням того, що, у відповідності з п.1 ст.180 Сімейного кодексу України, обов"язок утримувати дитину є в рівній мірі обов"язком як батька, так і матері, інших обставин, суд вважає необхідним стягнути аліменти з відповідача в розмірі 1/4 частини його заробітку та доходів кожного місяця.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

[PERSON] звернулась з заявою про надання права на реєстрацію шлюбу. В судовому засіданні заяву підтримала , мотивує її тим, що має намір зареєструвати шлюб з [PERSON] , оскільки з травня 2013 року перебувають у фактичних шлюбних відносинах, проживають разом та ведуть спільне господарство. На даний час вагітна , батьком дитини являється [PERSON], з яким вона має намір узаконити стосунки , як в особистих інтересах , так і в інтересах майбутньої дитини . В зв"язку з тим, що вона не досягла шлюбного віку -18 років узаконити стосунки не може. До вступу в шлюб її ніхто не примушує , тому просить надати їй право на реєстрацію шлюбу . Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Кам"янець- Подільському Кам"янець-Подільського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не з"явився , хоча про день і час розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності представника зацікавленої особи на підставі наявних матеріалів. Заінтересовані особи : [PERSON] - запевнив суд, що шлюб заявниці з ним відповідатиме її інтересам, оскільки він бере на себе обов"язок піклуватися про неї та про майбутню дитину. [PERSON] в судовому засіданні проти укладення шлюбу з [PERSON] не заперечує . Суд, заслухавши заявницю, заінтересованих осіб, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 22 Сімейного Кодексу України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Відповідно до ч.2 ст.23 Сімейного Кодексу України за заявою особи , яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб , якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Судом встановлено, що [PERSON] виповнилось 17 років , факт перебування в стані вагітності підтверджується довідкою ЛКК № 749 від 24.12.2014 року, [PERSON], майбутній чоловік заявниці , бере на себе обов"язок утримувати та піклуватися про неї і майбутню дитину , тому реєстрація шлюбу відповідає інтересам заявниці та її майбутньої дитини . Суд вважає , що заява підлягає задоволенню. На підставі ст.23 Сімейного Кодексу України ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

[PERSON] і [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 22.10.2004 року до 05.06.2007 року; від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. [PERSON] 25.02.2015 року звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON] у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача (батька) щомісячно, починаючи з дня пред"явлення позову і до повноліття дитини, посилаючись на те, що на даний час дитина знаходиться на її утриманні, відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання дочки у достатньому розмірі, тому вона вимушена була звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити; відповідач позов фактично визнав частково, не заперечуючи проти сплати аліментів на дитину у розмірі ? частини заробітку (доходів) щомісячно, стверджуючи, що він надавав раніше допомогу на утримання дочки, яка проживала до січня 2015 року та зареєстрована разом з ним. Заслухавши пояснення сторін в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181, 191 СК України способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) і (або) у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються (за загальним правилом) за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Як встановлено в судовому засіданні, з пояснень сторін вбачається, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 22.10.2004 року до 05.06.2007 року; від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка фактично на даний час проживає разом з матір"ю - позивачкою [PERSON] (а.с.3). Відповідач [PERSON] не заперечує свій обов"язок щодо матеріального утримання дитини та погоджується сплачувати аліменти на дитину у розмірі ? частини заробітку (доходів) щомісячно, як про це просить позивачка; утримань з його заробітку (доходів) на користь інших осіб за виконавчими документами не відбувається, інших утриманців він не має, тощо. Відповідно до ст.189 СК України договір про сплату аліментів на дитину в нотаріальному порядку сторони не укладали. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує пояснення сторін, стан здоров"я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, фактичне визнання відповідачем позову і вважає за можливе та необхідне встановити розмір аліментів у частці від доходу батька (відповідача) - ? частину від його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з 25.02.2015 року і до досягнення дочкою [PERSON] повноліття, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно Закону.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

[PERSON] в березні 2017 року звернулася до суду із позовом до Відкритого акціонерного товариства "Житомирський завод хімічного волокна" про стягнення коштів, вимоги якого збільшила (а.с.12), та в обгрунтування позову вказала, що 01.10.2015 року між нею та ВАТ "Житомирський завод хімічного волокна" було укладено угоду № 60-П про виконання робіт. За даною угодою вона зобов"язалася виконувати наступні роботи та послуги: начальника цеху електропостачання і ремонту, особа, яка заміщає відповідального за електрогосподарство. Відповідач, в свою чергу, зобов"язувався забезпечувати Виконавця необхідними умовами, своєчасно прийняти і оплатити виконану ним роботу. Позивач взяті на себе зобов"язання виконала належним чином, про що свідчать підписані сторонами акти здачі приймання виконаних робіт (послуг) за лютий-березень 2017 року, а от відповідач зобов"язання в частині оплати виконаних робіт не виконав, посилаючись на неможливість проведення розрахунку в зв"язку з арештом коштів на рахунках підприємства. Таким чином відповідач заборгував їй 9 209 грн. 20 коп., які позивач просить стягнути на свою користь, а також понесені судові витрати у сумі 640 грн. Позивачка в судове засідання не з"явилася, надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с.16). Відповідач також до суду не з"явився, подав заяву, в якій позов визнав повністю із викладених у ньому підстав та просив розглядати справу у його відсутності (а.с.15). Суд, дослідивши матеріали справи вважає позов таким що підлягає до задоволення виходячи із наступного. Судом встановлено, що між [PERSON] та ВАТ Житомирський завод хімічного волокна 01.10.2015 року була укладена трудова угода № 60-П на виконання роботи начальника цеху електропостачання і ремонту, особа яка заміщає відповідального за електрогосподарство. В порушення вимог вищевказаної трудової угоди відповідач несвоєчасно виплачував позивачці заробітну плату, що призвело до утворення заборгованості на суму 9 209 грн. 20 коп. Вказана заборгованість підтверджується довідками ВАТ Житомирський завод хімічного волокна за № 34 від 14.03.2017 року, відповідно до якої заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] за лютий місяць 2017 року становить 4 604,60 грн. та №85 від 06.04.2017, відповідно до якої заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] за березень 2017 року становить 4604 грн. 60 коп. (а.с. 3,13). Зазначена заборгованість на час розгляду справи позивачці не виплачена, що не заперечується відповідачем в заяві про визнання позову, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача нараховану, але не виплачену заборгованість за актами здачі приймання виконаних робіт. Також суд відповідно до ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача 640 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

[PERSON] в січні 2017 року звернулася до суду із позовом до Відкритого акціонерного товариства "Житомирський завод хімічного волокна" про стягнення коштів, вимоги якого збільшила (а.с.12), та в обгрунтування позову вказала, що 01.10.2015 року між нею та ВАТ "Житомирський завод хімічного волокна" було укладено угоду № 60-П про виконання робіт. За даною угодою вона зобов"язалася виконувати наступні роботи та послуги: начальника цеху електропостачання і ремонту, особа, яка заміщає відповідального за електрогосподарство. Відповідач, в свою чергу, зобов"язувався забезпечувати Виконавця необхідними умовами, своєчасно прийняти і оплатити виконану ним роботу. Позивач взяті на себе зобов"язання виконала належним чином, про що свідчать підписані сторонами акти здачі - приймання виконаних робіт (послуг) за листопад - грудень 2016 року та за січень 2017 року, а от відповідач зобов"язання в частині оплати виконаних робіт не виконав, посилаючись на неможливість проведення розрахунку в зв"язку з арештом коштів на рахунках підприємства. Таким чином відповідач заборгував їй 10 239 грн.60 коп., які позивач просить стягнути на свою користь, а також понесені судові витрати у сумі 640 грн. Позивачка в судове засідання не з"явилася, надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с.17). Відповідач також до суду не з"явився, подав заяву, в якій позов визнав повністю із викладених у ньому підстав та просив розглядати справу у його відсутності (а.с.16). Суд, дослідивши матеріали справи вважає позов таким що підлягає до задоволення виходячи із наступного. Судом встановлено, що між [PERSON] та ВАТ "Житомирський завод хімічного волокна" 01.10.2015 року була укладена трудова угода № 60-П на виконання роботи начальника цеху електропостачання і ремонту, особа яка заміщає відповідального за електрогосподарство. В порушення вимог вищевказаної трудової угоди відповідач несвоєчасно виплачував позивачці заробітну плату, що призвело до утворення заборгованості на суму 10 239 грн. 60 коп. Вказана заборгованість підтверджується довідками ВАТ "Житомирський завод хімічного волокна" за № 09 від 10.01.2017 року, відповідно до якої заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] за листопад - грудень 2016 року становить 5635 грн. та №38 від 01.02.2017, відповідно до якої заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] за січень 2017 року становить 4604 грн. 60 коп. (а.с. 3,13). Зазначена заборгованість на час розгляду справи позивачці не виплачена, що не заперечується відповідачем в заяві про визнання позову, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача нараховану, але не виплачену заборгованість за актами здачі - приймання виконаних робіт. Також суд відповідно до ст. 88 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача 640 грн. сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивувала тим, що вона згідно договору купівлі-продажу від 29.05.2015 року є власницею квартири [ADDRESS]. За умовами договору [PERSON] зобов"язувався знятися з реєстраційного обліку в даній квартирі до 12.06.2015 року. Однак, [PERSON] до 12.06.20915 року звільнив квартиру від належних йому речей передавши їй ключі , та 15.06.2015 року виїхав на постійне місце проживання до м.Полтави так і не знявшись з реєстраційного обліку в належні їй квартирі. Прохає суд постановити рішення яким визнати [PERSON], 29.03.1949 р.н, таким, що втратив право користуванням житловим приміщенням квартири № 29 по вул. Радянській?105 в м.Лубни Полтавської області. В судове засідання позивачка [PERSON] не з"явилася, згідно наданої заяви прохала справу слухати у її відсутність, та задовольнити позов. Відповідач по справі [PERSON] будучи належним чином повідомлений про день і час розгляду справи через засоби масової інформації газету "Зорю Полтавщини" в судове засідання не з"явився, про причини неявки суд не повідомив, що дає суду підстави розглянути справу у його відсутність з винесенням заочного рішення. Головуючий ухвали провести заочний розгляд справи. Суд, перевірив та дослідив матеріали справи , вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Згідно ст.. 71 ЖК України визначено, що при тимчасовій відсутності наймача за ним зберігається жиле приміщення протягом 6-ти місяців. Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS], згідно договору купівлі-продажу від 29.05.2015 року. За умовами договору відповідач [PERSON] зобов"язувався знятися з реєстраційного обліку в даній квартирі до 12.06.2015 року. Однак, до 12.06.20915 року звільнив квартиру від належних йому речей передавши ключі позивачці, та 15.06.2015 року виїхав на постійне місце проживання до м.Полтави а з реєстраційного обліку в квартирі так і не знявся. Факт не проживання відповідача за місцем реєстрації підтверджується актом ЖБК "Райдуга" м.Лубни від 22.06.2015 року (а.с.10). Суд вважає ,що позовні вимоги позивачки [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

16.02.2015 р. позивач [PERSON] дав у борг [PERSON], до 16.03.2015 р., 5000 доларів. Про що укладено договір позики і відповідач написав розписку. Оскільки борг не повернуто у вказаний строк, то позивач просить стягнути борг та судові витрати і моральну шкоду. У судовому засіданні пр-ник позивача [PERSON] зменшив позовні вимоги. Просив стягнути кошти за договором позики з врахуванням відсотків і понесені судові витрати. Ствердив, що кошти відповідачеві надавались для відкриття спільного бізнесу. У разі цього позика аналювалася б. Оскільки задумане не склалося, а кошти не повернуті по даний час то просить стягнути їх. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився. Подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. З позовом погодився. А щодо стягнення моральної шкоди покладається на думку суду. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. ст. 526, 1046,1047,1649, 625 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти ... . Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. Позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі...) у строк та порядку,що встановлені договором. Боржник який прострочив виконання грошового зобов"язання на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми... Позивач просить стягнути лише 3 % річних і свої вимоги доводить слідуючими доказами : копією паспорта, договором позики від 16.02.2015 року і письмовою розпискою від 16.02.2015 р. та довідками про курс валюти. З перерахованих доказів слідує, що відповідач отримав 16.02.2015 року 5000 доларів, які зобов"язувався повернути до 16.03.2015 р. Чого не виконав. Факт отримання грошей, як і власноручне написання розписки та укладення договору позики відповідачем не оспорюється. Отже, позов визнає повністю. Згідно доданого у позові розрахунку та курсу валюти станом на 25.07.2016 року (100 доларів рівне 24.812552 грв.). 5000 доларів складає 124062.76 грв. А прострочення платежу з 17.03.2015 по 25.07.2016 року дорівнює 476 дням. Звідси 3% дорівнює 4853.74 грв. І всього (124062.76+4853.74)= 128916.50 грв. Дана сума підлягає стягненню. З врахуванням викладеного суд вважає позов підставним. З відповідача слід стягнути і судові витрати: в сумі 1389.20 грв. (судового збору) і 450 грв. (за надання юрдопомоги адвоката) відповідно до ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved