Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] і просить: стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 11566,79 грн. за кредитним договором № б/н від 28.02.2013 року, яка складається з: 3926,19 грн. заборгованості за кредитом; 5313,61 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 1300,00 грн. заборгованості за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 526,99 грн. штраф (процентна складова) та 1378 грн. сплаченого судового збору. В обґрунтування заявлених вимог, в позовній заяві вказано, що відповідно укладеного договору № б/н від 28.02.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 16000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв'язку з чим станом на 31.05.2016 року має заборгованість 11566,79 грн., яка складається з: 3926,19 грн. заборгованості за кредитом; 5313,61 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 1300,00 грн. заборгованості за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 526,99 грн. штраф (процентна складова). В ході розгляду справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] 12 травня 2015 року помер. Ухвалою Роменського міськрайонного суду від 21 березня 2017 року до участі у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості залучено правонаступника відповідача [PERSON] [PERSON]. 12 липня 2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надало уточнену позовну заяву відповідно до якої ПАТ КБ «ПриватБанк» зменшив ціну позову і просить: стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за договором про надання банківських послуг №б/н від 28.02.2013 року у розмірі 3926 грн.19 коп.; судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування заявлених вимог, в уточненій позовній заяві вказано 28.02.2013 року між ПриватБанком та [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг №б/н, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 16000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитним лімітом базової відсоткової ставки на момент підписання договору у розмірі 2,5 % на місяць (30,00 % річних) на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов?язання за договором виконав в повному обсязі, видавши [PERSON] кредит у вигляді поновлювальної кредитної лінії. 12.05.2015 року позичальник [PERSON] помер. Станом на дату смерті 12.05.2015 року заборгованість позичальника за кредитним договором становила 3\~926,19 грн., з якої 3\~926,19 грн. заборгованість за кредитом (тіло кредита). Після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 137/2015 від 11.07.2015 року на підставі заяви про прийняття спадщини поданої від імені дружини спадкодавця, [PERSON]. До складу спадщини входять житловий будинок та земельна ділянка. Розташовані за адресою: м. Ромни Сумської області, б-р Шевченка, 22 та грошові заощадження, які знаходяться в ПАТ РайффайзенБанкАваль. В судове засідання позивач явку представника не забезпечив. Від представника надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не прибула, про відкладення розгляду справи чи розгляд справи без її участі не клопотала. За таких обставин, суд розглядає справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що 28.02.2013 року [PERSON] подав заяву ПАТ КБ ПРИВАТБАНК якою, після ознайомлення з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», виявив бажання оформити на своє ім'я кредитний ліміт по платіжній карті, що підтверджено анкетою-заявою, умовами і правилами надання банківських послуг. Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 28.02.2013 року станом на 31.05.2016 року заборгованість становить 11566,79 грн., яка складається з наступного: 3926,19 грн. заборгованості за кредитом; 5313,61 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом; 1300,00 грн. заборгованості за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 526,99 грн. штраф (процентна складова). Згідно актового запису про смерть № 271 від [PERSON] помер 12 травня 2015 року. З інформації Роменської міської ДНК від 17 жовтня 2016 року вбачається, що після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа №137/2015 від 11 липня 2015 року на підставі заяви про прийняття спадщини поданої від імені дружини спадкодавця, [PERSON] Свідоцтва про право на спадщину і свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя спадкоємиці не видавались. Вказане свідчить, що між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу виконання кредитного зобовязання, які регулюються ст. ст. 526, 530, 536,610, 612, 625, 1048, 1049, 1050,1054 ЦК України. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до пунктів 2.1.1.2.1 - 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг, для надання послуг банк видає клієнту картку, яка являється власністю банку і видається в тимчасове користування. Після отримання банком від клієнта необхідних документі, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну картку. Клієнт надає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити, збільшити, анулювати) кредитний ліміт. Підписання даного договору являється прямою і безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Пунктом 1.1.3.1.5. Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що обовязок банку по наданню кредитного ліміту згідно заяви, виникає з моменту надання платіжною системою операції до списання з відповідного картрахунку в рахунок кредитного ліміту. Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п. 5 ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обовязки, що нерозривно повязані з особою спадкодавця, зокрема права та обовязки особи, як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Відповідно ч. 1 ст. 608 ЦК України зобовязання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязаним з його особою і у звязку з цим не може бути виконане іншою особою. Суд вважає, що зобовязання по кредитному договору не є нерозривно повязаним з особою боржника і в даному випадку може бути виконане іншою особою . Відповідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З контексту вказаних норм вбачається, що законодавством визнане право спадкоємця на спадщину незалежно від отримання свідоцтва про таке право і свідоцтво про право на спадщину не є головним підтвердженням права на спадщину. Тому суд доходить до висновку, що до відповідача [PERSON] перейшли всі права спадкодавця на майно, а тому до неї перейшли і його обовязки повязані з наявністю такого майна. Відповідно ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці. Тобто законом визначено не право спадкоємця, а його обовязок задовольнити вимогу кредитора. Аналіз наведених норм приводить до висновку, що відповідати по зобов'язанням боржника може його спадкоємець, але лише в межах вартості отриманого у спадщину майна. За таких обставин, суд вважає позов необґрунтованим і не знаходить підстав для його задоволення. Такий висновок суду склався оскільки, всупереч вимог ст. 60 ЦПК України, позивач не надав доказів на підтвердження наявності спадкового майна, яке належало померлому [PERSON] і ввійшло до складу спадщини та вартості прийнятого у спадщину майна і що цього майна достатньо для задоволення заявлених вимог кредитора, хоча судом неодноразово надсилалися повідомлення позивачу про необхідність їх надання. Виходячи з рівності сторін та диспозитивності цивільного процесу суд позбавлений можливості самостійно збирати докази в цивільній справі. В зв'язку з вказаним у суду відсутня можливість дати правову оцінку співмірності визначеної банком суми заборгованості за кредитом із вартістю спадкового майна. На підставі ст. ст. 526, 530, 536,610, 612, 625, 1048, 1049, 1050,1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 14, 60, 208, 209, 213-215, 292, 294, 296 ЦПК України, -

Outcome: dismissed