Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до Шаха руслана Павловича, в якому просить стягнути з відповідача завдану злочином матеріальну шкоду в сумі 6372 грн, що полягає у витратах на лікування; моральну шкоду в сумі 15000 гривень; а також 1000 гривень витрат на правову допомогу. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що він є потерпілим від злочину, вчиненого [PERSON] за ч.2 ст.125 КК України. Внаслідок вчиненого злочину 26 жовтня 2009 року йому було заподіяно легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я у вигляді крововиливу і садна в лівій лобній ділянці, струсу головного мозку, крововиливів на спині і лівому плечі, від яких він лікувався стаціонарно у неврологічному та ЛОР- відділеннях Млинівської ЦРЛ, а також проходив амбулаторне лікування з діагнозами - ЗЧМТ, забій головного мозку, правобічна нейросенсорна післятравматична приглухуватість, постравматичний неврит слухового нерва справа з явищами адгезивного отиту справа. У зв"язку з лікуванням поніс матеріальні витрати на придбання ліків , медикаментів та проїзд в сумі 5355,08 гривень, а пізніше ще 1017,20 гривень, всього 6372,28 грн. Крім цього, злочином йому було завдано моральну шкоду, що полягає у фізичному болю і стражданнях через ушкодження здоров"я, знаходження на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, душевних хвилюваннях, внаслідок протпрпавної поведінки та приниженням його честі і гідностіщодо нього з боку [PERSON] , а також через зміну звичного способу життя у зв"язку з необхідністю проходити лікування та втратою часу на досудове розслідування та судові розгляди, де він є потерпілим. Завдану йому моральну шкоду оцінює в 15 000 гривень. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю з підстав наведених у позовній заяві та пояснив, що в добровільному порядку відповідач не погодився відшкодувати йому витрати на лікування, через що й вимушений вирішувати спір у суді. Вважає, що лікування яке він прохожив після заподіяння йому тілесних ушкоджень безпосередньо є наслідком злочинних дій [PERSON], а тому просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав. В обгрунтування заперечень проти позову він та його представник [PERSON]посилаються на те, що частина діагностованого у позивача захворювання, зокрема, пов'язаного з частковою втратою слуху, не перебуває у безпосередньому причинному зв'язку з діями відповідача, а витрати на лікування діагнозу ЧМТ, струсу головного мозку, що є наслідком заподіяних тілесних ушкоджень , не підтверджуються належними та допустимими доказами у справі, оскільки документального підтвердження матеріальних витрат відповідними фінансовими документами позивачем не представлено. Накладні та товарні чеки щодо придбання ліків такими доказами не вважають. Також вважають, що позивач не вказав у чому полягає завдана йому моральна шкода. У зв'язку з цим, в задоволенні позовних вимог в частині стягнення матеріальної та моральної шкоди просять відмовити. В той же час визнають понесені позивачем витрати на правову допомогу у розмірі 1000 гривень. Заслухавши пояснення сторін у справі та їх представників, дослідивши докази у справі в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 29 жовтня 2009 року о 17-30 год в смт. Млинів Рівненської області по вул. Молодіжна, в ході конфлікту, що виник на грунті особистих неприязних відносин, [PERSON] заподіяв [PERSON] легкі тілесні ушкодження з корокточасним розладом здоров'я у вигляді крововиливу і садна в лівій лобній дфлянці, струсу головного мозку, крововиливів на спині і лівому плечі Вказані обставини встановлені вироком Млинівського районного суду від 14 червня 2013 року і відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України доведенню не підлягають. ( а.с. 21-23). При цьому, дії шаха Р.П. кваліфіковано за ч.2 ст.125 КК України. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними діями фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Винність [PERSON] у заподіянні тілесних ушкоджень [PERSON], внаслідок чого останньому було завдано майнової та моральної шкоди, встановлена вироком суду. В ході з"ясування обставин у справі частково знайшли своє підтвердження витрати [PERSON] на лікування в сумі 2 534 гривні 63 коп. ( а.с.8-10;11-14), що відповідають лікарським призначенням медикаментів, зазначених у довідках Млинівської ЦРЛ для лікування виявлених у [PERSON] тілесних ушкоджень, які перебувають у безпосередньому причинному зв'язку з діями [PERSON], а саме струсу головного мозку (ЗЧМТ) . При цьому застосування цих медикаментів для лікування вказаного ушкодження підтверджено висновком судово-медичної ескпертизи № 270 від 26 січня 2015 року ( а.с.67-69), а також показаннями допитаного в судовому засіданні судово-медичного експерта, який підтвердив, що відображені в експертизі медикаменти, зстосовувались за лікарськими призначеннями, оскільки в іншому випадку вони не були б відображені в медичних документах та офіційних довідках Млинівської ЦРЛ . Висновок експерта суд вважає належним і допустимим доказом у справі, оскільки він дає відповідь на питання поставлене в ухвалі про призначення експертизи, а саме про те, які медикаменти представлені у епікризах, накладних, товарних чеках, довідках ЦРЛ повинні застосовуатись при лікуванні у потерпілого підтверджених вироком Млинівського районного суду від 14.06.2013 року тілесних ушкоджень. Питання про те чи застосовувалисть вказані у висновку експертизи медикаменти є безпосердньо предметом дослідження судового розгляду. А тому, визначаючи розмір понесених позивачем витрат на лікування, суд виходить з того, що перелік медикаментів, які мають застосоуватись для лікування тілесних ушкоджень у [PERSON] частково підтверджений касовими, товарними чеками, якими ідентифіковано саме ті медикаментозні препарати, що й відображені у висновку експерта. При цьому, товарні чеки суд відносить до належних і допустимих доказів у справі, оскільки вони видані за результатами проведених операцій з продажу ліків і підтверджують оплату такого продажу. Всього, таким чином , судом встановлено витрат на суму 2 534 гривні 63 коп. В іншій частині надані позивачем квитанції про придбання медикаментів таким призначенням не відповідають, оскільки стосуються лікування хронічного невриту слухового нерва, який не перебуває у безпосередньому причинному зв"язку з нанесенням [PERSON] тілесних ушкоджень відповідачем. Також суд не приймає до уваги накладні, у яких відображені медикаменти, що мають застосовуватись для лікування струсу головного мозку та ЗЧМТ, оскільки самі накладні не підтверджують оплату придбання цих товарів, а лише свідчать, що такі медикаменти видавались. Сам позивач в судовому засіданні пояснив, що ці накладні видавались по лікарняній касі, однак не уточнив хто саме здійснював оплату цих препаратів. Також в судовому засіданні не знайли свого підтвердження витрати на проїзд позивача до м. Рівне для консультацій лікарів саме з тим діагнозом, який меє безпосередній причинний зв"язок з виявленими у нього тілесними ушкодженнями, а саме струсом головного мозку та ЗЧМТ, оскільки консультативних висновків саме лікарів спеціалістів в цій галузі медицини, ним не представлено, а висновки ЛОР-лікаря такими не є. У зв'язку з цим, вимоги позивача щодо відшкодування матеріальної шкоди, що полягає у витратах на проїзд, а також в частині документальноне підтверджених витрат на придбання медикаменнів, до задоволення не підлягають. Вирішуючи питання про розмір цивільного позову в частині стягнення моральної шкоди, суд, відповідно до ст.23 ЦК України, враховує обставини справи, особу відповідача, його матеріальний стан, час лікування потерпілого, негативні наслідки від отриманих травм та його моральні страждання внаслідок вчиненого злочину. Так, суд приймає до уваги, що внаслідок злочину, позивачу завдано легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров'я, з приводу яких [PERSON] звертався за медичною допомогою в Млинівську ЦРЛ, у зв'язку з чим лікувався стаціонарно з 28.10.2009 по 29.10.2009 року, з 30.10.2009 по 10.11.2009 року, з 16.02.2010 по 26.02.2010 року та з 23.09.2010 по 08.10.2010 року . У зв'язку з цим, він зазнав фізичного болю та душевних страждань, пов'язаних не лише з завданими йому тілесними ушкодженнями, а й з втратою часу, звичного способу життя, зміною обстановки. Його стаціонарне лікування періодично продовжувалось майже рік, крім цього перебував на амбулаторному лікуванні. А тому перенесені ним страждання та незручності у спілкуванні з друзями та близькими по причині тривалого лікування, а також зміна його життєвих планів за охоплений проміжок часу потребують справедливого відновлення. При цьому, суд вважає, що порушення звичайного ритму життя, неможливість працювати, зміна життєвих планів мала місце лише в період стаціонарного та амбулаторного лікування. Обставин, які б свідчили про порушення звичайного ритму життя після лікування, потерпілим не доведено. Разом з тим, суд враховує також ту обставину, що в добровільному порядку відповідачем моральну шкоду відшкодовано не було, у зв'язку з чим [PERSON] змушений захищати свої права в судовому порядку, що в свою чергу вимагає від нього додаткових зусиль і впливає на звичайний ритм його життя. Суд також вважає, що протиправними діями [PERSON] було принижено гідність [PERSON] як фізичної особи, оскільки життя та здоров'я людини перебуває під охороною закону і будь-які прояви насильства є порушенням недоторканості такого права. Таким чином, враховуючи наведені вище обставини, дотримуючись принципу розумності та справедливості, суд вважає, що розмір заявленого [PERSON] цивільного позову в частині моральної шкоди підлягає до задоволення частково в сумі 5 000 гривень. В решту позову, що стосується моральної шкоди слід відмовити. Судом також встановлено, що [PERSON] понесено витрати на правову допомогу, які становлять 1000 гривень і підтверджуються докментально та повінстю визнаються стороною відповідача, а тому підлягають стягненню на користь позивача в повному обсязі. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.23, 1166, 1167 ЦК України,

Outcome: partial