Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 21 березня 2015 року він придбав в точці розповсюдження лотерей Сумського представництва «ТОВ «М.С.Л.» лотерейний білет державної грошової миттєвої лотереї «Рубіни» та одержав право на отримання виграшу в розмірі 250\~000 грн., якій мав бути в строк до 24.09.2015 року сплачений йому після утримання усіх податків в розмірі 208\~750 грн. Однак відповідач після чисельних скарг та звернення до суду сплатив йому 26.01.2016 року лише 201245 грн. Зазначив, що через несвоєчасне виконання зобовязання відповідач має сплати йому борг з урахування інфляційних збитків та 3% річних. Тому просить стягнути з відповідача на свою користь 7505 грн. боргу з виплати виграшу, інфляційні збитків в розмірі 9731,23 грн. та 3% річних в розмірі 2177,31. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та зазначили, що затримки з виплати виграшу виникла з вини відповідача. Представник відповідача позов заперечила та зазначила, що затримка з виплатою позивачу виграшу сталася не з вини відповідача, а розмир виплати вірно обчислений відповідно до вимог закону, що діяло на час проведення виплати. Просить відмовити у задоволенні позову за необґрунтованістю вимог. 3-я особа повідомлена по час та місце розгляду справи, але її представник до суду не зявився. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши подані докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 10, 11 ЦПК України суд вирішує справи на засадах змагальності, не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених позовних вимог, на підставі поданих ними доказів. Судом встановлено, що позивач взяв участь у державній миттєвій лотереї «Рубіни», яка проводилася відповідачем та набув право на отримання виграшу в розмірі 250\~000 грн. 23 березня 2015 року позивач здав відповідачу білет/квиток (чек) на експертизу, у звязку з чим, відповідно до п. 5.10 Умов проведення державної грошової лотереї «рубіни», відповідач мав у продовж 6 місяців від дати предявлення виграшного лотерейного білету провести виплату виграшу. 22.09.2015 р. в межах встановленого Умовами строку відповідачем було сформовано платіжне доручення від 22.09.2015 р. № 10293 щодо виплати належного позивачу виграшу в сумі 208 750 грн. (якій був обрахований з урахуванням діючих в 2015 році ставок податку з доходів фізичних осіб та військового податку), яке було подане до установи банку, що обслуговує відповідача - ПАТ «Альфа-Банк». (а.с. 62-65) Також встановлено, що вказане платіжне доручення було залишене банком без виконання. Встановлено, що з метою врегулювання спірного питання з позивачем, відповідачем вирішене питання про виплату виграшу позивачу 3-ю особою. Так, як вбачається з копії платіжного доручення (а.с. 127) та фактично не заперечується позивачем йому було сплачено 25 січня 2016 року виграш в розмірі 210250 грн. Виплату вказаного виграшу проведено ТОВ «Київські ігри», після утримання податків, та дане виконання зобовязання прийняте позивачем про що він сам зазначив в судовому засіданні, підтвердивши факт отримання частини, з його точки зору, виграшу. На думку суду виграш позивачу був виплачений в належному розмірі, а тому посилання позивача на те, що йому було не доплачено 7505 грн. не заслуговують на увагу. Так, відповідно до п. 4.4. Умов проведення державної грошової лотереї миттєвої лотереї «Рубін» виграш позивача підпадає під виграш І категорії, а саме: 250 000 грн. - загальна сума виграшу. Згідно з пп. 170.6.2. та 170.6.3. п. 170.6 ст. 170 Податкового кодексу України податковим агентом - оператором лотереї у строки, визначені цим Кодексом для місячного податкового періоду, до бюджету сплачується (перераховується) загальна сума податку, нарахованого за ставкою, визначеною пунктом 167.1 статті 167 цього Кодексу, із загальної суми виграшів (призів), виплачених за податковий (звітний) місяць гравцям у лотерею. Податкові агенти - оператори лотереї у податковому розрахунку, подання якого передбачено підпунктом "б" пункту 176.2 статті 176 цього Кодексу, відображають загальну суму нарахованих (виплачених) у звітному податковому періоді доходів у вигляді виграшів (призів) та загальну суму утриманого з них податку. При цьому у податковому розрахунку не зазначається інформація цро суми окремого виграшу, суми нарахованого на нього податку, а також відомості про фізичну особу - платника податку, яка одержала дохід у вигляді виграшу (призу). Оподаткування доходів у вигляді виграшів та призів, інших, ніж виграш (приз) у лотерею, здійснюється у загальному порядку, встановленому цим Кодексом для доходів, що остаточно оподатковуються під час їх нарахування, за ставкою, визначеною в абзаці першому пункту 167.1 статті 167 цього Кодексу. Відповідно до пп. 167.1. ст. 167 Податкового кодексу України ( редакції закону станом на день виплати виграшу) ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв'язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами. Відповідно до пп. 170.6.4. та 170.6.5. п. 170.6. ст. 170 Податкового кодексу України під час нарахування (виплати) доходів у вигляді виграшів у лотерею або в інших розіграшах, які передбачають попереднє придбання платником податку права на участь у таких лотереях чи розіграшах, не беруться до уваги витрати платника податку у зв'язку з отриманням такого доходу. Доходи, зазначені у цьому пункті, остаточно оподатковуються під час їх виплати. З наведеного слідує, що до доходів, які виплачуються фізичним особам у вигляді виграшів (призів) у лотерею, незалежно від розміру виграшу (призу), станом на час виплати виграшу застосовується ставка податку на доходи фізичних осіб у розмірі 18 % до всієї суми доходу (суму виграшу у лотерею). При цьому сума виграшу сплачується за вирахуванням суми податку, який на час виплати позивачу виграшу становив 18 % та повинен сплачуватись відповідачем за рахунок позивача. Окрім того, відповідно до п. 16-1 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об'єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього цункту. При цьому при нарахуванні військового збору рівно як і при нарахуванні податку з доходів фізичних осіб (в контексті оподаткування виграшів у лотерею) базою оподаткування є вся сума виграшу у лотерею, тобто сума виграшу не зменшується на розмір здійсненої фізичною особою ставки в лотерею. Підсумовуючи викладене суд приходить до висновку, що станом на січень 2016 року (коли було здійснено фактично виплату виграшу позивачу) відповідачем вірно обрахував розмір виплати та визначив її в розмірі 201\~250 грн. (оскільки виплата виграшу відбулася в 2016 році, а виграші в лотерею підлягають остаточному оподаткуванню саме під час їх виплати), якій й був сплачений позивачу за дорученням відповідача ТОВ «Київські ігри». Також встановлено, що платіжне доручення про сплату виграшу на користь позивача, яке було подане 22 вересня 2015 року до ПАТ «Альфа-Банк», так й залишилося не виконаним. Як вбачається з повідомлення банку (а.с. 68-72) причиною невиконання стало зупинення відповідно до рішення Державної служби фінансового моніторингу України видаткових операцій ТОВ «М.С.Л.». Як вбачається з письмового відгуку ПАТ «Альфа-Банк» на позов від 01.02.2016 року: банк відмовив у виконанні доручення відповідача про здійснення переказу на користь позивача у звязку із застосуванням обмежувальних заходів щодо здійснення видаткових операцій відповідачем на підставі рішення уповноваженого органу. Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. У пункті 1 частини першої статті 263 ЦК України наведено ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже, непереборною силою є надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, що повністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобовязання, за умови що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що обєктивно унеможливлюють виконання зобовязань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обовязків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, якими можуть бути пожежа, повінь, землетрус або інші стихійні лиха, надзвичайні погодні умови, війна, військові дії будь-якого виду, страйки, блокада, громадські безпорядки, а також прийняття закону або іншого нормативного акту України, що забороняє або обмежує будь-яку дію. Судом встановлено, що Указом Президенту України від 16.09.2015 року Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 2 вересня 2015 року "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" в ведено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 2 вересня 2015 року "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)". Як вбачається з Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 2 вересня 2015 року "Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)" (додаток 2 п. 98) до ТОВ «М.С.Л.» строк на 1 рік застосовані обмеження у вигляді 1) блокування активів - тимчасове обмеження права особи користуватися та розпоряджатися належним їй майном, 2) запобігання виведенню капіталів за межі України, 3) зупинення виконання економічних та фінансових зобов'язань, 4) припинення видачі дозволів, ліцензій на ввезення в Україну з іноземної держави чи вивезення з України валютних цінностей та обмеження видачі готівки за платіжними картками, емітованими резидентами іноземної держави, 5) заборона здійснення Національним банком України реєстрації учасника міжнародної платіжної системи, платіжною організацією якої є резидент іноземної держави. На реалізацію наведених вище нормативних актів 01.10.2015 року Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 654 «Про забезпечення реалізації і моніторингу ефективності персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», відповідно до якої банкам України, зокрема, постановлено заблокувати кошти/зупинити фінансові операції осіб, зазначених у санкційному списку. Як вбачається з письмового відгуку ПАТ «Альфа-Банк» підставою для не виконання розпорядження відповідача про перерахування коштів позивача стало саме прийняття наведених вище нормативних актів, які є обовязковими для виконання установою банку. На думку суду, наведена вище обставина не підпадає під перелік обставин, які визначені ч. 2 ст. 617 ЦК України як такі, що не можуть бути підставами для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання. Суд вважає, що вказані обставини є надзвичайними та невідворотними для відповідача та обєктивно унеможливлюють своєчасне виконання зобовязань перед позивачем, а тому є підставою для звільнення відповідача від відповідальності за несвоєчасне виконання зобовязання. Окрім того, вирішуючи даний спір, суд враховує й те, що порушення зобовязання виникло не з вини відповідача, а наведені вище обставини вказують на те, що відповідач ужив усі необхідні та залежні від нього заходу щодо належного виконання свого зобовязання перед позивачем у визначені строки. Враховуючи наведені вище обставини та норми права, суд вважає, що зобовязання відповідача перед позивачем виконане в повному обсязі третьою особою, дане виконання прийняте позивачем, обрахування та виплата виграшу проведене з дотриманням чинних на час здійснення виплати виграшу положень закону, несвоєчасне виконання зобовязання відповідачем сталося в наслідок настання надзвичайних та невідворотних обставин, що обєктивно унеможливлювали виконання зобовязань відповідачем, а тому відповідач відповідно до положень ст. 617 ЦК підлягає звільненню від відповідальності за порушення зобовязання, а тому відсутні підстави для задоволення заявленого позову та у його задоволенні належить відмовити за необґрунтованістю вимог.

Outcome: dismissed