Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

13 березня 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі-ПАТ КБ "ПриватБанк") звернулося до суду із зазначеним позовом, обгрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідно до укладеного 24 травня 2006 року договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 4000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості мало провадитися щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості. Строк дії кредитного ліміту визначений строком дії картки. Строк дії договору співпадає зі строком дії картки, який вказано на її лицьовій стороні. У порушення умов договору та норм Цивільного кодексу України відповідач зобов"язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв"язку з чим утворилася заборгованість станом на 31 січня 2014 року у сумі 17097грн.76коп., яка складається з: 3453грн.84коп. - заборгованість за кредитом; 13643грн.92коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Від цієї суми віднімається сума у розмірі 4294грн.98коп., яка була задоволена наказом Снігурівського районного суду Миколаївської області від 23 жовтня 2008 року, різниця заборгованості до стягнення становить 12802грн.78коп. У судове засідання представник позивача не з'явився. Згідно поданої заяви, просила про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач, за належності повідомлення про дату, час та місце розгляду справи публікацією газетного оголошення 27 березня 2014 року, до суду не з'явився, про причини неявки не сповістив і заяви про розгляд справи у його відсутність не надав. Судом, за письмової згоди представника позивача, ухвалено про заочний розгляд справи в порядку глави 8 ЦПК України. Дослідивши докази у матеріалах справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 24 травня 2006 року між Банком "ПриватБанк", правонаступником якого є позивач, та [PERSON] був укладений кредитний договір. Відповідно до його умов, відповідач отримав кредитну картку з фінансовим фіксованим кредитним лімітом у 4000грн., базовою процентною ставкою 3% на місяць з розрахунку 360 днів у році. Сторони передбачили, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Погашення заборгованості мало провадитися щомісячними платежами у розмірі 7% від суми заборгованості. За пунктом 9.3 договору строк дії договору співпадає зі строком дії картки, який вказано на її лицьовій стороні. Зобов"язання сторін по даному договору припиняються з моменту належного виконання сторонами зобов"язань - п.9.4 (а.с.9). Згідно представленого розрахунку заборгованість станом на 31 січня 2014 року складає 17097грн.76коп., з яких 3453грн.84коп. заборгованість по тілу кредиту; 13643грн.92коп. заборгованість по процентам за користування кредитом (а.с.5-8). Попередньо, з відповідача стягнуто за судовим наказом Снігурівського районного суду Миколаївської області від 23 жовтня 2008 року заборгованість у розмірі 4294грн.98коп.(а.с.4). Різниця поточної заборгованості та стягнутої за рішенням суду рівна 12802грн.78коп. На підставі викладеного, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільно-правові відносини, які виникають із зобов'язального права по кредитному договору. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу, а саме суму боргу з урахуванням процентів, розмір яких встановлено договором. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи, що відповідач порушив умови кредитного договору, строк повернення позики не дотримує, позикодавець несе втрати матеріального характеру, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою i підлягає задоволенню. При цьому, суд виходить з того, що згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок відшкодування стороні позивача понесених судових витрат, розмір судового збору підтверджено на 243грн.60коп. платіжним дорученням від 25 лютого 2014 року (а.с.1).

Outcome: approved