Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

Позивач АТ КБ « ПриватБанк » звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] ( в інтересах недієздатної особи [PERSON] ) , в якому просить стягнути із відповідача грошові кошти в розмірі 7000 гривень. В підтвердження своїх вимог посилається на те, що 17.06.2009 році між ПАТ КБ`ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н (8АМБ№0ОТС002004631) . Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] встановлено кредитного ліміт у розмірі 7 000,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Банк свої зобов"язання за укладеним кредитним договором виконав в повному обсязі, надав кредитні кошти шляхом встановлення кредитного ліміту, що вбачається з виписки по картрахунку № 5211537407694376. Однак [PERSON] свої зобов"язання не виконувала, що призвело до порушення законних прав та інтересів Банку. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, справу розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з"явився, про день та час повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] , який діє в інтересах недієздатної [PERSON] , в судовому засіданні позов визнав, не заперечив щодо його задоволення. Адвокат Ертус С.В. підтримав думку відповідача. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до наступного . Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 14.06.2016 року [PERSON] визнано недієздатною та встановлено над нею опіку, опікуном призначено [PERSON] . Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23 березня 2017 року визнано недійсним споживчий кредитний договір (картковий рахунок № [NUMBER] ) від 21 вересня 2015 року укладений між Коростенським відділенням АТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] 09.10.2019 року постановою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу Банку було залишено без задоволення, а рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 23 березня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 11 травня 2017 року залишити без змін. Відповідно до ст. 39 Цивільного кодексу України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Статтею 1184 цього Кодексу визначено, що шкода, завдана недієздатною фізичною особою, відшкодовується опікуном або закладом, який зобов`язаний здійснювати нагляд за нею, якщо він не доведе, що шкода була завдана не з його вини. Обов`язок цих осіб відшкодувати шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, не припиняється в разі поновлення її цивільної дієздатності. Якщо опікун недієздатної особи, яка завдала шкоди, помер або у нього відсутнє майно, достатнє для відшкодування шкоди, а сама недієздатна особа має таке майно, суд може постановити рішення про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого, частково або в повному обсязі за рахунок майна цієї недієздатної особи. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦПК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у встановлені строки (терміни) виконання зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст.546 та ст.549 ЦК Українивиконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. З призначенням над відповідачем [PERSON] опікуна [PERSON] , обов"язок по вчиненню дій, направлених на виконання кредитного договору, перейшов до опікуна. Вирішуючи спір, суд враховує наведені положення матеріального права та бере до уваги відсутність з боку недієздатної [PERSON] винних дій в порушенні строків погашення кредиту починаючи з моменту визнання його за рішенням суду недієздатним, бо в силу свого психічного стану вона не могла самостійно здійснювати свої права і виконувати обов"язки укладеного з ним кредитного договору через нездатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Особа, на яку законом покладено обов"язок вчиняти дії від імені недієздатної особи, опікун [PERSON] , визнав пред"явлений позов. Відповідно до ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов"язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину, кожна із сторін зобов"язана повернути другій чстороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, - відшкодувати вартість того, що одержано за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у звязку з вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити. На підставі ст.ст. 39,40, 1184,1054 Цивільного кодексу України, ст.ст.263-265 Цивільно- процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: approved