Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

У липні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про поділ спадкового майна та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до складу якої входить, зокрема, дві земельні ділянки площею 7,8655 га кадастровий номер 4825782700:11:000:0020 та площею 2,1207 га кадастровий номер 4825782700:12:000:0024, для ведення товарного сільськогосподасрького виробництва, що розташовані в межах території Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області. За життя, 03 жовтня 2017 року [PERSON] склав заповіт, згідно якого належні йому земельні ділянки заповів позивачу та відповідачам у таких розмірах: позивачу - площею 2,49 га, та відповідачам [PERSON] - площею 2,50 га, [PERSON] - площею 5,0 га. При зверненні до приватного нотаріуса Шульги Т.В. за оформленням спадкових прав, нотаріусом повідомлено про неможливість виконання заповіту, оскільки заповідач не вказав із якої земельної ділянки і яка частка земельної ділянки належить кожному спадкоємцеві за заповітом. У позасудовому порядку вирішити питання про поділ спадкового майна неможливо за відсутності серед спадкового майна окремої земельної ділянки розміром 2,49 га, вказаної в заповіті від 03 жовтня 2017 року. Враховуючи наведене, а також те, що він є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.170), просить провести поділ спадкового майна, а саме земельних ділянок кадастровий номер 4825782700:11:000:0020 та кадастровий номер 4825782700:12:000:0024, та визнати за ним в порядку спадкування право власності на земельну ділянку площею 2,1207 га кадастровий номер 4825782700:12:000:0024. 12 серпня 2021 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до [PERSON] із зустрічним позовом про поділ спадкового майна та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги обґрунтовують обставинами, що є аналогічними викладених позивачем за зустрічним позовом [PERSON] та з урахуванням уточнених позовних вимог (а.с.163-164), просять визнати в порядку спадкування право власності за [PERSON] на 2/3 частини та за [PERSON] на 1/3 частину земельної ділянки площею 7,8655 га кадастровий номер 4825782700:11:000:0020. Ухвалою суду від 12 серпня 2021 року зустрічна позовна заява об`єднана з первісною та призначено їх спільний розгляд. В судове засідання сторони не з`явилися про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Представник позивача - адвокат Козирєва А.В. надала суду заяву, в якій просила справу розглядати за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує повністю. Зустрічний позов [PERSON] та [PERSON] визнає. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] також подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивача визнають повністю. Зустрічний позов підтримують. На підставі ч.3 ст. 211 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наявних доказів. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснено без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що [INFO] в с.Нововасилівка Снігурівського району Миколаївської області помер [PERSON] , про що 25 березня 2019 року в Книзі реєстрації смертей виконавчого комітету Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області вчинено актовий запис № 1 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на дві земельні ділянки: площею 2,12 га кадастровий номер 4825782700:12:000:0024 та площею 7,87 га кадастровий номер 4825782700:11:000:0020, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані в межах Снігурівської міської ради (колишньої Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області), які йому належали на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ № 924410 та серії ЯЕ № 924408, виданих Снігурівською райдержадміністрацією 07 травня 2008 року (а.с.9-10). За даними витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельних ділянок, сформованих 26 квітня 2021 року, розмір земельної ділянки з кадастровим номером 4825782700:12:000:0024 - складає 2,1207 га, нормативна грошова оцінка вартістю 50246,80 грн; та розмір земельної ділянки з кадастровим номером 4825782700:11:000:0020 - складає 7,8655 га, нормативна грошова оцінка вартістю 192826,13 грн (а.с.11-12). За життя, 03 жовтня 2017 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області Гончаренко С.А. за реєстровим № 70, у якому земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані в межах території Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №924408, виданий 07.05.2008 р. (площа 7,87 га) та серії ЯЕ №924410, виданий 07.05.2008 р. (площа 2.12 га)) розподілив належним чином: площею 2,49 га заповів [PERSON] , 1964 року народження; площею 2,50 га - [PERSON] , 1955 року народження; площею 5,0 га - [PERSON] , 1956 року народження (а.с.7). Згідно з копією спадкової справи № 26/2019, заведеної у приватного нотаріуса Снігурівського районного нотаріального округу Миколаївської області Шульги Т.В. 26 червня 2019 року після смерті [PERSON] , позивач [PERSON] прийняв спадщину як спадкоємець за заповітом на підставі поданої ним заяви від 16.03.2021 року, яку нотаріусом прийнято та зареєстровано в книгу обліку і реєстрації спадкових справ за № 36 на підставі рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 11 лютого 2021 року про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] також прийняли спадщину як спадкоємці за заповітом на підставі поданих ними до нотаріальної контори заяв від 26.06.2019 р. протягом шестимісячного строку після смерті спадкодавця, які прийнято та зареєстровано у книгу обліку спадкових справ за № 79 та № 81, відповідно. Крім того, [PERSON] складав й інші заповіти: 02 лютого 2001 року [PERSON] склав заповіт, за яким заповів синові [PERSON] : зобов`язав його надати право довічного проживання та користування житловим будинком і погосподарськими будівлями та спорудами в с.Нововасилівка Снігурівського району Миколаївської області [PERSON] ; 24 жовтня 2008 року та 01 червня 2010 року [PERSON] склав однакові заповіти, за якими заповів земельні ділянки розміщені в межах Нововасилівської сільської ради за кадастровими номерами 4825782700:11:000:0020 та 4825782700:12:000:0024 [PERSON] та [PERSON] по Ѕ в рівних частках; 11 січня 2008 року [PERSON] склав заповіт, за яким заповів житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку надану для обслуговування житлового будинку за тією ж адресою [PERSON] 15 березня 2011 року [PERSON] склав заповіт, за яким заповів онукові [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,07 га, розташовану в межах території Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області (державний акт ЯЕ 924407), онуці [PERSON] площею 4,63 га, розташовану в межах території Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області (державний акт ЯЕ 924409); 12 жовтня 2017 року [PERSON] склав заповіт, яким заповів житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудженнями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , земельну ділянку надану для обслуговування житлового будинку за тією ж адресою, земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,35га - [PERSON] . Спадкоємці за заповітом [PERSON] та [PERSON] також спадщину прийняли подавши до нотаріальної контори відповідні заяви протягом шестимісячного строку після смерті спадкодавця. [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований за адресою [ADDRESS] з 1969 року по день смерті, разом з ним за вказаною адресою на момент його смерті ніхто не проживав, що підтверджується довідкою №371 від 24.06.2019 року, виданою Нововасилівською сільської радою Снігурівського району Миколаївської області. Інші спадкоємці за матеріалами спадкової справи відсутні (а.с. 35-137). 16 березня 2021 року приватним нотаріусом Снігурівського районного нотаріального округу Миколаївської області Шульгою Т.В. надано роз"яснення про те, що виконати заповіт [PERSON] посвідчений 03 жовтня 2017 року секретарем виконавчого комітету Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області Гончаренко С.А. за реєстровим № 70 - неможливо, оскільки заповідач не вказав із якої земельної ділянки яку частку, відповідно, він заповідає [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). За п. 3.1 листа Вищого Спеціалізованого Суду України від 16 травня 2013 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути у тому числі, визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом - ст.1217 ЦК України. В силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст. ст. 1233, 1234 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини - ст.1222 ЦК України. Згідно з ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частина 1 ст. 1235 ЦК України вказує на те, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 243/6275/16-ц (провадження № 61-42813св18) зроблено висновок по застосуванню частини другої статті 367 ЦК України, статті 1278 ЦК України та вказано, що "якщо спадкодавець склав заповіт і в ньому не зазначив частки спадкоємців, вони вважаються рівними. Навпаки, якщо заповідач розподілив спадщину між спадкоємцями в нерівних частках, то кожний має право саме на ту частку, яку вказав спадкодавець. За відсутності заповіту частки кожного спадкоємця в спадщині визнаються рівними. Відступ від цього принципу можливий за домовленістю спадкоємців між собою (стаття 1267 ЦК України). Спадщина належить спадкоємцям, які прийняли її на праві спільної часткової власності (частина четверта статті 355 ЦК України), а тому при її поділі застосовуються правила передбачені в главі 26 ЦК України, які регулюють відносини спільної часткової власності. Якщо згоди про поділ спадщини досягти не вдалося, то поділ провадиться в судовому порядку відповідно до часток, які належать кожному із спадкоємців за законом або за заповітом. Вирішення судового спору щодо поділу спадкового майна не залежить від отримання спадкоємцями свідоцтва про право на спадщину. Поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку у спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється». Отже судом встановлено, що позивач за первісним позовом [PERSON] та позивачі за зустрічним позовом [PERSON] й [PERSON] є спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] . Спадкоємці домовилися між собою про поділ спадкового майна наступним чином: [PERSON] ціла частина земельної ділянки площею 2,1207 га - за кадастровим номером 4825782700:12:000:0024; [PERSON] 2/3 частини та [PERSON] 1/3 частини земельної ділянки площею 7,8655 га - за кадастровим номером 4825782700:11:000:0020. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, враховуючи, що відповідачі за первісним позовом [PERSON] , [PERSON] та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] заявлені позовні вимоги визнали та визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, з метою захисту спадкових прав позивача за первісним позовом [PERSON] та позивачів за зустрічним позовом [PERSON] , [PERSON] , суд вважає, що визнання позову може бути прийнято судом. Враховуючи вище викладене, встановивши наявність трьох осіб, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] за заповітом посвідченого 03 жовтня 2017 року, підстави до успадкування спадкового майна, неможливість реалізації спадкових прав у інший спосіб, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення первісного позову та зустрічного, відповідно, у повному обсязі. На прохання позивача за первісним позовом та позивачів за зустрічним суд не вирішує питання про розподіл судових витрат.

Outcome: approved