Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитною лінією № 002-28015-051113 в сумі 57133,10 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 05.11.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, було укладено кредитну угоду відповідно до умов заяви № 002-28015-051113. Згідно умов договору банк відкрив відповідачу картковий рахунок №26252910085918 в національній валюті України гривні та встановив ліміт кредитної лінії у розмірі 39000,00 грн. Відповідач до підписання пропозиції був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку та орієнтовну сукупну вартість кредиту відповідно до законодавства України. Відповідач взяв на себе зобов"язання по обслуговуванню карткового рахунку у відповідності до тарифів, які є невід"ємною частиною договору. У зв'язку з відкликанням банківської ліцензії у АТ «Дельта Банк» відповідно до Постанови правління НБУ № 664 від 02.10.2015 року, після спливу чергового строку ліміту кредитної лінії, відповідно до п.2.4 частини 3 договору, був встановлений ліміт кредитної лінії в розмірі 0,00грн. Несплачена заборгованість за договором визнана простроченою. Зазначає, що відповідач скористався кредитною лінією, проте не виконує належним чином зобов'язання за договором, в результаті чого станом на 06.10.2017 р. виникла прострочена заборгованість на суму 57133,10 грн. і банк змушений звернутися в суд з позовом про стягнення суми заборгованості в судовому порядку з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з"явився, однак в позовній заяві просить справу розглянути по суті в його відсутність та задоволити позовні вимоги, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у випадку неявки в суд відповідача. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи був повідомлений завчасно і належним чином як шляхом надсилання судової повістки, так і розміщення оголошення на сайті Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 06.02.2018 року, заяви про причини неявки чи слухання справи в його відсутність суду не подавав. Учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не зявилися в судове засідання без поважних причин. За письмової згоди представника позивача суд прийшов до висновку про ухвалення рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з'ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. За змістом ст.3,6,627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. ч. 1. 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно з ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Судом встановлено, що 05.11.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] шляхом акцептування банком пропозиції клієнта, було укладено кредитну угоду відповідно до умов заяви № 002-28015-051113. Згідно умов договору банк відкрив відповідачу картковий рахунок №26252910085918 в національній валюті України гривні з лімітом кредитної лінії у розмірі 39000,00 грн. (а.с. 5). Згідно з п.1 частини 3 договору, обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до тарифів, що є невід'ємною частиною договору. На підставі п. 2.4 частини 3 договору, кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п. 2.4 частини 2 пропозиції. Кожен наступний ліміт кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених сторонами у пропозиції, та не потребує підписання додаткових угод до пропозиції. Свої зобовязання за кредитною лінією банк виконав. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором № 002-28015-051113 від 05.11.2013 року, [PERSON] порушив умови договору, в зв"язку з чим станом на 06.10.2017 року утворилася заборгованість на суму 57133,10 грн. (а.с.4), яка складається з: - тіла кредиту - 0,00 грн.; - простроченого тіла кредиту 38348,14 грн.; - заборгованості за відсотками 0,00 грн.; - заборгованості за комісіями 18784,96 грн. За змістом ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Згідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 599 ЦК України прямо передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням проведеним належним чином. У відповідності до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, зважаючи на невиконання відповідачем зобовязання стосовно повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення з відповідача непогашений залишок кредиту та нараховані проценти, комісійні та інші нарахування, передбачені договором. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. З"ясувавши повно, всебічно та об"єктивно обставини справи, оцінивши надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв"язку, суд вважає встановленим та доведеним, що відповідач порушив умови укладеного кредитного договору, оскільки не виконав свого зобов"язання щодо погашення кредиту, у зв"язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором, яку суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача. При цьому суд зазначає, що будь-яких доказів на підтвердження належного виконання взятого на себе зобовязання чи на спростування позовних вимог відповідач суду не представив. Тому суд, оцінюючи всі докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача також слід стягнути судові витрати по справі, повязані зі сплатою судового збору згідно поданих квитанцій. На підставі наведеного ст.ст.514, 516, 524, 526, 527, 530, 611, 642, 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved