Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

В провадженні Краснолиманського міського суду Донецької області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до Держави Україна, в особі Кабінету Міністрів України, Державної казначейської служби України, про відшкодування шкоди. В судовому засіданні 03.03.2017 року від представників сторін надійшли клопотання. Так, представник позивача [PERSON] заявив клопотання про витребування з Лиманського ВП Слов"янського ГУНП України у Донецькій області даних про хід розслідування кримінального провадження №12014050420000315 від 10.06.2014 року за заявою [PERSON] за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 194 КК України. А саме даних чи визнано [PERSON] потерпілою, чи проводилися по справі експертизи щодо пошкодженого домоволодіння за адресою: м. Лиман, вул. Поштова, 9, чи пред"явлено підозру. Представник відповідача [PERSON] проти заявленого клопотання не заперечував, в свою чергу заявив клопотання про витребування з 21 державного пожежно-рятувального загону ГУ ДСНС у Донецькій області матеріалів розслідування пожежі, яка сталася 04.06.2014 року за адресою: м. Лиман, вул. Поштова, 9, а саме: протоколу огляду місця події, висновку пожежно-технічної експертизи, звіту про причину пожежі, тощо. Представник позивача [PERSON] проти заявленого клопотання не заперечував. Відповідно до приписів ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України у випадках, коли щодо витребування доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобовязаний їх витребувати. Враховуючи неможливість самостійного отримання сторонами вишезазначених доказів, та те, що вони будуть сприяти повному та об'єктивному вирішенню справи у відповідності до вимог закону, суд вважає за необхідне витребувати їх. Крім того, представник відповідача [PERSON] заявив клопотання про залучення в якості співвідповідачів по справі: Державної служби з надзвичайних ситуацій та Лиманської міської ради Донецької області. При цьому посилався на вимоги ст. ст. 4, 5 ЗУ "Про боротьбу з тероризмом", ст. 76 КЦЗУ. Оскільки вказаними нормами передбачено, що формування та реалізація державної політики у сфері цивільного захисту покладається на відповідний Центральний орган виконавчої влади та що для безпосередньої організації і координації аварійно-рятувальних та інших невідкладних робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації утворюється штаб з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації, який є робочим органом керівника робіт з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації. До складу штабу з ліквідації наслідків надзвичайної ситуації входять працівники центрального органу виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, керівники аварійно-рятувальних служб, що беруть участь у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації, представники або експерти відповідних центральних органів виконавчої влади, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування, установ та організацій (за погодженням з їх керівниками). Тому, на його думку належними відповідачами в даній справі є: Державна служба з надзвичайних ситуацій та Лиманська міська рада Донецької області. Представник позивача [PERSON] проти заявленого клопотання категорично заперечував, посилався на те, що саме позивачу надано право визначення відповідача. В даній справі відповідачем є - держава Україна. Вислухав доводи сторін, суд дійшов наступного висновку. Згідно з приписами ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, сворбод чи інтересів. Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України відповідачем у цивільному процесі може бути держава, яку згідно з вимогами ч. 4 ст. 38 ЦПК України представляють відповідні органи державної влади в межах їх компетенції. Тобто, держава реалізує свою процесуальну правосубєктність че\-рез систему органів державної влади, на яку покладається виконання державних завдань, зокрема представництво держави як сторони цивільної справи та захист її інтересів у суді. Органи державної влади виконують процесу\-альну роль представників держави і не можуть бути визнані співучасниками у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд, за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред"явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу, як співвідповідача. Згідно роз"яснень, які викладені в п. 8 Постанови Пленуму ВСУ від 12.06.2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред"явлено позов, і позивач не погоджується на її заміну, суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача з власної ініциативи. Враховуючи викладене, а також думку представника позивача, суд вважає, що клопотання представника відповідача [PERSON] про залучення в якості співвідповідачів по справі: Державної служби з надзвичайних ситуацій та Лиманської міської ради Донецької області, не підлягає до задоволення, оскільки представником відповідача не доведено, що Лиманська міська рада, як орган місцевого самоврядування, та Державна служба з надзвичайних ситуацій, як центральний орган виконавчої влади (діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України згідно Постанови КМУ від 16.12.2015 року №1052) є відповідними органами, які наділені повноваженнями представляти інтереси держави в суді.

Outcome: dismissed