Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

11.06.2020 позивач звернувся до Богунського районного суду м.Житомира з позовом і просить стягнути з [PERSON] заборгованість по кредитному договору № б/н від 16.08.2012 в сумі 132109, 50 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102,00 грн.. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідач [PERSON] звернулася до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг та підписала заяву №б/н від 16.08.2012 року. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту, то банк керувався п.п.2.1.2.3, 2.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дала свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Згідно п.2.1.5.5 договору позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до п.2.1.7.6 договору при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн.+ 5 % від суми позову. У порушення умов договору відповідач зобов`язання належним чином не виконувала та станом на 31.03.2020 року має заборгованість у розмірі 208432, 25 грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту - 394, 21 грн.; заборгованість за простроченими відсотками - 202598, 50 грн.; нарахована пеня - 5439, 54 грн.; нарахована комісія - 0, 00 грн. Також зазначає, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості та кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, заборгованість до стягнення становить 132109, 50 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом - 394, 21 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом за період з 16.08.2012 по 31.08.2019 - 131715, 29 грн.. Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 06.07.2020 року справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості передано за підсудністю до Корольовського районного суду м.Житомира (а.с.63). 20.08.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Анциборенко Н.М. для розгляду (а.с.73). Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 02.09.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання (а.с.75). 09.02.2021 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву (а.с.102-106), згідно якого представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Зазначає, що в обґрунтування позовних вимог банк зазначив, що [PERSON] отримала платіжну картку, на яку був встановлений кредитний ліміт, та станом на 31.03.2020 року має заборгованість на загальну суму 132109, 50 грн., яка складається з: 394, 21 грн. - основної заборгованості; 131715, 29 грн - заборгованість за простроченими відсотками та за користування кредитом за період з 16.08.2012 року по 31.08.2019 рік. Доказами, які підтверджують розмір заборгованості, є розрахунок заборгованості, копія заяви позичальника, витяг з умов та правил. Разом з тим, обсяг заявлених позовних вимог не підтверджується документально. Відповідно до наданої позивачем анкети відповідача від 16.08.2012 року відповідач просила оформити платіжну картку без кредитного ліміту. Умову про сплату процентів за користування кредитним лімітом вказана анкета не містить. Згідно довідки, наданої позивачем, відповідачу було видано картку № [NUMBER] від 25.04.2013 року, № [NUMBER] від 19.05.2017 року. Будь-яких інших документів щодо надання заявки про встановлення кредитного ліміту, видачі кредитних карток, погодження розміру процентів за користування кредитним лімітом в матеріалах справи відсутні. Надані позивачем копія витягу з тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та копія витягу з умов та правил надання банківських послуг не містять підписів відповідача, тобто не є складовою частиною договору, тому не можуть бути належними доказами, що виключає можливість посилання на них як підставу для нарахування процентів, стягнення та інших платежів. Отже, заявлена вимога про стягнення договірних процентів є безпідставною. Щодо розрахунку заборгованості, наданого позивачем, зазначає, що розрахунок заборгованості не є належним підтвердженням розрахунку заборгованості. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено переліком типових документів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 12.04.2012 року № 578/5, згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах, віднесені: касові банківські документи, повідомлення банків, виписки банків, корінці квитанцій і касових чекових книжок. Виписка банку - це єдиний документ, що підтверджує факт надходження грошей на рахунок і списання коштів з рахунка на оплату розрахунково-касових послуг банку. Згідно з розділом 4 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою НБУ від 04.07.2018 р. № 75, банки зобов`язані складати виписки з рахунків клієнтів у паперовій та/або електронній формі. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій та призначені для видачі або надсилання клієнтові. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) з особових рахунків клієнтів визначаються договором банківського рахунка, що укладається між банком та клієнтом при відкритті рахунка (п. 59 Положення). Відповідно до п.61 Положення форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку;дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції;код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти;суму вхідного залишку за рахунком;код банку-кореспондента;номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом);суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку;суму вихідного залишку. Отже, первинним документом, що може підтвердити наявність заборгованості, є виписка по рахунку, відкритому для обслуговування кредитного договору. Проте, матеріали справи не містять такого документу як Банківська виписка, яка б містила всі обов`язкові реквізити, передбачені для Банківської виписки. Крім того, згідно п.11 Правил бухгалтерського обліку операцій з використанням платіжних карток у банках України, затверджених постановою правління НБУ № 4 від 14.01.2020 року, Банк-емітент здійснює облік коштів клієнтів за операціями з використанням платіжних карток за їх поточними рахунками з використанням балансових рахунків 2600, 2620, 2650 плану рахунків. Згідно плану рахунків бухгалтерського обліку банків України - рахунок 2620 використовується для обліку коштів на вимогу фізичних осіб, в тому числі і для карткових рахунків, він є активно-пасивним, тобто, сальдо залишку на рахунку може бути як за дебетом, так і кредитом рахунку, а саме залишок за кредитом - це власні кошти клієнта, сальдо за кредитом - кошти, надані банком в тимчасове користування. Облік процентів та інших платежів здійснюється окремо на інших бухгалтерських рахунках та не включається до тіла кредиту. За таких обставин позивачем не доведено належними доказами існування будь-якої заборгованості перед відповідачем за овердрафтом. 11.03.2021 представником позивача подано відповідь на відзив на позовну заяву (а.с.111-116), який долучено до матеріалів справи. Представник позивача зазначає, що [PERSON] звернулася до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 16.08.2012 року. Відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що, підписавши цю заяву, відповідач ознайомилася та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з Умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua; https://client-bank.privatbank.ua, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено, що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та Правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в заявці про приєднання. Підписавши заяву банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому. Отже, враховуючи вищевикладене, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) складають договір про надання банківських послуг. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між банком та позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, що за змістом ч.1 ст.202 ЦК України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають заява, Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи, з якими позичальник ознайомлена, про що свідчить підпис в Заяві. На підставі поданої заяви, що разом з У мовами та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку (www.privatbank.ua) складають Договір про надання банківських послуг, відповідачу було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] (п.п.1.1.1.90, 2.1.1.11 Умов) - ключем до карткового рухунку є пластикова Картка (п.1.1.1.62 Умов), яку отримала відповідач та мобільний телефон, який вказала відповідач (п. 1.1.1.15 та п.1.1.1.16 Умов) в Заяві. Стосовно наданих банком доказів укладення кредитного договору зазначає, що банком надані докази, які підтверджують факт укладання кредитного договору та наявність невиконаних кредитних зобов`язань, а саме копія кредитного договору; розрахунок заборгованості; копія паспорта відповідача, за яким був оформлений кредитний договір; виписка по рахунку; фото клієнта з карткою. Щодо ознайомлення відповідача з умовами та правилами надання банківських послуг зазначає, що позивачем надана до суду копія анкети-заяви від 16.08.2012 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання, та інша додаткова інформація, необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе, також з копії анкети-заяви чітко вбачається, що [PERSON] висловила згоду про укладення договору та виявила бажання оформити на своє ім`я кредитку "Універсальна" та особистим підписом засвідчила, що "Я згодна з тим, що ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між мною та Банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді. Я зобов`язуюся виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку". Тобто, сторонами при укладенні кредитного договору були досягнути усі істотні умови договору. Крім того, вищезазначені Умови і Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях Банку та на офіційному сайті Банку. Банк надав до суду виписку з карткового рахунку, де чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувалася грошима, а отже й отримала кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. З розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що позивач частково сплачувала заборгованість за договором. Виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості є належними та допустимим доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Стосовно правомірності зміни кредитного ліміту зазначає, що умовами договору визначено (п.2.1.1.2.3.), що банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Відповідальність клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту - як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом введення ПІН-коду (в банкоматах) або підписанням чека (розрахунок через РОS-термінал торгової точки), саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальникові. При проведенні претензійно-позовних заходів ключову роль відіграє заборгованість клієнта (сума фактично отриманих коштів та нарахована плата за користування ними), а не сума стартового кредитного ліміту по карті, тому належним доказом зняття коштів з карткового рахунку клієнта є виписка. У зв`язку з цим вважає, що обставини на які відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а позовні вимоги банку підлягають задоволенню в повному обсязі. Стосовно отримання кредитної картки та користування кредитними коштами зазначає, що банк надав до суду виписку по картрахунку, яка є підтвердженням, що відповідачу було видано платіжну картку та відкрито картрахунок, на який встановлено кредитний ліміт та чітко прослідковується, що відповідач користувалася грошима отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримала кредитну картку "Універсальна", оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Також з розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачувала заборгованість за договором. З матеріалів справи не вбачається, а відповідачем не доведено відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином, а тому вимоги позовної заяви підлягають задоволенню в повному обсязі. Зазначає, що відповідач 16.08.2012 року пройшла ідентифікацію, згодом на підставі укладеного кредитного договору 25.04.2013 року відповідач отримала пластикову картку (ключ до карткового рахунку), який також був відкритий 25.04.2013. Після встановлення кредитного ліміту у 29.04.2013 році користуватись кредитною карткою розпочала 09.05.2013 року, як вбачається із виписки по рахунку. На підтвердження вищезазначеного було надано розрахунок заборгованості за договором б/н від 16.08.2012 року з 25.04.2013 року по 31.03.2020 року. Стосовно наданого банком розрахунку заборгованості зазначає, що розрахунок заборгованості не є первинним документом за своєю природою, а є інформаційним документом по факту обробки фактичного операційного руху грошових коштів по рахунках кредитної угоди, а також відображає стан нарахувань в певні періоди часу. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.12 р. № 578/5, згідно якого до первинних документів, які фіксують факт виконання госоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені: касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок. Також зазначає, що згідно виписки по рахунку відповідач до певного часу належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знала про умови кредитування та визнала свої зобов`язання за договором, тому посилання відповідача про те, що вона не була ознайомлена з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги. 16.03.2021 року позивачем подано до суду заяву про зменшення позовних вимог (а.с.128). Згідно поданої заяви позивач просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" заборгованість по кредитному договору № б/н від 16.08.2012 в розмірі 6758, 15 грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту - 394, 21 грн.; заборгованість за простроченим тілом кредиту - 394, 21 грн.; заборгованість за простроченими відсотками - 884, 21 грн.; заборгованість по пені - 5479, 73 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно поданого клопотання просить розгляд справи проводити у відсутність представника позивача (а.с.54). Відповідач і представник відповідача у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, згідно поданої заяви представник відповідача просить розгляд справи проводити у відсутність відповідача та представника відповідача (а.с.143). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 16.08.2012 між сторонам укладено договір про надання банківських послуг, що підтверджено підписаною відповідачем [PERSON] анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с.15). У заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. До кредитного договору банк додав довідку, що між АТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] був підписаний кредитний договір №б/н, за яким було надано кредитні картки (а.с.14). Крім того, до кредитного договору банк додав довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (а.с.13). З наданого позивачем розрахунку, який долучено до заяви про зменшення розміру позовних вимог, вбачається, що заборгованість [PERSON] за договором становить 6758, 15 грн., яка складається з: заборгованість за тілом кредиту - 394, 21 грн.; заборгованість за простроченим тілом кредиту - 394, 21 грн.; заборгованість за простроченими відсотками - 884, 21 грн.; заборгованість по пені - 5479, 73 грн. (а.с.129-132). Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" є правонаступником Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", що підтверджується витягом із статуту Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.50-52). Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1ст.1048 ЦК України). Згідно ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона-підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Як вбачається з наданої позивачем копії заяви відповідача від 16.08.2012 року (а.с.15) процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) стягнути також заборгованість за простроченими відсотками та заборгованість по пені. В обгрунтування прав вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, позивач крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором посилається на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/як невід`ємні частини спірного договору. Витягом з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці в Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, про що зазначено і у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження № 6-16цс15). За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані Банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов та Правил, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Правила надання банківських послуг "Приват Банку", з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ "ПриватБанку" дотримав вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону "Про захист прав споживачів" щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважає узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Саме такий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосування норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду. Отже, враховуючи висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення відсотків та пені за невиконання умов кредитного договору задоволенню не підлягають. Щодо позовної вимоги про стягнення заборгованості в частині тіла кредиту, то оскільки відповідач порушила зобов`язання, внаслідок чого має заборгованість за тілом кредиту у розмірі 394, 21 грн., що підтверджується наданим розрахунком, тому наявні достатні правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача наявної заборгованості за тілом кредиту. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у вигляді судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 122, 61 грн.

Outcome: partial