Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" звернулось до суду з зазначеною позовною заявою, в якій просить стягнути на свою користь солідарно з відповідачів заборгованість за Кредитним договором № 98008С18 від 29.09.2008 року у розмірі 26582,27 грн., в обґрунтування позовних вимог зазначивши, що між Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 98008С18 від 29.09.2008 року із змінами та доповненнями, та з метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] було укладено Договір поруки № 98008Р7 від 29.09.2008 року, у зв'язку з невиконанням позичальником своїх зобов'язань за Кредитним договором, Банк направив вимоги про погашення простроченої заборгованості, однак вимоги були залишені без задоволення, заборгованість [PERSON] перед ПАТ "Укрексімбанк", яка виникла у зв'язку з невиконанням зобов'язань за Кредитним договором, станом на 02.11.2015 року становить 26582,27 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином, що підтверджується оголошенням на офіційному веб-порталі "Судова влада України", причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надійшло. На підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. 29.09.2008 року між Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 98008С18, за умовами п. 2.1.1. якого Банк надав Позичальникові кредит у сумі 70000,00 грн. зі сплатою щомісячних процентів за користування кредитом у розмірі річної процентної ставки 22,2 % річних, з кінцевим терміном погашення Кредиту - 29.09.2015 року (а.с. 7-10). 29.09.2008 року для забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за вищевказаним Кредитним договором було укладено Договір поруки № 98008Р7 між Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України", [PERSON] та [PERSON], за умовами якого поручитель зобов'язується перед Кредитором солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання Позичальником основного зобов'язання, у випадку невиконання Позичальником основного зобов'язання Кредитор має право вимагати виконання цього зобов'язання у Поручителя та/або Позичальника, як у солідарних боржників (а.с. 36-37). Публічним акціонерним товариством "Державний експортно-імпортний банк України" були направлені Вимоги про дострокове погашення простроченої заборгованості [PERSON], [PERSON], які були залишені без задоволення (а.с. 38,39). [PERSON] не виконує належним чином зобов'язання за Кредитним договором, в результаті чого виникла заборгованість, яка відповідно до розрахунку заборгованості за Кредитним договором від 29.09.2008 року № 98008С18, станом на 02.11.2015 року становить 26582,27 грн., яка складається з: 14014,58 грн. - заборгованості за кредитом, 5026,35 грн. - заборгованості за процентами, 1729,10 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами, 5812,24 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за кредитом (основним боргом) (а.с. 17, 18). Судом об'єктивно встановлено, що між сторонами у справі на підставі укладених договорів виникли солідарні зобов'язання, забезпечені договором поруки, за якими позивач надав відповідачеві послуги, а відповідач зобов'язався їх оплатити на визначених умовах та у відповідний строк. Проте, всупереч взятим на себе зобов'язанням по виплаті кредитних коштів у визначені договорами строки, відповідачі їх належним чином не виконали. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Договір є обов'язковим для виконання сторонами, згідно ст. 629 ЦК України. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України під порушенням зобов'язання передбачено його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Згідно з ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Статтею 554 Цивільного кодексу України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За змістом частини 1 ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачами суду не надано жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved