Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 25.05.2014 року між нею та відповідачем було укладено договори купівлі-продажу кухонних меблів та фурнітури № БС-70 від 25.05.2014 року, № БС-70 (Т) від 13.06.2014 року, на загальну суму 20 430,00 грн. Відповідно до п.2. Договорів, якими передбачено, що в момент підписання договору покупець вносить в касу продавця передоплату за вартість товару, котра складає не менше 50% від його повної вартості, нею було 13400,00 грн. в касу відповідача по Договору №1, що підтверджується товарним чеком №БС-70 від 25.05.2014 року та 3000,00 грн. по Договору №2, що підтверджується товарним чеком №БС-70 (Т) від 13.06.2014 року. П. 3 Договору передбачає обовязок продавця передати товар покупцю, вказаний в бланках замовлення, на протязі строку від 14 до 60 календарних днів. Граничний строк по Договору №1 настав 24 липня 2014 року та по Договору №2 настав 12 серпня 2014 року. На сьогоднішній день вказаний строк відповідачем прострочений, чим порушено умови договорів та вимог закону. Посилаючись на зазначене, позивач просить розірвати договір купівлі-продажу №БС-70 від 25 травня 2014 року; розірвати договір купівлі-продажу №БС-70 (Т) від 13 червня 2014 року; стягнути з відповідача здійснену передплату по договору №БС-70 від 25 травня 2014 року в сумі 13400,00 грн.; стягнути здійснену передплату по договору №БС-70 (Т) від 13 червня 2014 року в сумі 3000,00 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача 3000,00 грн. завданої моральної шкоди. В судове засідання позивачка не з"явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, її представник надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та в заочному порядку. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, тому суд відповідно до ч.4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди позивачки вважає можливим провести заочний розгляд справи. Дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно до ст.1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У відповідності до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювань прав, свобод чи інтересів. Згідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов»язків підставами виникнення цивільних прав та обов»язків є договори та інші правочини. Згідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. У відповідності до ст.627 цього Кодексу відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Згідно до п.4 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків. Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов"язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 662 ЦК України продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Згідно до ч.2 - продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 663 ЦК України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Згідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 цієї статті особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 - докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.3, 4 цієї статті - доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено в судовому засіданні, 25.05.2014 року між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] були укладені - Договір купівлі-продажу №БС-70 (70/1) та 13.06.2014 року укладений Договір купівлі-продажу №БС-70(Т). Предметами даних договорів є кухонні меблі та фурнітура, перелік яких вказано в бланках замовлення № БС-70/1 та БС-70 до вказаних договорів. Відповідно до п.1 Договору купівлі-продажу №БС-70 (70/1) від 25.05.2014 року продавець зобов"язується передати товар, вказаний в бланку замовлення, у власність покупця, а покупець зобов"язується сплатити за це суму в розмірі 16 690,00 грн. Відповідно до п.1 Договору купівлі-продажу №БС-70 (Т) від 13.06.2014 року продавець зобов"язується передати товар, вказаний в бланку замовлення, у власність покупця, а покупець зобов"язується сплатити за це суму в розмірі 3740,00 грн. Відповідно до п.2. Договорів в момент підписання Договору покупець вносить в касу продавця передоплату за вартість товару, котра складає не менше 50% від його повної вартості. Позивачем на виконання пункту цього договору було сплачено в касу відповідача 13400,00 грн., що підтверджується товарним чеком №БС-70 від 25 травня 2014 року, та сплачено 3000,00 грн. по Договору №2, що підтверджується товарним чеком №БС-70(Т) від 13 червня 2014 року. Пункт 3 зазначених договорів передбачає обовязок продавця передати товар покупцю, вказаний в бланках замовлення, на протязі строку від 14 до 60 календарних днів. Встановлено, що граничний строк виконання замовлення по Договору №1 настав 24 липня 2014 року та по Договору №2 настав 12 серпня 2014 року. На сьогоднішній день вказаний строк відповідачем прострочений, меблі та фурнітура відповідно до договорів позивачу не поставлені, чим порушено умови Договорів та ст.ст.530,662,663 ЦК України. Пунктами 14 Договорів передбачено право покупця вимагати від продавця відшкодування грошової компенсації у випадку несвоєчасного виготовлення чи доставки товару за місцем проживання покупця, крім випадку, передбаченого в п.15 договорів. Пунктом 17 договорів передбачене право відповідача розірвати договорів в звязку з неможливістю його виконання, письмово повідомивши про це позивача, в звязку з тривалою відсутністю у виробника виробничих та комплектуючих матеріалів. Встановлено, що від відповідача не надходило до позивача жодних письмових повідомлень про дані обставини, тим самим відповідач обмежив право позивача відмовитися від виконання договорів і повернути передоплату за товар. Пунктом 18 Договорів передбачено, що при повідомленні покупця про непередбачену затримку у виготовленні товару, відсутності з боку покупця письмової заяви письмової заяви про розірвання договору, означає його згоду на продовження строків виконання замовлення. Встановлено, що позивач не була повідомлена відповідачем про непередбачену затримку у виготовленні товару, тому нею згода на продовження строків виконання замовлення не надавалася. Згідно зі ст. 651 ЦК України договір може змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Зважаючи на те, що відповідачем було істотно порушено умови вищевказаних договорів, ці договори підлягають розірванню і з відповідача на користь позивача підлягає стягненню внесена нею передплата за договорами в загальному розмірі 16\~400 грн. 00 коп. Разом з тим, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03,1995 року № 4 «Про судову практику в спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування заподіяної фізичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, коли встановлена відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов»язань, які підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобов»язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. У відповідності до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» відносини, що виникли із даного договору соціального депозиту № КСД-000492 від 12.07.2006 року, регулюються Законом України «Про захист прав споживачів». П. 5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така шкода заподіяна небезпечною для життя, здоров»я продукцією. Будь-яких доказів того, що невиконанням відповідачем вищезазначених договорів була створена відносно позивача ситуація, яка могла стати небезпечною для її для життя і здоров»я, суду позивачем не надано, тому її вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача задоволенню не підлягають. Також, суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 974 грн. 40 коп. (487 грн. 20 коп. за вимоги про розірвання договорів та 487 грн. 20 коп. за вимоги матеріального характеру). На підставі викладеного,

Outcome: partial