Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON], за участю третьої особи без самостійних вимог - [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що у зв'язку із змінами у діючому законодавстві, ВАТ "Всеукраїнський Акціонерний Банк" було перейменовано на ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк». На підставі постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 року №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 20.03.2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким з 20.03.2015 року розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк». Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» призначено [PERSON] строком на 1 рік з 20.03.2015 року по 19.03.2016 року включно. Між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] 18.07.2007 року було укладено кредитний договір № 07/37, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у сумі 15 000 доларів США зі сплатою 13,0% річних, з кінцевим терміном повернення 18.07.2030 року. 27 листопада 2008 року між банком та відповідачем укладено додатковий договір №1 до кредитного договору № 07/37, за умовами якого було змінено плату за користування кредитом до 16,5 % річних. За обслуговування кредиту встановлено щомісячну плату в розмірі 22,73 грн., що становить 0,03% від суми кредиту. 01 квітня 2009 року між банком та [PERSON] укладено додатковий договір № 2 до кредитного договору № 07/37, за умовами якого було змінено плату за користування кредитом до 15,0 % річних. 18 липня 2007 року в забезпечення зобов'язання за кредитним договором між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] укладено договір поруки. Відповідно до п. 1.1 договору поруки, поручитель солідарно відповідає перед кредитором за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. Банк виконав умови кредитного договору - надав відповідачу кредит, а останній зобов'язався повернути кредит, сплатити відсотки та комісію у строки та у розмірі, передбачені кредитним договором та додатковими угодами до кредитного договору. Пунктом 3.3.3 кредитного договору встановлено, що [PERSON] зобов'язався забезпечити повернення кредиту та сплачувати проценти в строки та на умовах, що визначні договором. Пунктом 3.2.4 кредитного договору передбачено, що кредитодавець має право вимагати дострокового погашення кредиту в повному обсязі, сплати процентів за його користування та сплати відповідних штрафних санкцій у разі несвоєчасного погашення Кредиту та/або процентів. Пунктом 3.2.8 кредитного договору передбачено, що кредитодавець має право звернути стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання позичальником будь-яких зобов'язань по поверненню кредиту і сплаті процентів. Відповідно до п. 4.2 кредитного договору за кожен випадок невиконання чи неналежного виконання зобов'язань передбачених пунктом 3.3 (крім п. 3.3.3) кредитного договору, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5% від суми кредитних коштів, зазначеної в пункті 1.1 кредитного договору. Відповідно до п. 4.3 кредитного договору у разі несвоєчасного повного чи часткового повернення кредитних коштів та несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує штраф у розмірі 20 %, від суми неповерненого кредиту та/або несплачених процентів. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № 07/37 та додатковими угодами, між банком та [PERSON] 18.07.2007 р. було укладено іпотечний договір №07/37, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу за реєстровим № 2587. Предметом іпотеки є: однокімнатна квартира загальною площею 27.8 кв. м., жилою площею 14.1 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Предмет іпотеки є власністю відповідача (іпотекодавця), квартира придбана іпотекодавцем на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу 16 липня 2007 року за реєстровим № 2555, та зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 16 липня 2007 року. Згідно з п. 4.1.6 іпотечного договору іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку виконання зобов'язання (або тієї чи іншої його частини), воно не буде виконане. П. 7.4, 7.5 вищевказаного іпотечного договору встановлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за вибором іпотекодержателя на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання за кредитним договором в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього договору; продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до п.7.4.1 іпотечного договору задоволення вимог іпотекодержателя здійснюється шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання згідно з цим застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя. У зв'язку з невиконанням відповідачем графіку погашення заборгованості за кредитним договором № 07/37, банк 17.07.2015 року направив [PERSON] вимогу дострокового повернення заборгованості за кредитним договором №07/37 від 18.07.2007 р. Зобов'язання за кредитним договором № 07/37 від 18.07.2007 р. до теперішнього часу відповідачем виконані частково. Станом на 31.07.2015 року, загальна заборгованість становить 236 639,53 грн., з них: кредит - 10126,50 дол. США; відсотки - 890,93 дол. США; комісія за розрахункові операції - 136,38 грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 5079,63 грн. Позивач просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» за кредитним договором № 07/37 від 18 липня 2007 року, що становить 236 639,53 грн., з них: кредит - 10126,50 дол. США; відсотки - 890,93 дол. США; комісія за розрахункові операції - 136,38 грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 5079,63 грн. звернути стягнення на належний на праві приватної власності [PERSON] предмет іпотеки - квартиру № 54, загальною площею 27,8 кв. м., жилою площею 14,1 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом визнання права власності за ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк». У подальшому позивач позовні вимоги уточнив, та просив в рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» за кредитним договором № 07/37 від 18 липня 2007 року, що становить 236 639,54 грн. звернути стягнення на нерухоме майно, яке є предметом іпотечного договору № 07/37 від 18.07.2007 р., який укладений між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу Нагорною Т.В. за реєстровим № 2587, а саме: квартиру [ADDRESS], загальною площею 27,8 кв. м. шляхом набуття права власності ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], загальною площею 27,8 кв. м. Також просить стягнути 1000,00 грн. витрат, понесених на оцінку майна. Згідно із звітом про експертну незалежну оцінку, станом на 10.03.2016 р. вартість майна становить 227100,00 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги, з урахуванням їх уточнення, підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Просив позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, вказавши, що заборгованість за кредитним договором сплатить, вважає що розмір неустойки завищено, просить зменшити її розмір. Предмет іпотеки - квартира № 54, загальною площею 27,8 кв. м., жилою площею 14,1 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], є його постійним місцем проживання, що підтверджується квитанціями про сплату за комунальні послуги. А тому вражає, що на його квартиру не може бути примусово звернено стягнення як на предмет іпотеки. Третя особа без самостійних вимог - [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, але про причини своєї неявки не повідомила. Заслухавши пояснення осіб. які беруть участь у справи, свідка, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно зі ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу у встановлений строк його виконання. Відповідно до ст.ст. 610, 611, 623 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з ч. 2 ст. 1050 цього ж Кодексу, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України, одним із видів застави є іпотека - застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно із ст. 590 ч.2 Цивільного кодексу України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Як передбачено частинами 1 і 3 статті 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимог, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Згідно із ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Судом встановлено, що 18.07.2007 року між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 07/37, відповідно до п.п. 1.1, 1.3, 1.4, якого банк надав відповідачу кредит у сумі 15 000 доларів США зі сплатою 13,0% річних, з кінцевим терміном повернення 18.07.2030 року. П.1.4.1 договору передбачено, що за обслуговування кредиту встановлено щомісячну плату в розмірі 22,73 грн., що становить 0,03% від суми кредиту. 27 листопада 2008 року між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір №1 до кредитного договору № 07/37 від 27.11.2008 р., за умовами якого було змінено плату за користування кредитом до 16,5 % річних. 01 квітня 2009 року між між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] було укладено додатковий договір № 2 до кредитного договору № 07/37 від 27.11.2008 р., за умовами якого було змінено плату за користування кредитом до 15,0 % річних. 18 липня 2007 року в забезпечення зобов'язання за кредитним договором між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки. Відповідно до п. 1.1 договору поруки, поручитель солідарно відповідає перед кредитором за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. Банк виконав умови кредитного договору - надав відповідачу кредит. Пунктом 3.3.3 кредитного договору встановлено, що [PERSON] зобов'язався щомісячно повертати частини кредитних коштів, згідно з умовами, визначеними п. 2.5.1 договору. Пунктом 3.2.4 кредитного договору передбачено, що кредитодавець має право вимагати дострокового погашення кредиту в повному обсязі, сплати процентів за його користування та інших платежів за договором у разі невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за договором. Відповідно до п. 4.2 кредитного договору за кожен випадок невиконання чи неналежного виконання зобов'язань передбачених пунктом 3.3 (крім п. 3.3.3) кредитного договору, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5% від суми кредитних коштів, зазначеної в пункті 1.1 кредитного договору. Відповідно до п. 4.3 кредитного договору у разі несвоєчасного повного чи часткового повернення кредитних коштів та несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, Позичальник сплачує штраф у розмірі 20 %, від суми неповерненого Кредиту та/або несплачених процентів. В забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № 07/37 та додатковими угодами, 18.07.2007 р. між банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір № 07/37, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу за реєстровим № 2587, відповідно до п.п. 2.1, 2.2 якого [PERSON] передав в іпотеку квартиру [ADDRESS]. Квартира належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу 16 липня 2007 року за реєстровим № 2555. Право власності на квартиру зареєстроване 16.07.2007 р. Хмельницьким бюро технічної інвентаризації згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15252704 від 16.07.2007 р. Згідно з п. 4.1.6 іпотечного договору № 07/37 у разі порушення позичальником зобов'язань за кредитним договором чи іпотекодавцем зобов'язань за цим договором, а також інших обов'язків іпотекодавця/позичальника, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Пп. 7.4, 7.5 іпотечного договору встановлено, що іпотекодержатель має право звернути стягнення на майно, згідно із застереженням про задоволення вимог іпотеко держателя в позасудовому порядку шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов'язання згідно з цим застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя. Зобов'язання за кредитним договором № 07/37 від 18.07.2007 р. до теперішнього часу відповідачем виконані частково, станом на 31.07.2015 року, загальна заборгованість становить 236 639,54 грн., з них: кредит - 10126,50 дол. США; відсотки - 890,93 дол. США; комісія за розрахункові операції - 136,38 грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 5079,63 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Пунктом 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року передбачено що істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Суд приходить до висновку, що розмір пені, нарахованої за несвоєчасне погашення кредиту слід зменшити до 2000,00 грн., враховуючи матеріальне становище відповідача та те, що негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання не настало. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] є єдиним та постійним місцем проживання [PERSON], що підтверджується квитанціями про сплату за комунальні послуги. Допитаний у судовому засіданні як свідок [PERSON] також підтвердила, що квартира [ADDRESS] є постійним місцем проживання [PERSON] Відповідно до ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Згідно правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України № 6-333цс15 від 10.06.2015 р. поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України), що повною мірою відповідає лексичному значенню цього слова, яке розкривається в тлумачному словнику української мови. Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільнення від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом «Про мораторій», не позбавляє кредитора права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) зазначене майно. Рішення судів про звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалені до і після прийняття Закону «Про мораторій» залишаються в силі, а їх виконання зупиняється до вдосконалення механізму, передбаченого статтею 3 Закону «Про мораторій». За таких обставин, суд не бере до уваги посилання відповідача на дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» як на підставу для відмови у задоволенні позову. Суд приходить до висновку, що в рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 07/37 від 18.07.2007 р. в розмірі 233 559,91 грн., яка складається з наступного: кредит - 10126,50 дол. США; відсотки - 890,93 дол. США; комісія за розрахункові операції - 136,38 грн.; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 2000,00 грн. слід звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру [ADDRESS] шляхом набуття права власності ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], загальною площею 27,8 кв. м., яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького районного нотаріального округу 16 липня 2007 року за реєстровим № 2555; право власності на квартиру зареєстроване 16.07.2007 р. Хмельницьким бюро технічної інвентаризації згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15252704 від 16.07.2007 р. Згідно із звітом про експертну незалежну оцінку, станом на 10.03.2016 р. вартість квартири [ADDRESS] становить 227100,00 грн. При розподілі судових витрат, суд враховує пропорційність задоволених позов. Позов заявлено з ціною 236 639,54 грн. та задоволено на суму 233 559,91 грн., тобто на 98,69% (233 559,91х100:236 639,54). Таким чином, з відповідача у дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 2335,39 грн. (2366,39х98,69:100). Згідно п. 4 ч. 3 ст. 79 Цивільного процесуального кодексу до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Суд приходить до висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача 1000,00 грн. витрат, понесених ним за виготовлення звіту про оцінку майна, не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів підтвердження понесення ним означених витрат.

Outcome: partial