Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], Дарницький районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Мотивуючи свої вимоги тим, що він на праві власності володіє квартирою № [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04 листопада 1999 року, зареєстрованого в КМБТІ за реєстровим № 9079 від 10 листопада 1999 року. В даній квартирі зареєстрована відповідачка, шлюб з якою сином позивача /третьою особою/ [PERSON] розірвано від 27 червня 2012 року. З липня 2012 року відповідачка, забравши всі свої носильні речі та залишивши житло, перереїхала до іншого місця, її речей в квартирі немає; спірною квартирою вона не цікавиться, житлово-комунальні послуги не сплачує, з часу переїзду жодного разу не з"являлася за місцем своєї реєстрації, при цьому не вжила заходів для зняття з реєстраційного обліку, внаслідок чого він та члени його сім»ї вимушені сплачувати за неї, як зареєстровану особу, житлово-комунальні послуги, що впливає на його бюджет. Відтак, вважає, що відповідачка втратила право користування житловим приміщенням. В даній квартирі постійно проживає тільки він та члени його сім»ї, які самостійно несуть обов"язок по сплаті житлово-комунальних послуг, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом. В судовому представник позивача [PERSON], діюча на підставі довіреності від 10 серпня 2015 року (а.с.24), позовні вимоги підтрила у цілому з тих же підстав, просила їх задовольнити: визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № [ADDRESS]. Відповідачка в судове засідання повторно не з"явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення. За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та за погодженням позивача. Третя особа без самостійних вимог - Відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Дарницького РУ ГУ МВС України в місті Києві в судове засідання не з"явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення; звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відсутності його представника. Інші треті особи в судове засідання не з"явились, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення. За таких підстав суд визнав за можливе розглядати справу за відсутності третьої особи, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Судом встановлено, що позивач на праві власності володіє квартирою № [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04 листопада 1999 року, зареєстрованого в КМБТІ за реєстровим № 9079 від 10 листопада 1999 року (а.с.5). В даній квартирі зареєстрована відповідачка, шлюб з якою сином позивача /третьою особою/ [PERSON] розірвано від 27 червня 2012 року (а.с.6). З липня 2012 року відповідачка, забравши всі свої носильні речі та залишивши житло, перереїхала до іншого місця, її речей в квартирі немає; спірною квартирою вона не цікавиться, житлово-комунальні послуги не сплачує, з часу переїзду жодного разу не з"являлася за місцем своєї реєстрації, при цьому не вжила заходів для зняття з реєстраційного обліку, внаслідок чого позивач та члени його сім»ї вимушені сплачувати за неї, як зареєстровану особу, житлово-комунальні послуги, що впливає на його бюджет (а.с.7, 8, 9). Факт непроживання відповідача у спірній квартирі підтверджується актом ЖЕД № 204 Дарницького району м. Києва, складеним комісією (а.с.7, 8), в якому засвідчено ті факти, що [PERSON] не проживає у вказаній квартирі з липня 2012 року року, відсутність його особистих речей; спального місця та інших ознак, які вказують на фактичне місце проживання за вказаною адресою, не встановлено. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім"ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, [PERSON] понад встановлений законом термін без поважних причин не проживає в спірній квартирі, із заявами до уповноважених органів про причини своєї відсутності не зверталась, обов"язки по сплаті комунальних послуг не несе, відтак, остання, втратила право користуватися цим житлом. Поважні причини відсутності відповідача в спірній квартирі понад встановлені строки судом не встановлено. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження пояснення позивача про те, що відповідачка з власної ініціативи залишила місце проживання в спірній квартирі; позивач не чинив та не чинить перешкоди відповідачу у користуванні (проживанні) спірною квартирою: замки у вхідних дверях не замінював, не застосовував будь-яких фізичних перешкод. Аналізуючи зібрані по справі докази суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини першої статті 88 ЦПК України. Так стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір, який підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного, ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved