Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

[PERSON] в квітні 2014 року звернулася до суду з позовом, в обгрунтування якого вказала, що між нею та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в період 2007-2008 років було укладено ряд договорів поруки та іпотеки, відповідно до яких вона виступила майновим поручителем та надала в іпотеку Банку належне їй нерухоме майно. Позичальником по вказаних договорах був [PERSON], який помер [INFO]р. Його спадкоємцями визнано відповідачів - [PERSON] та [PERSON], однак, позивач відмовилася від внесення змін до договорів поруки та іпотеки, оскільки не бажає відповідати за зобов"язання нових боржників. Просить суд визнати припиненими договори поруки та іпотеки, укладені між позивачем та Банком , а також припинити обтяження нерухомого майна, яке належить позивачу та передано Банку в іпотеку. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з тих же підстав. Представник відповідача (ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») позов не визав та просив відмовити в його задоволенні в повному обсязі за безпідставністю. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з"явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, позов визнали та не заперечували проти його задоволення (а.с. 22-23). Суд заслухав пояснення сторін, дослідив матеріали справи та встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 11 серпня 2008 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» в особі Житомирської обласної дирекції зитого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (надалі - Банк), було укладено договір поруки № Z012/110/334/2, відповідно до якого позивач виступила поручителем по кредитному договору № Z012/110/334 від 11 серпня 2008 року, який укладений між Банком та [PERSON](а.с. 7-8). 12 серпня 2008 року між позивачем та Банком було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] за № 4203, відповідно до якого позивач виступила майновим поручителем по кредитному договору №Z012/110/334 від 11 серпня 2008 року, та передала в іпотеку Банку квартиру [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0225 га по [ADDRESS] (а.с.9-10). 28 листопада 2007 року між [PERSON] та Банком було укладено договір поруки №Z012/110/803/3, відповідно до якого позивач виступила поручителем по кредитному договору № №Z012/110/803 від 28 листопада 2007 року, який укладений між Банком та [PERSON] (а.с. 11-12). Цього ж дня між позивачем, відповідачем [PERSON] та позичальником [PERSON] з однієї сторони, та Банком - з другої сторони, було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] за № 18228, відповідно до якого позивач виступила майновим поручителем по кредитних договорах № Z012/110/803 від 28 листопада 2007 року та № Z2012/110/804 від 28 листопада 2007 року, які укладені між Банком та позичальником [PERSON] В забезпечення виконання цих кредитних договорів позивач передала в іпотеку Банку магазин непродовольчих товарів за адресою: [ADDRESS]. 22 травня 2007 року між позивачем, позичальником [PERSON] з однієї сторони та Банком - з другої сторони, було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] за № 7232, відповідно до якого позивач виступила майновим поручителем по кредитному договору № Z012/110/372 від 21 травня 2007 року, який укладений між Банком та [PERSON] В забезпечення виконання цього кредитного договору позивач передала в іпотеку Банку магазин непродовольчих товарів, за адресою: [ADDRESS], в якому її частка власності складає 75/100 частин (а.с. 13-14). [INFO] року [PERSON] помер (а.с. 15), згідно Свідоцтв про право на спадщину за законом від 13 вересня 2011 року та Договору про поділ спадкового майна від 13 вересня 2011 року його спадкоємцями є відповідачі [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16-17). Як вбачається з пояснень представника відповідача та не заперечується представником позивача, офіційно Банку стало відомо про смерть боржника [PERSON] 19 травня 2011 року із запиту приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] До цієї дати, а саме 11 травня 2011 року, відповідач [PERSON] повністю погасила заборгованість за кредитним договором №Z012/110/803/3 від 28 листопада 2007 року (а.с. 43-45). В цей же день Банком були вжиті заходи до звільнення заставного майна (пров. Перший Московський, 16) з-під обтяження Банку та з-під іпотеки (а.с.46-49). Оскільки зобов"язання за кредитним договором №Z012/110/803/3 від 28 листопада 2007 року припинені ще в 2011 році, заставне майно звільнено банком з-під обтяження Банку та з-під іпотеки, тому підстав для задоволення позову в частині визнання припиненим кредитного договору №Z012/110/803/3 від 28 листопада 2007 року та договору іпотеки, укладеного 28 листопада 2007 року та посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] за № 18228, судом не вбачається. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність (ч. 1 ст. 554 ЦК України). Припинення зобов'язання смертю боржника стосується зобов"язань особистого характеру. Укладення кредитного договору не породжує зобов'язання особистого характеру. Відповідно до статті 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов'язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі (пункт 5 статті 1219, стаття 1282 ЦК України). Певними статтями Цивільного Кодексу України прямо передбачено припинення зобов"язання в разі смерті боржника. Проте статтями цього ж Кодексу, які регулюють питання припинення кредитного договору, а також договору поруки, не передбачено припинення кредитного договору та договору поруки у зв"язку із смертю боржника. До того ж, частиною другою статті 554 ЦК України передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позовна вимога щодо припинення договору поруки від 11.08.2008 №Z012/110/334/2 у зв"язку із смертю боржника не підлягає до задоволення за безпідставністю. Відповідно до статті 1 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-ІУ «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із частиною п'ятою статті 3 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-ІУ «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Також суд приходить до висновку про необгрунтованість позовної вимоги про визнання припиненим договору іпотеки від 12.08.2008, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] за № 4203, виходячи з наступного. Відповідно до статті 1 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-ІУ «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із частиною п'ятою статті 3 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-ІУ «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. За правилами статті 23 вказаного Закону у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Тобто, смерть позичальника або іпотекодавця не є підставою для припинення договору іпотеки. В даному випадку іпотекодавець несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов"язання боржником в межах вартості предмету іпотеки. Враховуючи те, що позовна вимога про припинення обтяження нерухомого майна, яке належить позивачеві [PERSON] та передано нею в іпотеку ПАТ «Райффазен Банк Аваль», є похідною від первісних позовних вимог, які визнані судом такими, що не підлягають до задоволення, суд вважає її безпідставною і також відмовляє в її задоволенні. А тому, враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed