Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-01 00:00:00

10 жовтня 2019 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просив внаслідок психічного розладу визнати [PERSON] недієздатною, вирішити питання про встановлення над нею опіки та призначити його її опікуном. Заяву обґрунтовувала тим, що [PERSON] є його дочокою та вони проживають разом. Вона тривалий час страждає психічним захворюванням. Через психічне захворювання вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними у повсякденному житті. В судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник [PERSON] заяву підтримали повністю з підстав, викладених в\~заяві і, зокрема зазначили,\~що через психічне захворювання [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними у повсякденному житті. Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування Широколанівської сільської ради Веселинівського району Миколаївської області Чорній Л.А. щодо задоволення заяви не заперечувала. Суд, заслухавши вступне слово заявника [PERSON] , представника заявника [PERSON] , пояснення представника заінтересованої особи [PERSON] , дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, дійшов висновку, що заяву слід задовольнити повністю з наступних підстав. Частиною першою\~ст. 293 ЦПК України\~визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи, як це визначено п. 1 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України. Відповідно до частини першої\~ст. 39 ЦК України\~фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Статтею 55\~ЦК України\~зазначено, що опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно із ч. 1\~ст. 60 ЦК України\~суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Матеріалами справи підтверджується та судом установлено, що заявник [PERSON] є батьком [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 9). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї №574 від 30 травня 2019 року та довідки про склад сім`ї №933 від 30.09.2019 року [PERSON] проживає разом із батьком [PERSON] та матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 23-24). Відповідно до досліджених в судовому засіданні документів вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є інвалідом з дитинства (з народження) і їй встановлено першу групу інвалідності "А", з датою чергового переогляду у серпні 2021 року. З народження вона проходила лікування в обласній дитячій лікарні, їй встановлено діагноз: F73 глибока розумова відсталість, вроджена мікроцефалія, грубий спастичний тетрапарез, та потребує постійного догляду та опіки, що підтверджується записом в її медичній карті амбулаторного хворого. Відповідно до\~статті 298 ЦПК України\~суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними. Правові, організаційні і фінансові основи судово-експертної діяльності з метою забезпечення правосуддя визначає\~Закон України "Про судову експертизу". Судово-експертна діяльність здійснюється на принципах законності, незалежності, об`єктивності і повноти дослідження (стаття 3 цього Закону). Законодавство України про судову експертизу складається також з інших нормативно-правових актів, зокрема, Порядку проведення судово-психіатричної експертизи, затвердженого\~наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 травня 2018 року №865\~(далі - Порядок). Предметом судово-психіатричної експертизи є психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу. Психічний стан особи у певні юридично значимі проміжки часу визначається з метою надання відповідей на запитання, поставлені судом. Висновок експертизи повинен бути обґрунтованим і містити відповіді на поставлені перед ним питання у межах його компетенції, мати конкретний характер. Із аналізу наведених норм вбачається, що висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у неї виникає абсолютна неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Призначення експертизи у разі заявлення клопотання про її призначення хоча б однієї зі сторін, якщо у справі необхідно встановити психічний стан особи, є обов`язковим. Ухвалою Веселинівського районного суду Миколаївського області від 24 січня 2020 року за заявою [PERSON] у даній справі призначено судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлені наступні питання: 1) Чи хворіє [PERSON] на психічну хворобу, якщо так, то на яку саме?; 2) Чи розуміє [PERSON] значення своїх дій та чи може керувати ними?. Проведення експертизи доручено експертам Державної установи "Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України", яких попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену ст.ст.\~384,385 КК України. В розпорядження експертів надано амбулаторну картку та особову справу МСЕК на [PERSON] і матеріали цивільної справи. Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №128 від 21 липня 2020 року [PERSON] , [INFO] , страждає на вроджений психічний розлад недоумство (глибока розумова відсталість) та за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Отже, встановлено, що [PERSON] має ураження психічної діяльності, яке проявляється у неможливості усвідомлювати нею значення своїх дій та керувати ними, що тягне за собою важливі наслідки правового характеру у вигляді визнання її недієздатною. Така особа потребує опіки. Положеннями\~статті 63 ЦК України\~закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. У пункті 3.1 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 р. N 34/166/131/88, зазначено, що при призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки. Опікун або піклувальник призначаються лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб. У матеріалах справи є подання Широколанівської сільської ради, про встановлення над [PERSON] опіки та призначення опікуном її батька [PERSON] (а.с. 20). В судовому засіданні [PERSON] підтвердив свою згоду виконувати опікунські обов`язки. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових та медичних підстав для визнання [PERSON] недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення її батька [PERSON] опікуном. Строк дії рішення про визнання [PERSON] недієздатною визначається судом на два роки. На підставі викладеного,

Outcome: approved