Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

Позивач [PERSON] 28.11.2014 р. звернувся до суду із вищевказаним позовом. В заяві вказав , що 06.12.2005 р. між ПП « Універсальна компанія « Фенікс» та КП « Краса і мода « був укладений договір купівлі- продажу майна , згідно якого КП « Краса і мода « продало шляхом передачі у власність нерухоме майно ( нежитлові приміщення ). Згідно квитанції № 1 від 29.12.2007 р. ПП « Універсальна компанія « Фенікс» на поточний рахунок КП « Краса і мода « були сплачені грошові кошти в розмірі 502\~386 грн. в якості оплати заборгованості за договором купівлі- продажу. У відповідності до Договору про відступлення права вимоги від 16.01.2014 р. ПП « Універсальна компанія « Фенікс» уступив [PERSON] право вимоги до КП « Краса і мода « коштів в розмірі 502\~386 грн. сплачених згідно з квитанцією № 1 від 29.12.2007 р. При цьому [PERSON] передане право належного виконання всіх зобовязань , стягнення штрафних санкцій , збитків , заподіяних невиконанням зобовязань. Згідно рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06.06.2014 р. у справі № 554\\12308\\13-ц позов [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів задоволено , вирішено стягнути з КП « Краса і мода « на користь [PERSON] 501\~386 грн., а також солідарно стягнути на користь [PERSON] з [PERSON] та КП « Краса і мода « 1000 грн. На даний час , наявний факт безпідставного користування коштами відповідачем починаючи з 20.05.2008 р. , які він зобовязаний повернути. У звязку із вищезазначеним у відповідача виникло зобовязання повернення отриманих коштів , а відповідно до ст .625 ЦК України зобовязаний сплатити 3% річних від простроченої суми за весь прострочення та збитки від інфляції. Прохав стягнути з КП « Краса і мода « на користь [PERSON] 298\~290, 92 грн. збитків від інфляції та 97\~407,83 грн. 3 % річних від простроченої суми. Позивач в ході розгляду справи збільшував позовні вимоги. В заяві про збільшення позовних вимог від 08.12.2015 р. прохав стягнути збитки від інфляції в сумі 529\~169,27 грн. , 108\~372,38 грн. 3 % річних від простроченої суми та збитки у вигляді упущеної вигоди на суму 276\~710, 34 грн. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги та надав пояснення аналогічні змісту позовних вимог. Представник відповідача позов не визнала . Прохала застосувати до позовних вимог строк позовної давності. Зазначила, що на помилково перераховані , на безпідставно отримані кошти не можуть нараховуватися ані 3 % річних від простроченої суми , ані збитки від інфляції, оскільки такі кошти не можна вважати боргом , який виник внаслідок невиконання умов договору , а до позадоговірних зобовязань не застосовуються положення ст. 625 ЦК України щодо відповідальності за прострочення грошового зобовязання. До моменту набрання чинності рішенням від 06.06.2014 р. Октябрського районного суду м. Полтави не було визначено особу , якій слід повернути кошти в сумі 502\~386 грн. Докази упущеної вигоди взагалі є сумнівними. Суду не були надані оригінали даних договорів . Крім того , що спірна сума була б вкладена до ПАТ КБ « Приватбанк « є сумнівним, незрозуміло як [PERSON] та ПП « Універсальна компанія « Фенікс « могли б вкласти одну і ту ж саму суму коштів до Банку. Суд, заслухавши пояснення представників сторін , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено , що рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 06.06.2014р. у справі № 554/12308/13-ц, номер провадження № 2/554/172/2014 поновлено строк звернення до суду, позов [PERSON] до [PERSON], КП «Краса і Мода», третя особа ПП «Універсальна компанія Фенікс» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів задоволено частково. Стягнуто з [PERSON], Колективного підприємства «Краса і Мода» на користь [PERSON] 1000 гривень, стягнуто з Колективного підприємства «Краса і Мода» на користь [PERSON] 501 386 грн. Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. За приписом ч. 2 ст. 223 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. Так встановлено, що Приватне підприємство «Універсальна компанія «Фенікс» в 2013 році звернулось до суду з позовом до Колективного підприємства "Краса і мода" про стягнення коштів. Постановою Київського міжобласного апеляційного господарського суду від 20.05.2008 року по справі № 16/384 встановлено, що помилково сплачені кошти знаходяться на рахунку Відповідача - КП "Краса і мода", що не заперечується останнім. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 06.06.2014р. у справі № 554/12308/13-ц, номер провадження № 2/554/172/2014 стягнуто 501386 грн., які згідно квитанції № 1 від 29.12.2007р. були помилково сплачені ПП «Універсальна компанія «Фенікс» на поточний рахунок КП "Краса і мода" як оплата заборгованості за договором купівлі-продажу. У відповідності до Договору про відступлення права вимоги від 16.01.2014 р. ПП «Універсальна компанія «Фенікс» передав/уступив позивачу право вимоги до КП "Краса і мода" коштів в розмірі 502386 (п'ятсот дві тисячі триста вісімдесят шість) грн. 00 коп., сплачених згідно з квитанцією № 1 від 29.12.2007 року. При цьому позивачу передане право вимоги на належне виконання всіх зобов'язань, стягнення санкцій (штрафи, пені, відсотки, неустойки, збитки тощо), заподіяні невиконанням чи неналежним виконанням зобов'язань. Ухвалою суду від 21.03.2014 року допущено заміну первісного позивача на належного, а саме: в якості правонаступника ПП "Універсальна компанія "Фенікс" залучено [PERSON]; ПП "Універсальна компанія "Фенікс" залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору. Відповідач стверджує, про те, що оскільки відсутній встановлений законодавством або домовленістю сторін строк повернення коштів в сумі 502386 грн. 00 коп., відсутня прострочка боржника, що не створює підстав для застосування положень ч. 2 ст. 625 ЦК України. Тому, з посиланням на судову практику, а саме рішення та постанови Вищого господарського суду України, відповідач стверджує про те, що на помилково перераховані кошти не можуть бути нараховані річні від простроченої суми. Збитки від інфляції, оскільки такі кошти не можливо вважати боргом, який виник внаслідок невиконання умов договору, а до позадоговірних не застосовуються положення ст. 625 ЦК України. Тому відповідач вважає, що у позивача відсутні правові підстави для для застосування ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки: 1) відсутній факт прострочки щодо повернення коштів; 2) судовою практикою встановлено вдсутність прав кредитора стягнення санкцій, нарахованих на суми помилково перерахованих коштів; 3) повернення безпідставно отриманих або помилково перерахованих коштів не носить зобов'язальнго характеру, оскільки права та обов'язки між сторонами фактично виникли на підставі рішення суду, що не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України при наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобовязань. Суд не погоджується з даним твердженням. Згідно п. 1.4 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженій Постановою Правління Національного банку України від 21.01.2004р. № 22, неналежним отримувачем є особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі. Згідно п. 2.35 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися ним у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначений строк повернення їх здійснюється в судовому порядку. Відповідно до ст. 400 ЦК України недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Отже суд приходить до висновку, що згідно глави 83 ЦК України її положення застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію (передати майно сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів (ч.2 ст. 509 ЦК України). В статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобовязань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобовязань. Приведеними нормативними актами встановлений обов'язок та строк по поверненню відповідачем помилково зарахованих на його рахунок коштів в розмірі 502 386 грн. Згідно ст. 125 Конституції України найвищим судовим органом у системі судів загальної юрисдикції є Верховний Суд України. У своїй постанові від 01 жовтня 2014 року справа № 6-113цс14 Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України зазначила, що відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст 11 ЦК України. Таке зобов'язання зводиться до повернення шляхом сплати грошей, відтак, є грошовим зобов'язанням. Згідно із ч. 2ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, з урахуванням позиції Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року, судом при вирішенні даного спору застосовуються норми ст. 625 ЦК України як підстави для задоволення позову. Верховний Суд України зробив правовий висновок , відповідно до якого будь-яке зобовязання , зводиться до сплати грошей , є грошовим зобовязанням незалежно від правових підстав його виникнення і в разі його порушення підлягає застосуванню ч.2 ст. 625 ЦК України. Отже, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторонами не передбачено іншого розміру процентів річних. Тому цивільно-правова відповідальність за порушення грошового зобов'язання настає на підставі вимог закону, а саме ст. 625 ЦК України. Вимога про стягнення 3%, річних в даному випадку виникла не за невиконання відповідачем рішення, ухваленого із зобовязальних відносин, а в наслідок правочину через помилкове перерахування коштів та необхідність їх повернення. За відсутності інших підстав, передбачених договором або законом, зобовязання припиняються його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно правової позиції, викладений в постанові Верховного Суду України від 6 червня 2012р. у справі № 6-49цс12 за змістом статей 524 та 533 ЦК України грошовим є зобовязання, яке виражається в грошовій одиниці України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті). Таким чином, грошовим зобовязанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. У ч. 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права, і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим слід вважати будь-яке зобовязання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обовязок боржника сплатити гроші на користь кредитора. З огляду на викладене Судова палата у цивільних справах Верховного Суду України (постанова від 6 червня 2012р. у справі № 6-49цс12) прийшла до висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами на підставі повернення помилково отриманих коштів є грошовим зобовязанням. Ст. 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як помилково вважає відповідач, оскільки права та обов'язки між сторонами фактично виникли на підставі рішення суду, що не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України при наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобовязань. У відповідача - КП «Краса і мода» у п'ятиденний строк з дати отримання помилково перерахованих коштів в розмірі 502386 грн. 00 коп.(29.12.2007р.) виник обов'язок по їх поверненню ПП «Універсальна компанія «Фенікс», що і складає зміст зобовязання, а тому безпідставні посилання відповідача на те, що лише у вересні 2014р. судовим рішенням був встановлений власник коштів, внаслідок чого КП «Краса і мода» не мало можливості повернути такі кошти. Крім того суд виходить з того, що зобовязання між Позивачем та Відповідачем виникли на підставі правочинів, які були підтверджені та визначені рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 06.06.2014р. у справі № 554/12308/13-ц, номер провадження № 2/554/172/2014. Тому цивільні права та обовязки між сторонами виникли не на підставі рішення суду (ч. 5 ст. 11 ЦК України), про що фактично стверджує відповідач. При цьому суд вважає, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. КП «Краса і мода» до цього часу помилково сплачені грошові кошти в повному обсязі не повернуло, що свідчить про подальше їх використання. Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Це правило ґрунтується на засадах справедливості і виходить з неприпустимості безпідставного збереження грошових коштів однією стороною зобовязання за рахунок іншої. Відповідачем не доведено, що він не має можливість виконання грошового зобовязання. Позивач зі свого боку не відмовлявся прийняти від відповідача належного виконання та не вчиняв дій, через які боржник не міг виконати свого обовязку (ч. 1 ст. 613 ЦК України). В зв'язку з несвоєчасним виконанням відповідачем свого зобов'язання по поверненню помилково сплачених коштів в розмірі 502386 грн. 00 коп. позивач просить стягнути з відповідача інфляційні нарахування з урахуваннм поданих клопотань про їх збільшеня в загальному розмірі 529169,27 грн. за період з 20.05.2008р. по 09.12.2015р. та три процентів річних в розмірі 108327,38 грн. за період з 20.05.2008р. по 09.12.2015р. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до позовних вимог щодо застосування відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, встановлений загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Таким чином суд вважає, що 3 % річних та інфляційні витрати необхідно нарахувати в межах строку позовної давності, тобто з 28.11.2011 р. по 09.12.2015 р. Судом за допомогою калькулятора штрафів ІАЦ "Ліга" було здійснено перевірку правильності нарахування позивачем інфляційних витрат та відсотків за неправомірне користування чужими грошовими коштами за заявлені періоди. Так , за період заборгованості з 28.11.2011 р. до 05.11.2014 р. борг складав 502\~386 грн., сукупний індекс інфляції за цей період склав 1,196 , інфляційне збільшення боргу -98\~261,50 грн. ; з 05.11.2014 р. -30.01.2015 р. сума боргу складає 322976,67 грн., сукупний індекс інфляції за цей період склав 1,082 , інфляційне збільшення боргу 26518,54 грн. ; з 30.01.2015 р. по 27.02.2015 р. сума боргу складає 310976 грн., , сукупний індекс інфляції за цей період склав 1,053 , інфляційне збільшення боргу 16481,76 грн. з 27.02.2015 р. по 10.03.2015 р. індекс інфляції не застосовується ; з 10.03.2015 р. по 15.05.2015 р. сума боргу 280976,67 грн., сукупний індекс інфляції за цей період склав 1,263 , інфляційне збільшення боргу 73930,58 грн. з 15.05.2015 р. по 29.05.2015 р. сума боргу 275976, 67 грн., сукупний індекс інфляції за цей період склав 1,022, інфляційне збільшення боргу 6071,49 грн. ; з 29.05.2015 р. по 31.08.2015 р. індекс інфляції не застосовується ; з 31.08.2015 р. по 25.09.2015 р. сума боргу 245976,67 грн., сукупний індекс інфляції за цей період 1,023 , інфляційне збільшення боргу 5657,46 грн.; з 25.09.2015 р. по 30.10.2015 р. індекс інфляції не застосується; з 31.10.2015 р. по 30.11.2015 р. сума боргу складає 215976,67 грн., сукупний індекс інфляції за цей період складає 1,020, інфляційне збільшення боргу 4319,53 грн. Таким чином , інфляційне збільшення боргу з врахуванням проведених виплати відповідачем складає 231\~240,86 грн. 3 % річних за період з 28.11.2011 р. по 09.12.2015 р. складає 53\~189,24 грн. Розрахунок 3 % річних : сума боргу 502\~386 грн. за період прострочення з 28.11.2011 р. по 5.11.2014 р. ( прострочення 1072 дні) - 3 % річних складає 44 265,02 грн. (502\~386 грн. х 3% : 365 днів х1072 дні ) З 5.11.2014 р. по 30.01.2015 р. сума боргу складає 322\~976, 67 грн. ( прострочення 87 днів ) -3% річних складає 2309,50 грн. ; З 30.01.2015 р. по 27.02.2015 р. сума боргу складає 310976,67 грн. ( прострочення 27 днів ) - 3% річних складає 690 грн. 11 коп. ; З 27.02.2015 р. по 10.03.2015 р. сума боргу складає 290\~976,67 грн. ( прострочення складає 10 днів ) , 3% річних складає 239,15 грн.; з 10.03.2015 р. по 15.05.2015 р. сума боргу складає 280\~976,67 грн.( прострочення складає 67 днів ) , 3% річних складає 1547,29 грн. з 15.05.2015 р. по 29.05.2015 р. сума боргу складає 275\~976,67 грн. ( прострочення складає 13 днів) 3% річних складає 294 грн. 87 грн. з 29.05.2015 р. по 31.07 2015 р. сума боргу складає 264\~976,67 грн. ( прострочення складає 62 дні ) , 3 % річних складає 1350, 29 грн. з 31.07.2015 р. по 31.08.2015 р. сума боргу складає 260\~976 , 67 грн. ( прострочення складає 30 днів ) , 3 % річних складає 643,50 грн. з 31.08.2015 р. по 25.09.2015 р. сума боргу складає 245\~976,67 грн. ( прострочення складає 25 днів ) , 3 % річних складає 505,43 грн. з 25.09.2015 р. по 28.09.2015 р. прострочення складає 231\~976,67 грн. ( прострочення складає 3 дні ) , 3% річних складає 57,19 грн. ; з 28.09.2015 р. по 28.10.2015 р. сума боргу 230\~976,67 грн. ( прострочення 30 днів ) , 3 % річних складає 569,53 грн. з 28.10.2015 р. по 30.10.2015 р. сума боргу складає 219976,67 грн. ( прострочення 2 дні ) , 3 % річних складає 36,16 грн. з 30.10.2015 р. по 31.11.2015 р. сума боргу складає 215\~976,67 грн. ( прострочення 30 днів ), 3% річних складає 532,54 грн. з 30.11.2015 р. по 9.12.2015 р. сума боргу склала дає 200\~976, 67 грн. ( прострочення складає 9 днів ) , 3%річних складає 148,66 грн. В задоволенні позовних вимог про стягнення упущеної вигоди стосовно неотримання відсотків, якби кошти в сумі 502 386 грн. були б розміщені на депозитному рахунку в ПАТ КБ « Приватбанк» слід відмовити. Позивачем не були надані оригінали даних депозитних договорів для огляду, хоча суд зобовязував надати оригінали договорів , що викликає сумнів в їх належному оформленні. Дані вимоги позивача носять лише характер припущення. З листопада 2014 р. позивачу повернуто більш ніж 300 000 грн., однак дані кошти також не були розміщені на депозитному рахунку. На підставі вищевикладеного ,

Outcome: partial