Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

31.10.2017 року позивач звернулася в суд із зазначеним позовом і свої доводи мотивувала тим, що 12.08.2007 року помер її дядько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки, загальною площею 5,490 га, кадастровий номер 1424886600-03-000-0442, 1424886600-03-000-0443 розташованої на території Старогнатівської сільської ради, Тельманівського району, Донецької області призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку Серія ДН № 136176. Спадкоємців першої черги за законом немає. Позивач та [PERSON]- відповідач по справі, брат позивачки є спадкоємцями п"ятої черги. До нотаріуса з заявою про прийняття спадщини вона не зверталася, у зв"язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа на земельну ділянку, залишилась тільки копія Державного акту на право власності на земельну ділянку. Тому позивач просила суд визнати за нею право власноті на земельну ділянку. Позивач в судове засідання не з"явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягала. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причини своєї неявки судові не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив. За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Земельна ділянка, загальною площею загальною площею 5,490 га, кадастровий номер 1424886600-03-000-0442, 1424886600-03-000-0443 розташованої на території Старогнатівської сільської ради, Тельманівського району, Донецької області призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку Серія ДН № 136176. (а.с.5). Згідно постанови Верховної Ради України від 11.12.2014 року № 32-V111 про зміни в адміністративно-територіальному устрої Донецької області, зміну і встановлення меж Волноваського, Новоазовського та Тельманівського районів Донецької області збільшено територію Волноваського району на 11155,4 гектара земель Старогнатівської сільської ради( в тому числі території села Старогнатівка, села Новогригорівка). Згідно свідоцтва про смерть серія 1-НО № 224243 виданого 12.08.2007 року виконкомом Прохорівської сільської ради Волноваського району, актовий запис № 9, [PERSON] помер 12.08.2007 року.(а.с.6). Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" та за нормою ч. 1 ст. 1258 ЦК України, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ч.4 ст.41 Конституції України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. За змістом ст. 1265 ЦК України п"яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Таким чином, право на спадкування по закону виникло у позивача, як племінниця померлого. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № ХХХ/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.37 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, з урахуванням положень ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК власник майна має право пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.18 п.є Постанови ПВСУ від 16.04.2004 року № 7 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ не може здійснюватися право власності за судовими рішеннями на земельні ділянки, які перебувають у власності громодяндля ведення товарного сільскогосподарського виробництва, а також земельних часток/паїв/, крім передачі їх у спадщину. Відповідно ст.81 ч.1, п.г. ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, шляхом визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку, загальною площею 5,490 га, кадастровий номер 1424886600-03-000-0442, 1424886600-03-000-0443 розташованої на території Старогнатівської сільської ради, Волноваського району, Донецької області призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала [PERSON]. На стягнення судових витрат позивач не наполягає. На підставі ст. 328, 392,1216-1220, 1265 ЦК України,

Outcome: approved