Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

07.11.2013 позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на нерухоме майно, що перебуває в іпотекі. 11.04.2014 року позивач уточнив свої позовні вимоги, про що надав суду уточнену позовну заяву до [PERSON], [PERSON] в якій просив: - В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №КTS0G10000003142 від 01.02.2008 року в розмірі 157 387,05 гривень звернути стягнення на будинок загальною площею 47,00 кв.м.,житловою площею 22,10 кв.м.,та земельну ділянку , які розташовані за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ( на підставі договору іпотеки №КTS0G10000003142 від 01.02.2008 року) Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приват Банк» ( 49094 м.Дніпропетровськ вул.Набережна Перемоги-50, ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іношою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно , з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державного реєстру речових прав на нерухоме майно , з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки , з отриманням дублікатів правовстанавлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування , з можливим здійсненням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій , необхідних для продажу предмету іпотеки : -Виселити [PERSON], [PERSON] та їх неповнолітніх дітей [PERSON] і [PERSON] які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку розташованого за адресою- [ADDRESS]; -Стягнути з відповідача судові витрати у вигляді сплаченого ним судового збору. В судовому засідані повноважний представник позивача [PERSON], наполягав на позовних вимогах позивача, з підстав викладених у позовній заяві і просив позов задовольнити, та у зв*язку з неявкою відповідачів, повідомлених належним чином, просив справу розглянути в порядку заочного розгляду. Відповідачі у судове засідання не з"явились і ухвалою суду було прийняте рішення справу розглядати за їх відсутністю. Представник органу опіки та піклування Голєв С.І., вважав, що позов не підлягає задоволенню, оскільки це порушить права дітей і особливо тієї дитини, яка народилась після отримання батьками кредиту. Судом з пояснень представника позивача, та дослідженні інших доказів по справі встановлено: 01.02.2008 року між позивачем -Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приват Банк» ( надалі з текстом "Банк") та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №КТS0G10000003142 відповідно до якого Банк, як фінансова установа зобов"язаний надати тому кредит як позичальнику, а він в свою чергу зобов"язаним щомісяця сплачувати визначену в договорі грошову суму в рахунок повернення кредиту та сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі визначених в договорі відсотків на місяць від залишку заборгованості та повернути всю суму отриманого кредиту 01.02.2018 року ( а.с.11-13,24-31). В забезпечення зобов*язання по зазначеному договору між сторонами було укладено договір іпотеки ( а.с.14-23) відповідно до якого цей відповідач надав позивачу в іпотеку нерухоме майно- будинок загальною площею 47,00 кв.м.,житловою площею 22,10 кв.м.,та земельну ділянку , які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Відповідачем [PERSON] не виконувались умови договору щодо своєчсного повернення суми кредиту і його заборгованість перед позивачем станом на 15.10.2008 року складає 157 387,05 гривень (а.с.9-10). На звернення позивача до відповідачів, щодо погашення суми боргу та звільнення предмету іпотеки відповідачі не відреагували (а.с.97-108). Суд, заслухавши участників процесу та дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 1050 ч. 2, 1054 ч. 2 ЦК України якщо договором встановлений обов"язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитодавець) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалась, та сплати процентів, належних йому відповідно до укладеного між ними договору. Таким чином, суд вважає, що оскільки [PERSON]порушені умови договору кредиту, щодо повернення в передбачений договором строк сум кредиту, оскільки він не виконував умови кредитного договору по поверненню як встановленої частки кредиту так і % за кредитом , то з нього слід стягнути суму залишку наданого йому кредиту на користь позивача і процентів у вигляді плати за користування кредитом, як передбачених умовами договору. Також, суд вважає, що оскільки порушені [PERSON] зобов"язання по договору кредиту , були забезпечені іпотекою, а саме: укладеним позивачем з відповідачем договору іпотеки то для вирішення спірних правовідносин слід застосувати Закон України "Про іпотеку"( надалі за текстом "Закону"). Відповідно до ч.1 ст.33 Закону ,- У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов*язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов*язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно з ст. 575 ЦК України іпотека є одним з видів застави. Відповідно до ч.4 ст.590 ЦК України та укладеного між сторонами договору - у разі часткового виконання боржником зобов*язання , забезпеченого заставою ( іпотекою) право звернення на предмет застави ( іпотеки) зберігається в первісному обсязі. Таким чином позовні вимоги позивача слід задовольнити частково відповідно до вимог чинного законодавства та відповідно з приписами зазначеними в договорі іпотеки укладеному між сторонами , а також і в частині засобу звернення стягнення на майно відповідача. При цьому суд вважає що способом реалізації предемета іпотеки слід визначити продаж його з публічних торгів, оскільки застосування процедури його продажу позивачем не передбачене умовами договору. Щодо вимоги позивача -Виселити [PERSON], [PERSON] та їх неповнолітніх дітей [PERSON] і [PERSON]які зареєстровані та/або проживають у житловому будинку розташованого за адресою- [ADDRESS] то вона не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі,та відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ч.1 ст.40 Закону - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців , за винятком наймачів та членів їх сімей .Виселення проводиться у порядку , встановленому законом. При цьому відповідно до повідомлення Краснолиманського сектору Головного управління ДМС України в Донецькій області будь-яких осіб зареєстрованих за адресою- [ADDRESS], наданого суду за клопотанням позивача, не значиться ( а.с.7-8,46),. При цьому позивачем не надано судові доказів та ним не заявлялись клопотання про їх витребування в частині того на яких підставах в будинку що є предметом іпотеки фактично мешкають будь-які особи, та їх правовий статус як мешканців у будинку, оскільки самі по собі родинні відносини позивача з іншими особами не є підставою для того, щоб вважати що хоча вони і є членами сім*ї відповідача і при цьому не є наймачами житла у цьому будинку відповідно до договору найму укладеному та зареєстрованому відповідно до діючого законодавства, виселення яких з житлового будинку не є можливим, бо відповідно до умов договору не ними і не за них повноважними представниками не надано їх згоди на виселення, а також при тому що дитина відповідача [PERSON] народився після укладення зазначеного договору іпотеки і не визначено особи яка фактично за ним доглядає . З огляду на вимоги ч.2 ст.40 Закону , виселення відповідачів можливе тільки на підставі рішення суду після її відмови виселитись з будинку в добровільному порядку протягом місяця з дня отримання про це вимоги позивача або нового власника , направлених на їх адресу після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, а отже в вимогах позивача про виселення мешканців з будинку, що є предметом іпотеки слід відмовити, оскільки застосування ч.2 ст.39 це є право а не обов*язок суду і суд не вбачає доцільним його застосовувати . оскільки в зазначеному будинку мешкає малолітня дитина відповідача. Неявку відповідачів до судового засідання, про яке вони були повідомлені належним чином у передбаченому законом порядку, суд розцінює як небажання відповідачів оспорювати пред"явлений до них позов, оскільки вони не надали суду відомостей про причину своєї неявки, та заперечень щодо позову пред"явленого до них. Відповідно до ст. ст.81,88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача також слід стягнути суму сплаченого ним судового збору у розмірі відповідно до обсягу задоволених позовних вимог.

Outcome: partial