Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

ТОВ ОТП Факторинг Україна звернулося до суду з вище вказаним позовом, в якому просить визнати недійсним Протокол проведення електронних торгів №111354 від 28.08.2015 року щодо реалізації нерухомого майна квартири [ADDRESS] власником якої була [PERSON]. Обгрунтовуючи вимоги у позові зазначив, що на виконанні у ВДВС Конотопського МРУЮ перебував виконавчий лист виданий 16.07.2013 року Конотопським міськрайонним судом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ТОВ ОТП Факторинг Україна за кредитним договором. Предметом іпотеки була квартира [ADDRESS] належна на праві власності поручителю за кредитним договором [PERSON] З метою реалізації іпотечного майна 28.08.2015 року відбулись електронні торги переможцем яких визнано [PERSON] Проте, позивач вважає реалізацію житла незаконною, тому як під час проведення торгів діяв Закон України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті за приписом якого протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів. Оскільки мораторій є відстроченням виконання зобовязання, тобто тимчасово забороняє примусово стягувати його (відчужувати без згоди власника), а рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню, загальна площа квартири складає 50,3 кв.м., згоди власника на реалізацію майна отримано не було, не вияснено чи є це майно постійним місцем проживання для власника та наявність у останнього іншого житла, то, на переконання позивача, продаж іпотечного майна з торгів не може вважатися законною. Підставою для звернення до суду позивач зазначив те, що не дотримання державним виконавцем наведеної норми може призвести до оскарження торгів самим боржником, що у свою чергу призведе до стягнення зі стягувача: по-перше сум, отриманих від примусової реалізації, по-друге стягнення можливих збитків тощо. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.20), про день, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином (а.с.49). Відповідачі: 1) [PERSON] та її представник за ордером і угодою адвокат [PERSON] заперечують задоволенню вимог, при цьому, кожен окремо, послалися на те, що ніяких порушень під час проведення торгів по реалізації квартири допущено не було. Власниця житла [PERSON], яка була обізнана про продаж, ніяких заперечень не висловлювала. Крім того, [PERSON], яка фактично проживає у [INFO], спірну квартиру здає в оренду. Також не зрозуміло за захистом яких порушених прав позивач звернувся до суду з цим позовом. 2) Представник ВДВС Конотопського МРУЮ [PERSON] позов не визнала зазначивши, що з боку власника квартири [PERSON] діяв принцип мовчазної згоди, оскільки остання знала про реалізацію майна, але ніяких заперечень не висловлювала. 3) Державне підприємство Інформаційний центр Міністерства юстиції України у поданих письмових запереченнях просять відмовити у задоволенні вимог, справу розглядати за відсутності представника. Вважають, що порушень діючого законодавства при проведенні торгів не було (а.с.51-61). Третя особа [PERSON] надіслала заяву про розгляд справи без її участі, будь-яких притензій до електронних торгів не має (а.с.41). Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та виконавчого провадження №285/9 вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Так, за приписами статей 10, 60 ЦПК України обовязок доказування і подання доказів покладено на сторони. У статті 11 ЦПК України закріплено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що на виконанні у ВДВС Конотопського МРУЮ перебував виконавчий лист виданий 16.07.2013 року Конотопським міськрайонним судом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ТОВ ОТП Факторинг Україна за кредитним договором. Предметом іпотеки була квартира [ADDRESS] належна на праві власності поручителю за кредитним договором [PERSON] (а.с.4). З метою реалізації іпотечного майна 28.08.2015 року відбулись електронні торги переможцем яких визнано [PERSON] (а.с.5,12). Проте, позивач, з посиланням на п.1 Закон України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, вважає реалізацію житла незаконною, тому як загальна площа квартири складає 50,3 кв.м., згоди власника на реалізацію майна отримано не було, не вияснено чи є це майно постійним місцем проживання для власника та наявність у останнього іншого житла. Не погоджуючись з доводами позивача суд зазначає таке. Згідно ст. 124 Конституції України та ч. ч. 1, 2 ст. 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відповідно до ст.30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Отже, позивач - це особа, на захист прав та інтересів якої відкрито провадження у справі. З цього випливає, що позовна заява подається для захисту порушених прав, а саме порушення в часі повинно існувати до відкриття провадження у справі. Проте, ТОВ ОТП Факторинг Україна у позові зазначило, що звернулося до суду з метою захисту можливого порушення їх прав внаслідок можливого оскарження торгів самим боржником, що у свою чергу призведе до можливого стягнення зі стягувача: по-перше сум, отриманих від примусової реалізації, по-друге стягнення збитків тощо. Таким чином, позов грунтується виключно на припущеннях без наведення конкретних порушень прав позивача під час підготовки та проведення торгів, що є першою підставою для відмови у задоволенні вимог. Відхиляючи доводи позивача в частині недотримання державним виконавцем під час реалізації майна Закону України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті за яким протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання майнового поручителя за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку, суд зазначає наступне. [PERSON] матеріалів виконавчого провадження №285/9 вбачається, що з приводу реалізації на прилюдних торгах квартири власниця [PERSON] була обізнана, проте заперечень не в усній не в письмовій формі не надавала. Згідно заяви надісланої до суду [PERSON] будь-яких притензій до електронних торгів в результаті яких була реалізована її квартира не має (а.с.41), що, на переконання суду, повинно розцінюватись як згода власника передбачена Законом України Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті. Слід також зазначити, що реалізоване житло не було основним місцем проживання [PERSON], яка протягом тривалого часу фактично проживає у [INFO] (а.с.27). [PERSON] опису й арешту майна від 04.05.2015 року (а.с.25-26) та пояснень державного виконавця Передери Г.В. вбачається, що у квартирі за договором піднайму проживали сторонні особи. Отже, дане житло не використовувалось власником як місце постійного проживання. За таких обставин наведені доводи позивача не заслуговують науваги суду, що є другою підставою для відмови у задоволенні вимог.

Outcome: dismissed