Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, яка з врахування страхового відшкодування становить 172172,87 гривень, вартості проведення оцінки завданої шкоди в сумі 800 гривень, вартості стоянки в розмірі 900 гривень, вартості послуг евакуатора в сумі 850 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.07.2014 р. о 08 год. 30 хв в м.Києві по вул.Заболотного, 48 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мерседес Бенц» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON], та автомобіля [NUMBER], що належить позивачу. Дана дорожньо-транспортна пригода сталась з вини [PERSON] відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 29.09.2014 р. Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального збитку, складеного ТОВ «Експертно-асистуюча компанія «Довіра», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 221672,87 гривень. За проведення оцінки позивачем було сплачено 800 гривень. Позивач посилається на те, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в СК «Еталон» відповідно до Полісу № АІ 1398762, яка на підставі Закону України «Про обов»язкове страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повинна сплатити страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності в розмірі 49500 гривень. Оскільки з місця дорожньо-транспортної пригоди пошкоджений автомобіль прийшлось доставляти евакуатором, позивач просить стягнути з відповідача вартість послуг з евакуації автомобіля в сумі 880 гривень, а також вартість послуг автостоянки, де знаходився пошкоджений транспортний засіб в розмірі 900 гривень. В подальшому позивач подала заяву про зміну розміру позовних вимог, відповідно до якої просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 61077,10 гривень, яка складається з різниці ринкової вартості пошкодженого транспортного засобу до настання дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 141261,10 гривень та після настання дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 33264 гривні, за вирахуванням сумі сплаченого страхового відшкодування в сумі 49500 гривень, вартості послуг з оцінки розміру завданої шкоди в сумі 800 гривень, вартості послуг евакуатора в розмірі 880 гривень, послуг з перебування автомобіля на стоянці в розмірі 900 гривень. Крім того, позивач посилається на те, що в зв»язку з пошкодженням транспортного засобу вона зазнала душевних страждань, змінився її спосіб життя, оскільки вона повинна докладати додаткових зусиль для його нормалізації. Вона працює на підприємстві, що знаходиться за 30 км від домівки і через відсутність транспортного засобу вона вимушена тривалий час витрачати на дорогу та користуватись декількома видами громадського транспорту. Крім того, після дорожньо-транспортної пригоди у неї виникла боязнь знаходитись за кермом та вона вимушу приймати заспокійливі ліки. Моральну шкоду позивач оцінює в 60000 гривень. В ході судового розгляду представник позивача та позивач підтримали позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просили їх задовольнити, з підстав зазначених в позовній заяві, з врахуванням заяви про зміну розміру позовних вимог. Крім того, позивач зазначила, що відповідач після дорожньо-транспортної пригоди уникає вирішення питання щодо відшкодування шкоди. Відповідач повторно не з»явився в судове засідання, про місце і час судового розгляду повідомлявся належним чином, в зв»язку з чим на підставі положень ст. 169 ЦПК України вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутність. Вислухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.07.2014 р. о 08 год. 30 хв в м.Києві по вул.Заболотного, 48 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мерседес Бенц» д.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля [NUMBER]. Транспортний засіб «Тайота» д.н. [NUMBER] відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить [PERSON] Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 29.09.2014 р. [PERSON] був визнаний винним у вчинені даної дорожньо-транспортної пригоди. В силу ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, які встановлені судовим рішенням, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тобто, в даному випадку, наявність вини в діях [PERSON] не підлягає доказуванню. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Тайота» д.н. [NUMBER] зазнав значних механічних пошкоджень. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з роз»ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Оскільки на день розгляду справи суду не надано доказів, що відповідач керував транспортним засобом «Мерседес» д.н. [NUMBER] без відповідних повноважень, суд приходить до висновку, що саме [PERSON] повинен нести відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов»язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. Згідно з ст.985 ЦК України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов»язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом. Позивач при зверненні до суду посилається на те, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована відповідно до Полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ № 1398762 СК «Еталон». Страхова компанія в межах ліміту відповідальності сплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 49500 гривень. Відповідно до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 18.08.2014 р., складеного ТОВ «ЕАК «Довіра» вартість матеріального шкоди, завданої власнику транспортного засобу «Тайота» д.н. [NUMBER], становить 141261,10 гривень, що є розміром вартості транспортного засобу до дорожньо транспортної пригоди, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб зазнав значних пошкоджень і є фізично знищеним. Відповідач у справі подав письмове клопотання, в якому заперечував дійсність даного Звіту з оцінки визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу, посилаючись на те, що при визначенні вартості транспортного засобу до настання дорожньо-транспортної пригоди спеціалістом-оцінювачем не був врахований пробіг автомобіля, що впливає на коефіцієнт фізичного зносу і, в свою чергу, на вартість транспортного засобу. В ході судового розгляду судом був допитаний оцінювач [PERSON], який в обґрунтування даного Звіту від 18.08.2014 р. зазначив, що, дійсно, на момент складання зазначеного Звіту не можливо було визначити величину пробігу транспортного засобу на момент дорожньо-транспортної пригоди через стан транспортного засобу, з огляду на що за основу взято нульовий показник. Розрахунки з визначення ринкової вартості транспортного засобу «Тайота» до настання дорожньо-транспортної пригоди проведені відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 24.11.2003 р. № 142\\5\\2092. Крім того, оцінювач [PERSON] зазначив, що ним був проведений розрахунок ринкової вартості транспортного засобу з врахуванням пробігу станом на 25.10.2013 за показниками, зазначеними в Сервісній книжці на транспортний засіб, і вартість пошкодженого транспортного засобу з врахуванням цих показників становить 154115,86 гривень, тобто є вищою за вартість, визначену станом на 18.08.2014 р. З врахуванням показників пробігу транспортного засобу «Тайота» станом на травень 2015 року, які можливо було встановити лише після огляду приладів фіксації пробігу, вартість транспортного засобу становить 153833,34 гривні, тобто також є вищою. Позивач наполягала на тому, що при визначенні розміру матеріального збитку, який їй завдано внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, вона просить взяти за основу показники вартості, визначені у Звіті від 18.08.2014 р. Відповідно до ст.30 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. В ході розгляду справи встановлено, і це підтверджується Звітом оцінювача від 18.08.2014 р., а також показами оцінювача [PERSON],, наданими в судовому засіданні, що автомобіль [NUMBER] внаслідок отриманих в дорожньо-транспортній пригоді пошкоджень є фізично знищеним, оскільки вартість його відновлювального ремонту значно перевищує вартість самого транспортного засобу. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача підлягає різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з висновком експерта № СЕ-1-2-354/15 судової авто товарознавчої експертизи ринкова вартість автомобіля «Тайота» д.н. [NUMBER] у пошкодженому стані станом на момент дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 11.07.2014 р., визначена за вартістю його утилізації і становить 33264 гривні. Тобто, з урахуванням ринкової вартості транспортного засобу до настання дорожньо-транспортної пригоди (141261,10 гривень), вартості транспортного засобу після настання дорожньо-транспортної пригоди (33264 гривні) та розміру страхового відшкодування, сплаченого позивачу, відповідач в силу положень ст.ст. 1187, 1194 ЦК України повинен відшкодувати позивачу матеріальний збиток, що становить 58497,10 гривень. Крім того, в силу положень ст.30 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» стягненню з відповідача підлягає вартість евакуації транспортного засобу в розмірі 880 гривень. Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати за зберігання пошкодженого транспортного засобу на автостоянці в сумі 900 гривень та витрати за проведення оцінки зі складання Звіту в розмірі 800 гривень, оскільки ці витрати позивача пов»язані безпосередньо з настанням дорожньо-транспортної пригоди і вжиттям заходів для вирішення питання щодо відшкодування шкоди, тобто є прямими збитками. Враховуючи викладене, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 61077,10 гривень є обґрунтованими, доведеними в ході судового розгляду належними у справі доказами, в зв»язку з чим підлягають задоволенню. Вимоги позивача про відшкодування їй моральної шкоди, на думку суду, підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що у зв"язку з дорожньо-транспортною пригодою, пошкодженням автомобіля, позивач, як власник транспортного засобу «Тайота», зазнала моральних страждань, внаслідок пошкодження транспортного засобу, в звязку з чим змінився її нормальний спосіб життя, вона тривалий час не могла користуватись автомобілем, тривалий час вирішується питання щодо відшкодування матеріальної шкоди, а крім того, з врахуванням обставин настання дорожньо-транспортної пригоди позивач пережива значний стрес. Відповідно до роз"яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, згідно з ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я. При з»ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з»ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Вимоги позивача про відшкодування їй відповідачем моральної шкоди в розмірі 60000 гривень не є обгрунтованими в повному обсязі, як на стадії звернення до суду, так і в ході розгляду справи. Однак, суд вважає, що пошкодження автомобіля, який є власністю позивача, призводить до душевних страждань, зміну способу життя в зв»язку з тривалим вирішенням питання щодо проведення відновлювального ремонту автомобіля. Також суд приймає до уваги, що саме з вини відповідача позивач тривалий час не може вирішити питання щодо відшкодування завданих збитків. Суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 5000 гривень. Моральна шкода на підставі ст.1167 ЦК України підлягає стягненню з відповідача [PERSON] На підставі ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у даній справі, а саме сума сплаченого судового збору та витрати за проведення судової експертизи в розмірі пропорційному до задоволених вимог. В ході розгляду справи позивачем була подана заява про зменшення розміру позовних вимог, в зв»язку з чим надмірно сплачена сума судового збору підлягає поверненню позивачу за її заявою на підставі ухвали суду відповідно до положень Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial