Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідача, підставність якого обґрунтував тим, що згідно Свідоцтва про право власності №383 від 30.05.2005 він, [PERSON], є власником стоматологічного кабінету по вул. Миру №42, в смт. Турбів, Липовецького району, Вінницької області, де займається підприємницькою діяльністю. Після придбання обєкта нерухомості ним було самочинно добудовано до приміщення стоматологічного кабінету прибудови на першому поверсі площею 29,5 м2 (І - тамбур, 1 - котельня, ІІ - допоміжне приміщення, ІІІ - майстерня) та другий поверх 79,4 м2 (1-прихожа, 2-санвузол, 3-робоча зала, 4-робоча зала, 5-робоча зала, 6-коридор, 7-санвузол). Вказаний обєкт нерухомості розміщено на земельній ділянці, яка перебувала у його користуванні згідно договору оренди земельної ділянки від 03.04.2006 укладеного між ним та Турбівською селищною радою Липовецького району, а з грудня 2016 року земельна ділянка є його власністю на підставі Договору купівлі-продажу від 27.12.2016, зареєстрованого в реєстрі за №1161. За результатами проведеного 28.11.2017 технічного обстеження будівлі стоматологічного кабінету по вул. Миру №42 в смт. Турбів Липовецького району Вінницької області встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації вищевказаного обєкта нерухомого майна із добудовами. Відповідність місця розташування об'єкта вимогам державних будівельних норм підтверджена листом відділу містобудування та архітектури Липовецької райдержадміністрації Вінницької області від 21.12.2015 року №01-17/283, що зазначено у технічному звіті, утім в установленому законом порядку узаконити добудови як цілий обєкт нерухомого майна він позбавлений можливості, так як будівельну документацію та проект будівельних робіт, що передбачено містобудівним законодавством не було виготовлено, а будівельні роботи проводились після апробації приміщень та перевірки на практиці маркетингових правил, відтак в експлуатацію самочинно збудовані будівлі не прийнято, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом, в якому позивач просить суд визнати за ним, [PERSON], право власності на самочинно збудовані прибудови до будівлі стоматологічного кабінету, що знаходиться за адресою: вул. Миру,42, смт. Турбів Липовецького району Вінницької області, що складаються із (І - тамбур (4,5 м2, 1 - котельня (6,7 м2, ІІ - допоміжне приміщення (11,9 м2, ІІІ - майстерня (6,4 м2) на першому поверсі та 1-прихожа (6,6 м2), 2-санвузол (4 м2), 3-робоча зала (30,1 м2), 4-робоча зала (19,6 м2), 5-робоча зала (12,4 м2), 6-коридор (2,9 м2), 7-санвузол (3,8 м2) - на другому поверсі. В межах визначеного судом строку відповідач до суду відзив не подав, однак селищний голова надіслав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував щодо задоволення позову, просив суд розгляд справи проводити за відсутності їх представника. Позивач в судове засідання не зявився, в заяві, що адресував суду позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розгляд справи проводити за його відсутності. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити рішення у даному підготовчому судовому засіданні, за наявними в справі матеріалами, за відсутності сторін, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що 24.07.2004\~між \~[PERSON]\~та Споживчим\~товариством "Деснянка" було укладено договір купівлі-продажу, який був посвідчений приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за №71, предметом якого є котельня, цегляна, загальною площею 62,3 м2, що розташована, за адресою: Вінницька область, Липовецький район, смт. Турбів, вулиця Миру, 42. 30.05.2005 виконкомом Турбівської селищної ради замість вищевказаного договору було видано свідоцтво про право власності на стоматологічний кабінет, що розташований по вул.. Миру, 42, в смт. Турбів, Липовецького району, Вінницької області, на підставі рішення виконкому Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області від 27.04.2005 за №31. Згідно реєстраційного посвідчення від 14.10.2005 право приватної власності зареєстроване КП "Вінницьке обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації" за реєстровим №17 за [PERSON] 03.04.2006 між Турбівською селищною радою Липовецького району в особі голови [PERSON] та [PERSON], як приватним підприємцем, було укладено договір оренди, предметом якого є земельна ділянка, що розташована, за адресою: Вінницька область, Липовецький район, смт. Турбів, вулиця Миру, 42, цільове призначення для здійснення підприємницької діяльності,загальною площею 0,028 га. Договір був зареєстрований у Липовецькому відділі Вінницької філії ДП «Центр ДЗК» 23.08.2006 за №040655500005. Згідно договору купівлі продажу укладеного 27.12.2016 між Турбівською селищною радою Липовецького району та [PERSON], останній придбав земельну ділянку, площею 0,041 га у межах згідно з планом, кадастровий номер 0522255500:01:003:1705, що розташована, за адресою: Вінницька область, Липовецький район, смт. Турбів, вулиця Миру, 42, цільове призначення для будівництва та обслуговування закладів охорони здоровя та соціальної допомоги. Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Липовецького районного нотаріального округу [PERSON] 27.12.2016 та зареєстрований в реєстрі за №1161. Як убачається із технічного паспорта на будівлю стоматологічного кабінету, що розташований за адресою: Вінницька область, Липовецький район, смт. Турбів, вулиця Миру, 42, (інвентаризаційна справа №468-15-ТП) виготовленого ТОВ «Приват-БТІ» 20.11.2017, до приміщення стоматологічного кабінету самочинно добудовано прибудови площею 29,5 м2 (І - тамбур, 1 - котельня, ІІ - допоміжне приміщення, ІІІ - майстерня) - на першому поверсі та 79,4 м2 (1-прихожа, 2-санвузол, 3-робоча зала, 4-робоча зала, 5-робоча зала, 6-коридор, 7-санвузол) - другий поверх. Позивач звернувся до суду із даним позовом, вказуючи, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, утім узаконити самочинно прибудовані будівлі він позбавлений можливості в установленому законом порядку, чим порушено його права. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частин другої та третьої статті 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Крім того, відповідно до ч.2 статті 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону. За змістом статті 26\~Закону України\~"Про\~регулювання містобудівної\~діяльності" право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об'єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів; 6) реєстрація права власності на об'єкт містобудування. Отже, до початку реалізації права на забудову конкретної земельної ділянки особа зобов'язана у встановленому порядку набути право власності або користування на цю земельну ділянку. Судом було\~встановлено,\~що земельна\~ділянка,\~на якій\~позивачем збудовано\~самочинні будівлі\~перебувала у\~нього на\~праві користування,\~а у\~подальшому передана\~у власність\~на підставі\~договору купівлі\~ продажу\~від \~27.12.2016,\~стороною якого\~був відповідач,\~що свідчать про визнання за позивачем права на перебудову з боку власника (користувача) земельної ділянки. Згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об'єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об'єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об'єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об'єкт нерухомості є самочинним. Зібрані у справі докази свідчать, що спірний обєкт нерухомості є самочинною добудовою. Згідно звіту № 6-17-ТЗ про проведення технічного обстеження будівлі стоматологічного кабінету по вул. Миру №42 в смт. Турбів Липовецького району Вінницької області проведеного ТОВ "Вінстратегія-будтехекспертиза", експертом [PERSON], встановлено можливість надійної та безпечної експлуатації будівлі, власником якої є [PERSON] Відповідність місця розташування об'єкта вимогам державних будівельних норм підтверджена листом відділу містобудування та архітектури Липовецької райдержадміністрації Вінницької області від 21.12.2015 року №01-17/283, що зазначено у технічному звіті. Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК). (Постанова, Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012, № 6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)"). Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності в контексті вищевказаних правових норм регулювання предмета спору, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами обставини наведені ним у позовній заяві, отож наявність порушених прав позивача є очевидною, відтак вони підлягають захисту судом у спосіб, що ним обраний. Крім цього, відповідач позов визнав, про що надав заяву відповідного змісту. Враховуючи те, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про його задоволення. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України, а тому у разі задоволення позову присуджує понесені позивачем та документально підтверджені витрати з відповідача.

Outcome: approved