Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду 09 січня 2014 року з позовом про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та призначення аліментів, посилаючись на те, що [PERSON] [INFO], народила сина - [PERSON]. Відповідач по справі веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем, не приймає участі у вихованні, догляді та утриманні дитини, а тому позивач вимушена звернутися до суду та просить задовольнити позовні вимоги. У судовому засіданні позивач - [PERSON] підтримала позовну вимогу на підставах, які в ній викладені та пояснила, що її донька, [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків. Дитина мешкає з нею, знаходиться повністю на її утриманні, вона створила всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини. Мати не цікавиться життям та станом здоров'я дитини. Перешкод їй у спілкуванні з дитиною, ніхто не чинив та не чинить, тоді як вона сама усунулася від виконання своїх батьківських обов"язків відносно свого малолітнього сина. Представник третьої особи: Шевченко Наталія Володимирівна, підтримала позовну вимогу на підставах, які в ній викладені та пояснила, що [PERSON], ухиляється від виконання батьківських обов'язків щодо свого малолітнього сина - [PERSON]. Тому, доцільним, в інтересах малолітньої дитини, в поному обсязі задовльнити позовні вимоги позивача. Представник третьої особи: Служби у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області, Романенко В.Ф., в судове засідання 06 лютого 2014 року не з"явилася. Однак, у судовому засіданні 29.01.2014 року, зазначила, що в інетерсах дитини, позов позивача, вона підримує в повному обсязі. Адже, відповідач неодноразово попереджалася про відповідальність за невиконання своїх батьківських обов"язків, однак, свого способу життя та ставлення до дитини, не змінила. Прокурор Решетняк В.О., вважала за необхідне, діючи в інтересах дитини, позов позивача задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських прав, стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини, та призначити опікуном [PERSON]. Відповідач, [PERSON], в судовому засіданні не заперечувала проти задовлення поовних вимог позивача. Пояснила, що відповідає дійсності те, що її попереджали органи опіки і піклування, щоб вона виконувала свої обов"язки матері щодо дитини. На запитання суду, відповідач вказала, що вона ніде не працює; на обліку в центрі зайнятості не перебуває, не допомагає своїй дитині ані матеріально, ані морально; вихованням та повним забезпеченням її сина, займається позивач. Будь-яких перешкод у спілкуванні з дитиною, їй позивач не чинила і не чинить. Вона сама особисто вирішила, що вихованням її дитини- повинна займатися саме позивач. Відповідач також вказала, що вона дійсно, неодноразово, залишала свого малолітнього сина самого в дома, без їжі та тепла і догляду, тоді як сама, по декілька днів, не приходила до дому, і не цікавилася, як там її син. Вона проводила свій час, так як вважала за необхідне, - розважаючись та вживаючи алкогольні напої із своїми друзями. Дитині вона, а ні речей, а ні продуктів харчування, ні одягу, не купувала. Станом здоров"я, життям та успіхами в навчанні сина, вона не цікавилася і не цікавиться. На день народження сина, вона до нього не приходила і не поздоровляла, бо була зайнята своїми справами - по влаштуванню особистого життя. Коли в останнє бачила свого сина, вона не пам"ятає. Відповідач також зазначила, що в неї є ще інший син, старший, який проживає із своїм батьком у місті Харкові. Матеріалами справи встановлено такі факти та відпорвідні їм правлвідносини. Матеріалами справи встановлено, що відповідач по справі - [PERSON], є матір»ю дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження (а. с.№ 14). Позивач, бабуся малолітнього [PERSON], [PERSON], [INFO], згідно висновку про стан здоров'я громадянина може виконувати обов'язки опікуна малолітньої дитини (а.с.№ 25). [PERSON] являється пенсіонеркою, отримує пенсію, яка складає 1 034,40 гривень, має у власності квартиру (а.с.№19) та присадщибну ділянку розміром 0,10 га (а.с.№29). Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов проживання сім'ї [PERSON] достовірно встановленою, що [PERSON] та її онук- [PERSON] проживають в двокімнатній квартирі на 1 поверсі одно поверхового будинку. Опалення пічне та газовий балон. Підведене водопостачання. Санітарний стан приміщення задовільний. Вихованням та утриманням [PERSON], займається бабуся, джерелом доходу сім'ї є пенсія останньої, державна допомога по догляду за інвалідом та зарплата матері [PERSON] (а.с.№30). Висновком виконавчого комітету Лозівської міської ради, як органу опіки та піклування від 06.02.2014 року № Я-84-р, визнано доцільним в інтересах дитини позбавлення батьківських прав, громадянка [PERSON] - відносно свого малолітнього сина (а.с.№50-51). Висновком виконавчого комітету Лозівської міської ради, як органу опіки та піклування від 06.02.2014 року №Я-83-р, визнано доцільним в інтересах дитини встановити (опіку ) піклування на [PERSON] в особі його бабусі [PERSON] (а.с.№48-49). У судовому засіданні, достовірно встановлено, що [PERSON] свідомо не виконує своїх батьківських обов'язків по відношенню до свого сина - [PERSON], [INFO]. Підтвердженням чого є Офційне попередження щодо відповідальності по дотриманню прав неповнолітніх згідно із законодавством України від 12.12.2013 року, 26.03.2012 року (а.с.31, 32), Пояснення відповідача від 12.12.2013 року (а.с.№ 33), в якому остання, визнавала порушення виконання своїх зобов"язань щодо дитини. Виходячи з вищевикладеного, суд встановив, що своїми діями відповідач порушує зобов'язання, закріплені в статті 51 Конституції України від 28 червня 1996 року, а саме: Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Такий обов'язок закріплений і в ст.180 Сімейного Кодексу України. Принцип № 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: "Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення". В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: "Держави-учасники зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов'язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи". Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства"від 26 квітня 2001 року №2402 зазначено, що "Кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону вказано, що "Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини."Згідно статті №12 цього Закону вказано, що "Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов»язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці". Статтею 15 Закону встановлено, що "Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею". Статтею 164 Сімейного Кодексу України встановлені підстави позбавлення батьківських прав, а саме п.2 ч.1 -ухиляння від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено виходячи з поведінки відповідачки, не дивлячись на те, що вона має задовільний стан здоров'я, на обліку у лікаря нарколога не перебуває (а.с.№ 23), перешкод у спілкуванні з дитиною їй ніхто не чинив і не чинить, у тривалому відрядженні не знаходилася. Виходячи з вищевикладеного, діючи в інтересах дитини, суд вважає можливим задовольнити позов позивача і позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 243 СК України, опіка та піклування встановлюються над дітьми, які залишилися без батьківського піклування. Згідно ст.244 СК України піклувальником дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначені дитині піклувальника враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Враховуючи те, що [PERSON] не заперечує проти того, щоб вона була призначена опікуном над [PERSON], що вона характеризується позитивно, добре ставиться до онука і займається вихованням дитини, та вивчивши особу [PERSON], суд вважає можливим - призначити [PERSON] опікуном над [PERSON], [INFO] народження та його майном. Суд роз'яснює відповідачці - [PERSON], що відповідно до ст.168 СК України "Мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав". У відповідності до ч.2 ст.166 СК України, "Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини". Статтею 180 Сімейного кодексу України, визначено, що батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Дана вимога закріплена і в статті №51 Конституції України від 28 червня 1996 року, а саме: Батьки зобов"язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Аналогічне твердження закріплене і в ст.180 Сімейного Кодексу України. В принципі №6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, записано: " Дитина, якщо це можливо, повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, і звичайно, в атмосфері любові та матеріального забезпечення". В ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, що діє на Україні з 27 вересня 1991 року вказано: "Держави-учасники зобов"язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні їй для її злагоди, приймаючи до уваги права та обов"язки її батьків, опікунів та інших осіб, котрі відповідають за неї по закону і з цією метою приймають всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи". Відповідно до ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року №2402 зазначено, що "Кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею №11 цього ж Закону вказано, що "Сім"я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім"ї разом з батьками або в сім"ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов"язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини." Згідно статті №12 цього закону вказано, що " Виховання в сім"ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов"язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці".

Outcome: approved