Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

Прокурор Чигиринського району в інтересах Держави звернувся з позовом до Стецівської сільської ради, Реєстраційної служби Чигиринського районного управління юстиції про визнання недійсним рішення Стецівської сільської ради № 39-2/VІ від 20.05.2014 року, Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.05.2014 року та визнання майна безхазяйним в порядку ст. 137 ЦК Української РСР. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що проведеною прокуратурою Чигиринського району перевіркою встановлено, що рішенням Стецівської сільської ради Чигиринського району від 24.03.2014 року № 36-3/VІ "Про надання [PERSON] дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства" [PERSON] надано дозвіл на розробку проектної документації щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 0,87 га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS], в межах Стецівської сільської ради. Рішенням Стецівської сільської ради Чигиринського району від 20.05.2014 року № 39-2/VІ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства [PERSON] Із вказаним рішенням та витягом ДЗК [PERSON] 27.05.2014 року звернуался до Реєстраційної служби Чигиринського районного управління юстиції, а 28.05.2014 року було сформовано витяг з Державногго реєстру речових прав на нерухоме майно, з подальшою видачею їй Свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Відповідно до сторінки 22 погосподарської книги № 3 Стецівської сільської ради за № 46 по земельно-кадастровій книзі за адресою [ADDRESS], проживав [PERSON], де площа земельної ділянки значиться 0,36 га. Рішенням Стецівської сільської ради Чигиринського району від 24.03.2014 року № 36-3/VІ [PERSON] надано дозвіл на розробку проектної документації щодо відведення у власність земельної ділянки, площею 0,87 га для ведення особистого селянського господарства, однак до цієї площі було додано площу 0,36 га, що рахується за [PERSON], який помер [INFO] року. Тому, вони вважають, що Стецівською сільською радою порушено порядок припинення права користування земельною ділянкою, оскільки остання не зверталася до суду з позовом про прийняття земельної ділянки і права розпоряджатися цією земельною ділянкою не мала. В зв"язку з цим, просять визнати недійсним рішення Стецівської сільської ради № 39-2/VІ від 20.05.2014 року, видане на його підставі Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 28.05.2014 року та визнати це нерухоме майно безхазяйним в порядку ст. 137 ЦК Української РСР В судовому засіданні прокурора Святокум О.С. підтримав позовні вимоги з підстав викладених в заяві та прохав його задовольнити, оскільки вони діють в інтересах держави, тому потрібно відновити становище, що існувало до порушення, а спірну земельну ділянку передати у власність територіальної громади с. Стецівка Чигиринського району. Представник відповідача Стецівської сільської ради Профатило О.В. у судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що спірна земельна ділянка завжди належала сільській раді, але до 1994 року вона була у державній власності у віданні КСП "Дніпро". Вказана земельна ділянка, хоч і рахувалася за [PERSON], однак за життя він нею не користувався та не зареєстрував своє право власності на неї в установленому порядку. Спадкоємці після його смерті із заявами про прийняття спадщини також не зверталися. Він почав працювати на посаді сільського голови з 2002 року і може стверджувати, що на цій земельній ділянці будинку не було, ділянка заростала бур"янами. Тобто, померлий не використовував її за призначенням. А тому, вони вважають, що діяли в межах закону і при винесенні рішення сільською радою враховувалися всі обставини та проводилася перевірка. [PERSON] звернулася до сільської ради із заявою, яка була розглянута по суті, і по ній прийнято відповідне рішення, яке він вважає законним та обгрунтованим. Представник відповідача реєстраційної служби Чигиринського районного управління юстиції в Черкаській області Уханенко Я.М. у судовому засіданні, що відбулося 11.03.2015 року, пояснив, що 27.05.2014 року до Реєстраційної служби Чигиринського районного управління юстиції звернулася [PERSON] із заявою про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, подавши для цього відповідні документи. Так як перешкод для проведення такої реєстрації виявлено не було, тому 28.05.2014 року державним реєстратором було сформовано витяг з Державногго реєстру речових прав на нерухоме майно, з подальшою видачею [PERSON] Свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Вони вважають, що діяли в межах своїх повноважень та не вбачають порушень закону при видачі вказаного свідоцтва. Представник третьої особи Семенов О.М. у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, подавши заперечення на позов та вказавши, що позивачем не надано суду доказів передачі сільською радою земельної ділянки [PERSON] в порядку, що існував в період 1993 року. Наданий позивачем витяг з особового рахунку [NUMBER] домогосподарства за адресою [ADDRESS], не містить відомостей, передбачених ЗК України 1990 року, а отже не є земельно-кадастровим документом, як і не надано ним копії державного акту чи відомостей про його виготовлення. Згідно ст. 9 ЗК України 1990 року до відання сільських, селищних і міських районного підпорядкування рад народних депутатів у галузі регулювання земельних відносин на їх території належить передача земельних ділянок у власність. Однак, рішення про передачу земельної ділянки у власність [PERSON] сесією Стецівської сільської ради не приймалося і позивачем в судовому засіданні не надано доказів протилежного. На день прийняття спірного рішення сільської ради діяв Земельний кодекс України 2001 року. У відповідності з нормами земельного закону, [PERSON] було надано дозвіл на розробку проектної документації та затверджено цей проект. Після цього, на підставі поданих документів державним реєстратором було видано [PERSON] Свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Під час прийняття рішень сільською радою, розробки і затвердження проектної документації та видачі свідоцтва про право власності порушень закону компетентними особами зафіксовано не було, тому він вважає, що відсутні підстави для задоволення позову позивача. Допитаний в судовому засіданні свідок Грищенко В.Ф. пояснив, що з 1996 року розпочав працювати в земельно-кадастровому бюро, на теперешній час - Чигирин ГЕО. Він займався розробкою документів із землеустрою. Підтвердив, що погосподарська книга не є правовстановлюючим документом на земельну ділянку, приватизувати її без належних документів, зокрема і без державного акту на право власності на земельну ділянку неможливо. В погосподарській книзі сільської ради зазначаються лише відомості про те, кому виділено земельну ділянку, її площа, місце розташування земельної ділянки не вказувалося. Щоб внести площу земельної ділянки в технічну документацію потрібно визначити її конкретне місце розташування, це може зробити лише спеціаліст із землеустрою. Вислухавши учасників прооцесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. До 15.03.1991 року земельним законодавством УРСР не було передбачено перебування земельних ділянок у приватній власності громадян, що випливає зі змісту ст. 106 ЗК УРСР. Ст. 106-1 ЗК УРСР передбачено, що перехід права власності на жилий будинок, розташований у сільському населеному пункті, не тягне за собою переходу права користування присадибною земельною ділянкою. Надання присадибної земельної ділянки особі, до якої перейшло право власності на жилий будинок, провадиться на загальних підставах відповідно до вимог цього Кодексу. У випадках переходу в спадщину права власності на розташований у сільському населеному пункті жилий будинок до спадкоємців, якщо вони не мають права на одержання в установленому порядку присадибної земельної ділянки, а також придбання громадянами, які постійно проживають у містах і селищах міського типу, жилого будинку в сільській місцевості для сезонного або тимчасового проживання або наявності, у них у цій місцевості жилого будинку на праві особистої власності, який вони бажають використовувати для зазначеної мети, цим особам надається у користування земельна ділянка для утримання жилого будинку і виробництва сільськогосподарської продукції в порядку і розмірах, що визначаються законодавством Союзу РСР. З 15.03.1991 року набрав чинності Земельний кодекс України. Ст. 4 вказаного закону передбачено, що у державній власності перебувають всі землі України, за винятком земель, переданих у колективну і приватну власність. Суб'єктами права державної власності на землю виступають Верховна Рада України, Верховна Рада Республіки Крим, а також обласні, районні, міські, селищні, сільські Ради народних депутатів - на землі в межах їх територій, за винятком земель, що перебувають в загальнодержавній власності. З наданого в судовому засіданні Проекту формування території встановлення меж Стецівської сільської ради народних депутатів та сільських населених пунктів в її адміністративних межах Чигиринського району Черкаської області від 28.07.1994 року вбачається, що до затвердження вказаного Проекту земель, що перебували у приватній власності, на території сільської ради не було. Порядок передачі земель у приватну власність передбачено ст.ст. 17, 23, 67 Земельного кодексу України, де зокрема зазначено, що передача земельних ділянок у колективну та приватну власність провадиться Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки в установлено законом порядку. Право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. При цьому, громадянам за рішенням сільської, селищної, міської Ради народних депутатів передаються у власність або надаються у користування земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків, господарських будівель, гаражів і дач, де розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у сільських населених пунктах повинен бути не більше 0,25 га. Судом встановлено і вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [INFO] року помер [PERSON], який являвся спадкоємцем майна померлої [INFO] року [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом від 15.09.1992 року. Згідно погосподарської книги Стецівської сільської ради за [PERSON] рахувався жилий будинок та земельна ділянка, на якій він розміщений, площею 0,36 га за адресою [ADDRESS]. Як вбачається з акту обстеження вказаної земельної ділянки від 20.02.2015 року комісією по вирішенню земельних питань при Стецівській сільській раді та доданих до нього фото, вказана земельна ділянка заросла чагарниками, житлового будинку на її території не виявлено. Згідно даних відділу держземагентства № 453/03-02 від 10.03.2015 року відомості про оформлення, визначення в натурі, передання у власність чи користування земельної ділянки, розташованої за адресою [ADDRESS] у відділі відсутні. З наведеного випливає, що [PERSON] за життя не зареєстрував своє право власності на вказану земельну ділянку за адресою [ADDRESS] в порядку, передбаченому чинним на той час земельним законодавством, із відповідною заявою до сільської ради не звертався, рішення з цього приводу органом місцевого самоврядування не приймалося, в зв"язку з чим правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку відсутні. Відомостей про наявність спадкоємців [PERSON], які б вчинили дії щодо прийняття спадщини та реєстрації права власності на цю земельну ділянку, суду надано не було. Також, судом встановлено, що на підставі рішення Стецівської сільської ради Чигиринського району від 24.03.2014 року № 36-3/VІ "Про надання [PERSON] дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства" [PERSON] надано дозвіл на розробку проектної документації щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в с. Стецівка Чигиринського району Черкаської області в межах Стецівської сільської ради. Відповідно до статті 193 Земельного Кодексу України та статті 1 Закону України "Про Державний земельний кадастр" єдиною державною геоінформаційною системою відомостей про землі, розташовані в межах кордонів України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами, є Державний земельний кадастр. Згідно зі статтею 6 Закону України "Про Державний земельний кадастр" ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. В сільській раді відсутній структурний підрозділ з питань земельних ресурсів, так як він не передбачений затвердженими Кабінетом Міністрів України типовими штатами сільських, селищних рад, є лише посада землевпорядника. Тобто, сільська рада не здійснює функції ведення Державного земельного кадастру, а тому не володіє достовірною інформацією щодо розташування земельних ділянок в межах чи за межами населених пунктів, якщо межі таких населених пунктів не встановлені відповідно до вимог Земельного Кодексу України, щодо цільового призначення земель, обмеження у їх використанні, дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. В зв"язку з цими обставинами, на підставі вищевказаного рішення сільської ради 12.05.2014 року Чигиринським районним виробничим відділом Черкаською регіональної філії ДП "Центр державного земельного кадастру" [PERSON] було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,8560 га в межах Стецівської сільської ради за адресою с. Стецівка Чигиринського району, вул. Прокоф"єва, Черкаської області. Рішенням Стецівської сільської ради Чигиринського району від 20.05.2014 року № 39-2/VІ вказаний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства [PERSON] затверджено. Рішення відносно передачі [PERSON] земельної ділянки приймалось сільською радою за наслідками розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, що містив передбачені статтею 118 Земельного кодексу України матеріали погодження, оскільки за матеріалами проекту землеустрою земельна ділянка, що передавалась у власність [PERSON], не перебувала у чийомусь користуванні й знаходилась у межах населеного пункту. Тобто, сільська рада мала всі підстави вважати, що розпорядження земельною ділянкою належить до її повноважень, виходячи з чого, суд вважає, що протиправні дії з боку Стецівської сільської ради при постановленні вищевказаних рішень позивачем не доведені. Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Тому, на підставі рішень Стецівської сільської ради № 36-3/VІ від 24.03.2014 року, № 39-2/VІ від 20.05.2014 року, Витягу з державного земельного кадастру, Реєстраційною службою Чигиринського районного управління юстиції, [PERSON] 28.05.2014 року було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно. З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку, що [PERSON] на законних підставах набула право власності на земельну ділянку під час реалізації свого права, передбаченого Конституцією України та статтею 81 Земельного кодексу України. При цьому, оспорюючи набуття права власності, позивач оспорює саме дії Стецівської сільської ради під час здійснення нею своїх владних повноважень. Однак, позивачем в судовому засіданні не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження незаконності прийнятого 20.05.2014 року Стецівською сільською радою рішення № 39-2/VІ, а відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. У відповідності до ст. 378 ЦК України право власності на земельну ділянку може бути припинено за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Статтею 153 ЗК України передбачено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Поскільки судом не встановлено підстав для визнання незаконним Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.05.2014 року, виданого [PERSON], тому в задоволенні позову необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed