Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

16.05.14 р. позивач звернулась до суду з заявою, в якій просила суд постановити рішення, яким визнати, що поширені відповідачем факти відносно підприємницької діяльності позивача не відповідають дійсності та принижують її честь, гідність та ділову репутацію ; зобов"язати відповідача припинити неправомірні дії щодо приниження честі, гідності та ділової репутації позивача, стягнути з відповідача 10 000 грн. у відшкодування спричиненої моральної шкоди та судові витрати. Заяву мотивує тим, що на розгляді Шевченківського райсуду м. Львова перебуває цивільний спір про поділ майна , набутого нею та відповідачем за час шлюбу. Крім того за її заявами Шевченківським РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області розслідуються кримінальні провадження відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 125 КК України ( нанесення легких тілесних ушкоджень ) та про порушення правил зберігання зброї. На її думку у відповідь на подані заяви , відповідачем було подано заяви до Міністерства охорони здоров"я України, Державної служби з лікарських засобів у Львівській області, ДПІ у Шевченківському районі м. Львова, в яких відповідач принижує її честь, гідність та ділову репутацію. Так, вона є приватним підприємцем та здійснює роздрібну торгівлю фармацевтичними товарами, лікарськими засобами в аптеці, яка розташована на [ADDRESS]. На підставі заяв відповідача, в яких він неправомірно зазначає про ніби-то численні порушення, які допускає позивач у своїй діяльності, були проведені неодноразові перевірки аптеки. Комісії, що здійснювали перевірку по заявах відповідача жодних порушень у її діяльності не виявили. Проте такими діями відповідача була принижена її честь, гідність, ділова репутація та їй спричинена значна моральна шкода. Просила позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у заяві. Крім того пояснив, що внаслідок численних перевірок роботи аптеки, в якій позивач здійснює свою підприємницьку діяльність, у позивача значно погіршились відносини з сином. Крім того одна з працівників аптеки подала заяву про звільнення з роботи мотивуючи свої дії тим, що їй важко працювати в таких умовах, коли внаслідок конфлікту, що існує між сторонами, представники контролюючих органів проводять часті позапланові перевірки. Також на підставі неправомірної заяви відповідача ДПІ у Шевченківському районі м. Львова здійснювала перевірку з приводу того, чи здає позивач у оренду належну їй нерухомість, чи отримує від цього прибуток та чи сплачує податки. Викладені в заявах відповідача факти є неправдивими, що стверджується складеними комісіями актами. Жодних порушень в підприємницькій діяльності позивачки не було встановлено. Між тим вказані звернення відповідача у різні установи принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача , призводять до її моральних страждань. Просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила покликаючись на обставини, викладені у письмових запереченнях, що долучені до матеріалів справи. Крім того пояснила, що аптека, у якій здійснює свою підприємницьку діяльність позивач є спільним майном подружжя. Відтак, репутація вказаної аптеки є і репутацією самого відповідача. Він як громадянин вправі звертатись до будь-яких установ та організацій із зверненнями щодо перевірки інформації, що його цікавить. Заслухавши пояснення учасників процесу , дослідивши зібрані по справі докази, з"ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 09.04.14 р. та 10.04.14 р. звернувся з заявами до Міністерства охорони здоров"я України та відповідно до Державної служби з лікарських засобів у Львівській області, в яких просив провести перевірку фізичної особи-підприємця [PERSON], яка здійснює роздрібну торгівлю фармацевтичними засобами та повідомити його про результати перевірки. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права чи інтересу. Відповідно до статей 94, 277 ЦК України фізична чи юридична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Відповідно до вимог ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь є недоторканими. Як на підставу для задоволення своїх вимог позивач покликається на те, що у заявах, які були направлені від імені відповідача в адресу Міністерства охорони здоров"я України ( а.с. 5 ), Державної служби з лікарських засобів у Львівській області ( а.с. 12) та ДПІ у Шевченківському районі м. Львова вказані неправдиві відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача. Між тим, на думку суду обставини, викладені в заяві, що подається до установи , організації не можуть розцінюватись як поширення інформації. Так, подаючи заяви у різні інстанції відповідач скористався своїм правом, передбаченим ст. 40 Конституції України, ст. 1 Закону України „ Про звернення громадян" , яке не може бути обмежене. Крім того, відповідно до вимог п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.09 р. «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого ст. 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. На думку суду, позивачем нне представлено жодних доказів на підтвердження того, що діями відповідача їй спричинена моральна шкода, яку позивач просила стягнути з підстав ст.ст. 23, 1167 ЦК України. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки не підлягають до задоволення.

Outcome: dismissed