Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

АТ КБ "Приватбанк" (далі - Банк) просить постановити рішення про стягнення із [PERSON] 13 600,02 гривень заборгованості за кредитним договором без номера від 01.10.2012 року та судові витрати по справі в сумі 2 102 гривні. Вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] звернувся в Банк з метою отримання банківських послуг, у зв`язку із чим підписав заяву без номера від 01.10.2012 року, згідно якої отримав кредит в сумі 5 400,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між ним і Банком Договір про надання банківських послуг. Банк, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на визначених умовах та в межах кредитного ліміту, свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі. Відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, своєчасно грошові кошти на погашення кредиту не надавав, через що з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості станом на 01.12.2019 року має заборгованість перед Банком в загальній сумі 13 600,02 гривень, з них: по простроченому тілу кредиту - 6 842,88 гривень, по нарахованих на прострочений кредит відсотках - 1 004,40 гривень, по пені - 4 628,93 гривень, по фіксованому штрафу - 500,00 гривень, по процентному штрафу - 623,81 гривень. Провадження в справі відкрито ухвалою суду від 17.02.2020 року, розгляд позову постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. В судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача у позовній заяві вказав про розгляд справи за його відсутності та висловив згоду на винесення заочного рішення. Відповідач в канцелярію суду подав заяву, у якій позов не визнав повністю. Вказав, що заборгованості за виданою у 2012 році кредитною карткою не має. Кредитні кошти знімав у незначних сумах, які погашав упродовж місяця і повернув в повному обсязі. Термін дії кредитної картки закінчився близько 5-ти років тому, він її не продовжував і в наявності взагалі не має. Жодних претензій упродовж усього цього строку Банк до нього не пред`являв. Крім цього, додані до позову Правила та умови надання банківських послуг йому невідомі, представник Банку його з ними у 2012 році не ознайомлював. Просив відмовити у задоволенні позову та розглянути справу за його відсутності. За таких обставин суд провів розгляд позову в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. В анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, яка 01.10.2012 року підписана відповідачем [PERSON] в якості позичальника, вказано, що він підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним і Банком договір надання банківських послуг. Тим же способом підтверджено ознайомлення і згоду з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді, а також підтверджено зобов`язання виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно знайомитись з їх змінами на офіційному сайті Приватбанку. За змістом ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.ч.1, 2ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 2 статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Отже, за змістом вищенаведених законодавчих норм позивач має довести надання позичальнику грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором. Відповідач у поданій суду заяві підтвердив своє користування кредитною карткою "Приватбанку", проте заперечив існування за нею заборгованості з підстав повернення Банку використаних кредитних коштів в повному обсязі. Існування договірних кредитних правовідносин між сторонами також підтверджується підписаною 01.10.2012 року анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. Предметом позову у справі є кредитна заборгованість за цим договором в загальній сумі 13 600,02 гривень, яка згідно позовних вимог Банку складається із сум простроченого тіла кредиту, нарахованих на прострочений кредит відсотків, пені, фіксованого та процентного штрафу. Проте наявність таких складових заборгованості Банк належними і допустимими доказами у справі не довів. На підтвердження заявлених позовних вимог, окрім копії підписаної 01.10.2012 року сторонами анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, Банк надав витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", розрахунки заборгованості за договором без номера від 01.10.2012 року та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, який видрукуваний із розміщеного на сайті https://privatbank.ua/terms/ архівного ресурсу. Жоден із вказаних доказів не спроможний з достатністю і достовірністю підтвердити наявності у відповідача заявлених складових заборгованості перед Банком. Так, перш за все, у позовній заяві позивач вказує про отримання відповідачем кредиту в розмірі 5 400,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Проте підписана відповідачем анкета-заява жодних даних про розмір кредитного ліміту не містить. Зі змісту анкети-заяви вбачається, що вона містить у собі лише особисті дані відповідача та його згоду з тим, що ця заява разом Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, Тарифами складають договір про надання банківських послуг. Жодних істотних умов договору - відомостей про суму кредитування чи кредитного ліміту, відомостей про номер, вид та строк дії кредитної картки, умов щодо нарахування процентів та процентної ставки, умов встановлення відповідальності у вигляді пені, штрафів за порушення виконання зобов`язання - підписана сторонами анкета-заява взагалі не містить. Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" не є належним доказом у справі. У ньому наведено чотири види кредитних карт "Універсальна" і усі вони мають різні базові процентні ставки, розміри пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів. За яким видом карти, відповідно, на яких умовах повинно було здійснюватись кредитування відповідача, позивачем не підтверджено і в позові не наведено. У позовній заяві представник позивача як на правову підставу заявлених вимог послався на положення ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї норми договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома. Крім цього, зважаючи на періодичне внесення змін до Умов і правил надання банківських послуг, Банк також має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, споживач ознайомлений з ними та погодився на їх застосування. Відповідач вказує і це підтверджується матеріалами справи, що з Умовами та Правилами надання банківських послуг він ознайомлений не був. Із доданих до позову Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що вони дійсно не містять підпису відповідача. У зв`язку із цим їх в якості доказу суд до уваги не приймає. Інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови та Правила є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови та Правила мав на увазі і розумів відповідач, підписуючи анкету-заяву, та відповідно, чи брав він на себе викладені у них зобов`язання, позивачем суду не надано. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року по справі № 342/180/17-ц висловила правову позицію про те, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про тіло кредиту, сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Отже, через недоведеність підстав вважати складовими договору додані до позову Умови та Правила надання банківських послуг, а також витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" суд не вбачає правових підстав для нарахування Банком у заборгованість відповідачу складових у вигляді простроченого тіла кредиту, відсотків прострочений кредит, пені, фіксованого та процентного штрафу, які заявляються до стягнення. Надані Банком розрахунки заборгованості також не є належними і допустимими доказами у спірних правовідносинах. За своїм змістом ці розрахунки є лише складеними в односторонньому порядку аналітичними документами банку. Належним і допустимим доказом наявності заборгованості за кредитними правовідносинами згідно із ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" є виписка з карткового рахунку, якої позивач, маючи процесуальну можливість, суду не надав. Разом із цим, з наданих Банком розрахунків вбачається відсутність у відповідача боргу за поточним тілом кредиту, що узгоджуються із позицією відповідача про повернення використаних ним кредитних коштів в повному обсязі При розгляді справи суд відповідно до вимог статей 10, 12, 13 ЦПК керується принципом верховенства права та розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для вирішення справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ч.ч.5, 6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.83 ЦПК України позивач повинен подати суду докази разом з поданням позовної заяви, а відповідач - разом з поданням відзиву. За змістом ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, через не доведення Банком належними, допустимими та достовірними доказами наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором № б/н від 01.10.2012 року у заявленому в позові розмірі, суд дійшов висновку про необхідність відмови у його задоволенні в повному обсязі. У зв`язку з відмовою в позові понесені позивачем витрати відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed