Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту постійного проживання, факту належності документа та визнання права власності на спадкове майно. Позов мотивує тим, що 28.09.1990 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул.Шевченка,28 в с. Війтівка Бершадського району Вінницької області, який належав до суспільної групи колгоспних дворів і головою якого був [PERSON], відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок № 692 від 17.05.1989 року. Спадщину після смерті [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном прийняла його дружина [PERSON], яка постійно проживала з ним в одному будинку, однак належним чином свої спадкові права не оформила та померла 08.08.2006 року. Позивачка [PERSON] є спадкоємцем за заповітом до майна померлої [PERSON] , відповідачі є спадкоємцями першої черги за законом, однак не мають права на обов"язкову частку у спадщині , спадщину не прийняли і на неї не претендують, про що подали заяви відповідного змісту. Позивачка спадщину після смерті [PERSON] прийняла, оскільки постійно проживала з спадкоємцем за однією адресою, однак належним чином оформити свої спадкові права та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом вона позбавлена можливості так як відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності спадкодавця на вказане спадкове майно, також відсутні документи, якими підтверджено її реєстрацію проживання з спадкодавцем. Крім того, наявні розбіжності в написанні по батькові спадкодавця в заповіті та в свідоцтві про смерть , а саме в заповіті по батькові спадкодавця вказано "Мойсеївна", а в свідоцтві про смерть "Мойсеєївна". Враховуючи вказані обставини позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить встановити факт її постійного проживання з спадкодавцем [PERSON] з дня її народження по дату смерті спадкодавця, 08.08.2006 року; встановити факт, що заповіт посвідчений секретарем Війтівської сільської ради 23.02.2004 року від імені [PERSON], яка на випадок своєї смерті призначила своїм спадкоємцем [PERSON], вчинено [PERSON], яка померла 08.08.2006 року; визнати за нею, як за спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 08.08.2006 року, право власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Шевченка, 28 в с. Війтівка Бершадського району Вінницької області. Позивач [PERSON] надала на адресу суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідачі також надали на адресу заяви про визнання позову та розгляд справи у їх відсутність. Враховуючи те, що відповідно до ч. 1ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що дана позовна заява надійшла до суду 13.03.2018 року, ухвалою від 16.03.2018 року вказану позовну заяву залишено без руху і позивачеві наданий строк для усунення недоліків. 22.03.2018 року позивачем надано уточнюючу позовну заяву, ухвалою від 27.03.2018 року провадження у справі відкрито та призначено до розгляду відповідно до вимог ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 28.09.1990 року помер [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть ІІІ-АМ № 252069 виданим 01.210.1990 року Чапаєвською сільською Радою Бершадського району Вінницької області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул.Шевченка,28 в с. Війтівка Бершадського району Вінницької області, який належав до суспільної групи колгоспних дворів і головою якого був [PERSON], відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок № 692 від 17.05.1989 року. Спадщину після смерті [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном прийняла його дружина [PERSON], яка постійно проживала з ним в одному будинку. Cт. 548 ЦК Української РСР в редакції від 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини вказує, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Cт. 549 цього ж кодексу визначає, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Судом встановлено, що [PERSON] належним чином свої спадкових прав не оформила та померла 08.08.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-АМ № 046400 виданим 09.08.2006 року виконавчим комітетом Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області. З матеріалів справи вбачається, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем за заповітом на майно померлої [PERSON], що стверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-АМ № 114519 та копією заповіту вчиненого [PERSON]. Державний нотаріус Бершадської державної нотаріальної контори відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Шевченка,28 в с. Війтівка Бершадського району Вінницької області у зв"язку з тим, що спадкоємцем не надано документів, що підтверджують право власності спадкодавця на вказане майно; також не надано документи , що підтверджують реєстрацію спадкоємця з померлою [PERSON], а також виявлено розбіжності в написані по батькові спадкодавця в заповіті та свідоцтві про смерть, а саме в заповіті записано "Мойсеївна", а в свідоцтві про смерть "Мойсеєївна". Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів. Відповідно до ст. ст. 293,315 ЦПК України та роз'яснень п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", із змінами та доповненнями, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до довідки Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області №243 від 12.03.2018 року спадкоємець за заповітом [PERSON] -[PERSON] з дня народження постійно проживала разом із [PERSON] в одному житловому будинку, до дня її смерті . Також з довідки Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області № 242 від 12.03.2018 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одна і та ж сама особа. Таким чином суд приходить до висновку , що в судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що позивачка [PERSON] з дня її народження постійно проживала з спадкодавцем [PERSON] до дня її смерті -08.08.2006 року, а також той факт, що заповіт вчинений від імені [PERSON] вчинений [PERSON], яка померла 08.08.2006 року. Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України та ст. 41 Конституції України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив відмову від неї. З огляду на ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, визнання позову відповідачами не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, за таких умов позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved