Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В судове засідання позивач, [PERSON] не з"явився, подав суду заяву із клопотанням про розгляд справи в його відсутності, вимоги позову підтримує та просить позов задоволити. Із обґрунтування позовних вимог [PERSON] вбачається, що 23 серпня 2012 року між позивачем та відповідачем в справі, [PERSON] укладено договір позики. Відповідно до вказаного договору позики (боргової розписки) на прохання відповідача [PERSON] позичив останньому 40400 грн. За домовленістю з [PERSON] позичені гроші він зобов"язувався повернути до 27 серпня 2013 року. Станом на даний час відповідач в справі частково виконав свої зобов"язання по поверненню коштів , сума заборгованості складає 16400 грн , які останній не бажає добросовісно та добровільно повернути. Таке недобросовісне виконання відповідачем зобов»язання стало приводом для звернення в суд та додаткових витрат , які виражаються в оплаті судового збору в сумі 404 грн. Вважає, що діями відповідача йому заподіяно також і моральної шкоди, яка виражається в порушенні нормального способу життя, додаткових переживаннях. Просить позов задоволити, стягнути з [PERSON] 16400,00 грн за договором позики судові витрати та моральну шкоду в сумі 5000,00 грн. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з»явився будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи по суті, причина неявки суду не відома у зв"язку з чим суд ухвалює рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв"язку, суд вважає позовні вимоги підставними, доведеними в судовому засіданні і такими, що підлягають до часткового задоволення за наступних підстав: У відповідності до вимог ст.ст.10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З письмової розписки [PERSON] (а.с.4) вбачається, що він позичив в [PERSON] 40400 грн які зобов"язується до 27.08.2013 року повернути. Вказана розписка датована 23.08.2013 року та підписана відповідачем. Відповідачем [PERSON] вказаний факт не оспорюється а тому не підлягає доказуванню в судовому засіданні. В силу вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Із змісту боргової розписки (а.с.4) вбачається, що сторони фактично погодили всі істотні умови, як це передбачено ст.207 ЦК України і це узгоджується з вимогами ч.1 ст.638 ЦК України. Відповідно до вимог ст.ст. 526, 530, 612 ЦК України зобов"язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, у встановлений строк, а боржником є особа яка прострочила або не приступила до виконання зобов"язання. Ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суми позики, він зобов"язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу в якій передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, як вбачається із додаткової заяви позивача, [PERSON] заборгував позивачу за борговою розпискою 16400,00 грн. Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Як вбачається з ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п.5 Пленуму Верховного суду України вд 31 березня 1995 р. N 4 ( v0004700-95 ) "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд вважає , що вимога позивача про відшкодування йому моральної шкоди підлягає частковому задоволенню, а саме в сумі 2000 грн виходячи із засад розумності, справедливості та співмірності та в наслідок недобросовісного виконання останнім взятих перед позивачем зобов"язань. В силу вимог ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує із другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до квитанції а.с.1 позивачем при подачі позову оплачено судовий збір в сумі 404,00 грн.. а тому вказана сума підлягає до стягнення із відповідача на користь [PERSON] На підставі наведеного

Outcome: approved