Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

Представник ПАТ КБ „Приватбанк звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 12.03.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 300.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті та складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Копії Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою додаються до позовної заяви. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач порушив отримані на себе зобов'язання за кредитним договором та станом на 31.08.2015 року має заборгованість у розмірі 18136.63 грн., яка складається з: 4659.97 грн. - заборгованість за кредитом; 10236.82 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1900.00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина). 839.84 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідач з відповідною заявою до банку не звертався. Борг за кредитним договором не сплачений. На теперішній час Договір діє, а тому зобовязання має виконуватися належним чином і у відповідності до умов Договору. На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, у звязку з чим, позивач змушений був звернутися до суду. У судове засідання позивач не зявилася, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надавши суду письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував та пояснював, що позивач при зверненні до суду, не врахував вимоги Закону України ««Про правовий і соціальний захист військовослужбовців і членів їх сімей», «Про оборону», Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014, затвердженого Законом України 1126-УП від17 березня 2014 року, та не врахував його статус військовослужбовця, ветерана війни, учасника бойових дій. Так, відповідач доводив суду, що він є військовослужбовцем, брав безпосередню участь в Антитерористичній операції (АТО) на території Донецької та Луганської областей, має подяку за сумлінне та самовіддане служіння Українському народові, рішучість та ініціативність, виявлені в ході бойових завдань в умовах, пов'язаних з ризиком для життя по захисту незалежності, територіальної цілісності України, є ветераном війни -учасником бойових дій. Проте, позивач вже після початку особового періоду - 18 березня 2014 року нараховував йому заборгованість по процентам в сумі 9695 грн. 80 коп. (до початку особливого періоду ця заборгованість складала 541 грн. 02 коп.);пеня і комісія у сумі 1700 грн. 00 коп. (до початку особливого періоду ця заборгованість складала 200 грн. 00 коп.);штраф у сумі 1339 грн. 84 коп. Таким чином, відповідач вважає, що фінансові санкції у сумі 12 735 грн. 64 коп. (9695,80 + 1700,00 + 1339,84) були нараховані позивачем всупереч законодавству. Крім того, відповідач зазначив, що він визнає заборгованість у сумі 5 298 грн. 99 коп. (основна сума боргу - 4 657 грн. 27 коп. + 641 грн. 62 коп. санкцій, нарахованих до початку особливого періоду), але, вважаючи скрутне матеріальне становище, наявність 2-річної малолітньої дитини, участь в реальних бойових діях по захисту Вітчизни не має можливості погасити заборгованість перед позивачем. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані у судовому засіданні письмові докази, суд вважає, що позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» підлягає задоволенню частково виходячи з наступного: Законом припускається можливість застосування судової форми захисту цивільних справ та інтересів. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Виходячи зі змісту та розуміння цієї норми Закону слід розуміти, що при тому існувало порушення цього права. Позивач та його представник у судовому засіданні намагався довести суду, що саме діями відповідачів були порушенні його права та інтереси. По встановленим ЦПК України нормам (ст.. 60 ЦПК України), кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними\~\~є докази,\~\~які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність\~\~конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. У судовому засіданні встановлено, що відповідно наданій суду заяві разом з умовами надання кредиту фізичним особам, складає між відповідачем [PERSON] та банком кредитний договір б/н від 12.03.2013 року, за умовами якого, відповідач отримав кредит у розмірі 300.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Кредитний ліміт керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті та складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Копії Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою додаються до позовної заяви. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Встановлено, що відповідач порушив отримані на себе зобов'язання за кредитним договором, тому станом на 31.08.2015 року має заборгованість у розмірі 18136.63 грн., яка складається з: 4659.97 грн. - заборгованість за кредитом; 10236.82 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1900.00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина). 839.84 грн. - штраф (процентна складова). Статтями 525 527 ЦК України передбачається, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно до ст.ст. 615, 625 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно п. 14 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банківський кредит будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. У відповідності до п. 13 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківська діяльність залучення у вклади грошових коштів фізичних і юридичних осіб та розміщення зазначених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик, відкриття і ведення банківських рахунків фізичних та юридичних осіб. За ч. 1 ст. 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кредитними вважаються операції з розміщення залучених коштів від свого імені на власних умовах, на власний ризик. Згідно ч. 14 ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність», банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. За нормами ч. 2 ст. 53 того ж закону, банку забороняється встановлювати процентні ставки та комісійні винагороди на рівні нижче собівартості банківських послуг у цьому банку. За приписами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановленому договором. Проте, у судовому засіданні встановлено, що відповідач є військовослужбовцем, який безпосередню брав участь в Антитерористичній операції (АТО) на території Донецької та Луганської областей, ветераном війни та має посвідчення учасника бойових дій. У відповідності до Закону України «Про правовий і соціальний захист військовослужбовців і членів їх сімей», «Про оборону», Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014, затвердженого Законом України 1126-УП від17 березня 2014 року, з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов'язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Таким чином, суд вважає, що стягненню підлягає заборгованість по кредитному договору в сумі 5 298 грн. 89 коп., з який 4657,27 грн. - основна сума боргу та 641 грн. 62 коп. санкцій, нарахованих до початку особливого періоду. В іншій частині позов слід залишити без задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судові витрати в розмірі 487,20 гривень.

Outcome: partial