Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що 4 лютого 2013 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota Land Cruiser», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], який належить позивачу, та автомобіля «Mersedes Benz Vito», державний номер [NUMBER] під керуванням відповідача. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Toyota Land Cruiser» отримав механічні ушкодження, відновлювальний ремонт яких склав 25300 грн., які були перераховані позивачем ФОП [PERSON], яка виконала ці ремонтні роботи. Цивільна відповідальність відповідача була застрахована згідно полісу страхування ПрАТ «СК «Лафорт» № [NUMBER] у зв'язку з чим позивач 30.10.2013 року звернувся до неї з заявою про сплату страхового відшкодування, яка до цього часу не виплатила страхове відшкодування. Посилаючись на те, що відповідачем не було вжито належних заходів для відшкодування йому завданої ним шкоди у порядку, визначеному п.п.33.1.п.33.1. ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»№ 1961 - IY , позивач просить стягнути з відповідача на його користь в рахунок завданої йому шкоди 25300 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, зіславшись на обставини викладені в позові. Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали. Відповідач пояснив суду, що відразу після ДТП ним були виконані всі вимоги закону. В цей же день про ДТП ним було повідомлено страхову компанію, комісар страхової компанії виїздив для огляду транспортного засобу, потім ним було подану письмову заяву до офісу філії страхової компанії в м. Миколаєві про виплату страхового відшкодування. З тих пір позивач його не турбував і тому він думав, що страхова компанія з ним розрахувалася. Вважає, що шкоду повинна відшкодувати страхова компанія. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 04.02.2013 року в м. Херсоні на перехресті вулиць Комунарна-Соборна з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Toyota Land Cruiser», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Mersedes Benz Vito», державний номер [NUMBER] під керуванням відповідача, в результаті якої автомобіль «Toyota Land Cruiser», належний позивачу, отримав механічні ушкодження, відновлювальний ремонт яких складає 25300 грн.(а.с.3-6,9,15). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Полісом № [NUMBER] обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Приватного Акціонерного Товариства «Страхова Компанія»Лафорт», термін дії з 27.03.2012 року по 22.07.2013 року, підтверджується обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності забезпеченого транспортного засобу «Mersedes Benz Vito»,номерний знак [NUMBER] страхувальником [PERSON] (а.с.33). Зі змісту ст. 5 Закону України№ 1961 - IY «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(далі Закон) вбачається, що об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільна-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого (ст.6 Закону № 1961 - IY ) Судом встановлено, що власник забезпеченого транспортного засобу «Mersedes Benz Vito», номерний знак [NUMBER] [PERSON] передав у користування відповідача цей транспортний засіб, яким і керував відповідач під час ДТП на відповідній правовій підставі. Відповідно до ч.1 ст.20-1 Закону № 1961 - IYу разі зміни власника забезпеченого транспортного засобу договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії. Шкода, пов'язана з пошкодженням транспортного засобу відшкодовується відповідно до ст.29 Закону № 1961 - IY. Для отримання страхового відшкодування відповідно до ст. 35 Закону № 1961 - IY потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо- транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону № 1961 - IY , -МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду до страхової компанії позивачем було подано 04.02.2013р. ( а.с.71). Доказом того, що позивач з порушенням вищезазначеного строку звертався з заявою до ПрАТ «СК»Лафорт» про отримання страхового відшкодування є його заява на адресу страхової компанії від 11.04.2013 року, заява від 30.10.2013 року (а.с.16-18). Суд не бере до уваги доводи позивача про те, що відповідачем після ДТП всупереч вимог п.п.33.1.1 п.33.ст. 33 Закону № 1961 - IY не було спрямовано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду на адресу страхової компанії, оскільки ці доводи спростовуються Протоколом огляду колісного транспортного засобу від 04.02.2013 року, який було складено комісаром страхової компанії в день скоєння ДТП (а.с.8). Сам відповідач в суді також підтвердив факт звернення його до філії страхової компанії в м. Миколаєві, де ним було подано повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. Доказом того, що відповідач звертався до страхової компанії з приводу виплати страхового відшкодування, суд вважає, є також те, що страхова компанія письмово не відмовила позивачу у здійсненні страхового відшкодування після подання ним заяви про страхове відшкодування. Пункт36.1 ст.36 Закону № 1961 - IY передбачає прийняття страховиком, який повинен керуватися нормами цього Закону , вмотивованого рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування(регламентної виплати). Ст.33 Закону № 1961 - IY передбачає дії осіб у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування. П.п.33.1.4. зазначеної статті зобов'язує водія транспортного засобу причетного до такої пригоди невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону № 1961 - IY, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Оскільки, відповідачем, після настання дорожньо-транспортної пригоди, були виконані всі необхідні вимоги Закону з приводу відшкодування страховою компанією завданої дорожньо-транспортною пригодою шкоди позивачу, то суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову. Відповідно до п.16 Постанови № 4 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року " Про деякі питання застосування судами законодавста при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищенної небезпеки" згідно до ст.21 Закону № 1961 - IY на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов"язкового страхування цивільно - правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обовязкового страхування цивільно - правової відповідальності згідно з п.13.1 ст.13 цього Закону, зобов"язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров"ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв"язку із цим при прид"явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо - транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність,що є джерелом підвищенної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченою ст.33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію ( страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Не пред"явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Позовні вимоги в частині стягнення судових витрат також не підлягають задоволенню відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed