Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

позивачка [PERSON] 30 жовтня 2013 року звернулась в суд з позовом до товариства з обмеженою ваідповідальністю "Надія" і в цьому позові вона просить стягнути з товариства в її користь вартість її частки в в розмірі 6,6 % від вартості майна товариства. Свій позов вона обгрунтовує тим , що працювала заступником директора державного комунального торгівельного підприємста ( ДКТП) "Надія" ( тепер це ТзОВ "Надія") , яке знаходиться в м. Золочеві Львівської області по вул. Сковороди 1. У відповідності до статуту ДКТП "Надія" від 5.05.1992 року і підписного листа учасників товариства було нею заявлено кошти на придбання об`єкта приватизації в сумі 2408,57 грн. , що становило 6,6% до вартості майна. В 1997 році вона виїхала на роботу за кордон і знаходиться там до цього часу , періодично приїжджаючи в Україну. 12.11.2000 році вона була звільнена з ДКТП "Надія" за власним бажанням. Рішенням загальних зборів товариства покупців від 11 листопада 2001 року її було звільнено від виконання обов`язків голови товариства та виключено з членів товариства з виділенням її частки в майні товариства в розмірі 6,6% в грошовому еквіваленті. Їй мали бути виплачені кошти в сумі 2408,57 грн. шляхом переводу на депозитний рахунок з послідуючою виплатою їй особисто або законному представнику. 18.11 2001 р. було зареєстровано ТзОВ "Надія", яке являється правонаступником ДКТП "Надія". 18.07 2013 р. вона звернулася з письмовою заявою до ТзОВ "Надія", яке вважала правонаступником ДКТП "Надія" , про визначення та виділення їй , як колишньому співзасновнику ДКТП "Надія" , належної їй на праві власності частки майна із майна спільної часткової власності та надання відповідної інформації щодо виключення її з ДКТП та розпорядження її часткою у майні, в чому їй було відмовлено листом по тій причині, що вона не є членом ТзОВ "Надія". З такою відмовою вона не погодилася, оскільки до підписаного листа учасників товариства покупців членів трудового колективі ДКТП "Надія" вона мала право на придбання об`єкта приватизації - нежитлового приміщення магазину "Гастроном" №1 м. Золочів вул. Сковороди 1 в межах суми коштів, заявлених нею на придбання об"єкту приватизації у сумі, що становила на час утворення ДКТП "Надія" 2408 грн. 57 коп. та становила 6,6 % частки від вартості майна товариства . На даний час розрахунок із нею не проведено. З усної відповіді директора ТзОВ "Надія" щодо виплати їй грошового еквіваленту у сумі 2408,57 грн., яка ніби - то відповідає 6,6 % вартості належної їй частки майна колишнього ДКТП "Надія" вона не згідна, оскільки сума 2408,57 грн., заявлених у 1992 році коштів придбання 6,6 % майна ДКТП не могла відповідати тій же сумі 2408,57 грн станом на 2001 рік, оскільки протягом минулих 9 років пройшла інфляція, обезцінилися кошти, нерухомість виросла в ціні. Тому вона просить стягнути з ТзОВ "Надія" еквіваленту вартості, належної їй на час виключення її з ДКТП "Надія" частки майна, що становила 6,6 % у майні спільної часткової власності. Представник ТзОВ "Надія" позову не визнала і пояснила , що [PERSON] на час приватизації мала 6,6 % в майні ДКТП "Надія" . На той час в грошовому виразі її ця частка становила 2408,57 грн. Але [PERSON] в 1997 році виїхала на роботу за кордон , участі в роботі підприємства не приймала, на роботу не виходила. Тому рішенням загальних зборів в 2001році вона була виключена з учасників товариства і було прийнято рішення про виплату їй її частки в майні грошима в сумі 2408,57 грн. . Але позивачка відмовилась ці гроші отримувати , підтвердила це в своєму листі , на зборах трудового колективу. З 2001 року по сьогоднішній день вона своїх грошей не отримала і пропустила строк позовної даності. Тому вона просить в задоволенні її позову відмовити. Оцінивши подані сторонами докази , суд прийшов до переконання , що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Як видно з загальних зборів товариства покупців ДКТП "Надія" від 11.11.2001 року , то збори вирішили звільнити [PERSON] від обов`язків голови товариства та виключити її з членів товариства. Ці ж збори вирішили виплатити їй її частку в майні товариства ( 6,6%) в грошовому виразі в сумі 2408,57 грн. Суд встановив , що і на сьогодні ці кошти позивачці не виплачені . Безспірно , що це порушення права позивачки. Але , з огляду на те , що ТзОВ "Надія" просить застосувати строк позовної давності , суд враховує такі обставини. Допитані судом свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] , всі працівники ТзОВ "Надія", пояснили , що [PERSON] пропрацювала в товаристві до 1997 року , а потім залишила робту і виїхала на заробітки за кордон. Вони звертались до родичів позивачки , її чоловіка щоб та прийшла в товариство і отримала свою частку , але [PERSON] спочатку прислала листа в якій образливо про них всіх висловилася і відмовилась від частки .. В 2006 році померла мати [PERSON] і вона приїхала на похорон матері. [PERSON] прийшла в магазин , просила зібрати працівників . На цих зборах їй було запроновано отримати свою частку в майні в грошах , але [PERSON] відмовилась. Як видно з листа позивачки від 17.12.2001 року , який нею написаний власноручно і який був адресований ТзОВ "Надія" , що підтвердила в судовому засіданні її дочка [PERSON] , то в цьому листі [PERSON] прямо вказує , що їй нічого не треба , а свої ваучери і 908 грн. нехай працівники залишать собі на "чорну годину". Цей лист прямо вказує на те , що позивачка знала про те , що їй її частка в майні товариста виділена в грошах , але вона сама добровільно відмовилась від цих коштів. Отже в судовому засіданні чітко встановлено , що 17.12.2001 року [PERSON] знала про порушення свого права. У відповідності до ст.257 ЦК України на ці правовідносити поширюється загальний строк позовної давності в 3 роки. Цей строк почався 17 грудня 2001 року і закінчився 17 грудня 2004 року. З цього часу пройшло вже більше 9 років. [PERSON] мала можливість звернутись в суд за захистом свого права в межах строку позовної давності , але цього не зробила. У відповідності до ст. 267 ч.4 ЦК Укроавїни сплив позовної даності , про застосування якої заявлено стороною у спорі , є підставою для відмови у позові. ТзОВ "Надія" з письмовою заявою про застосування строку позовної давності звернулось в суд ще 21.1.2013 року.

Outcome: dismissed