Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

Позивач [PERSON] , діючи у власних інтересах, а також як законний представник свого неповнолітнього сина [PERSON] , звернулась з позовом до суду, відповідно до якого, з урахуванням уточненого позову, просить стягнути з відповідача ТОВ «Укравтотранс Плюс» в рахунок відшкодування моральної шкоди 400 000,00 гривень, з відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» страхове відшкодування за шкоду заподіяну здоров`ю в розмірі 17 288,12 гривень. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 22.05.2016 р. вони з сином - [PERSON] , знаходились в салоні транспортного засобу - автобусу БАЗ р.н. [NUMBER] , який прямував за маршрутом № 1164 «Харків - Тернова». Близько 10.00 години неподалік від населеного пункту Липці Харківської області відбулась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої їй та її, на той час ще малолітньому сину [PERSON] , були завдані тілесні ушкодження, а саме опіки ділянок тіла внаслідок викиду в салон автобуса охолоджувальної рідини двигуна - тосолу. Іншими пасажирами автобусу їм була надана перша медична допомога, викликана швидка медична допомога та патрульна поліція. Їх було доставлено до КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова» де вони і проходили подальше лікування. 30.05.2016 р. за фактом дорожньо-транспортної пригоди було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ст. 287 КК України. Зазначила, що в момент дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб, в якому знаходилась вона та її малолітній син, перебував у користуванні відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтотранс Плюс», а третя особа [PERSON] будучи водієм автобуса знаходився з відповідачем ТОВ «Укравтотранс Плюс» в трудових відносинах. Цивільно-правова відповідальність ТОВ «Укравтотранс Плюс» була застрахована відповідачем ПРАТ «СК «ПЗУ Україна». Враховуючи, що від отриманих тілесних ушкоджень їй та її сину було завдана шкода здоров`ю, яка відповідачами в добровільному порядку відшкодована не була, вона була вимушена звернутись до суду з позовом до відповідачів про стягнення завданої моральної шкоди та страхового відшкодування. Вважає, що вони з сином зазнали моральних страждань та понесли витрати на лікування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Зазначає, що було порушено звичний спосіб їх життя та нормальні життєві зв`язки, які вимушені були понад 3 місяців знаходитись в лікарні, потребували постійного стороннього догляду та піклування, вони були позбавлені можливості підтримувати звичний для себе спосіб життя. Фізичний біль та страждання, які вони відчували були нестерпними, оскільки отримані ними травми мали своїм наслідком постійний біль та необхідність знаходження в одному положенні. Зазначає, що самі обставини отримання опікової травми визвали у [PERSON] та її дитини гострі переживання страху, паніки та загрози смерті, що є найбільшим потрясінням для людини. Після дорожньо-транспортної пригоди вони відчували пригніченість, прикрість, апатію, пов`язану з фізичним болем, необхідністю проведення значного та дорогого лікування, їм довелось суттєвим чином змінити свій спосіб життя на тривалий термін. Її тяжкий стан, зумовлений тілесними ушкодженнями, був поглиблений душевним хвилюванням матері, яка була вимушена спостерігати за стражданнями своєї дитини, не маючи фізичної змоги допомогти і полегшити їх, непокоїтися за їх наслідки для здоров`я дитини в подальшому. Внаслідок отриманих глибоких опіків на її тілі лишилися обширні, грубі та неестетичні рубці, що негативно вплинуло на її особисте життя та власну самооцінку. Після пережитої дорожньо-транспортної події у позивачів виник непереборний страх користування громадським транспортом, що значно ускладнює їх повсякденне життя. Наявність великих рубців і шрамів робить неможливим знаходження на відкритому сонячному світлі, що суттєво змінило звичний для них спосіб відпочинку та оздоровлення, яким вони користувалися протягом всього життя, відвідуючи кожного літа морські курорти. Додатково зазначає, що представник відповідача ТОВ "Укравтотранс плюс" та водій автобуса [PERSON] , які в перший же день були обізнані про трагедію, що сталася, не висловили співчуття, не запропонували допомоги в лікуванні, а навпаки намагались приховати подію. [PERSON] як дитині було особливо тяжко змиритися і прийняти факт, що така страшна подія сталася практично в день його народження, коли він чекав свята, радості та привітань, а натомість отримав болісні травми та серйозний психоемоційний стрес. І тепер кожний наступний день народження стає для нього нагадуванням найтрагічнішого випадку всього його життя. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 19.10.2016 р. було відкрито провадження по справі (Суддя Шмадченко С.І.). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи зазначена справа була передана в провадження судді Ніколаєнко І.В. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16 липня 2018 р. цивільна справа була прийнята до провадження судді Ніколаєнко І.В. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 17.04.2019 р. справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 11.06.2019 р. підготовче провадження по справі було закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Укравтотранс плюс» в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, відповідно до відзиву пояснив, що матеріали справи не містять жодних доказів на підтвердження факту настання даної дорожньо-транспортної пригоди та причинно-наслідкового зв"язку між дорожньо-транспортною пригодою та завданням шкоди здоров"ю позивачів. Зазначив, що позивачем не надано доказів виїзду бригади швидкої медичної допомоги на місце події. Не вбачається причинно-наслідкового зв"язку між потраплянням кип"ячого тосолу на тіла позивачів і автобусом, який в той час експлуатувався ТОВ "Укравтотранс плюс". Матеріали справи не містять належних доказів того, що опіки шкіри, які отримали позивачі, знаходячись в салоні автобусу, завдані внаслідок пошкодження розширювального бачку з тосолом. Відсутні будь-які експертні висновки, підтверджуючі термічні опіки хімічною речовиною. На час події та в подальшому бачок для тосолу з транспортного засобу не знімався та для проведення експертиз не вилучався. Також зазначив, що відповідно до протоколу перевірки технічного стану транспортного засобу від 28.04.2016 року, транспортний засіб визнано справним. Додатково зазначає, що станом на момент розгляду справи відсутнє будь-яке рішення суду, зокрема обвинувальний вирок, за результатом кримінального провадження, яким би встановлювалась наявність вини з боку працівників відповідача ТОВ «Укравтотранс Плюс» у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Крім того зазначають, що у [PERSON] та [PERSON] були відсутні проїзні документи, що також спростовує факт завдання їм шкоди в момент дорожньо-транспортної пригоди. Просить в задоволенні позову відмовити. Відповідач ПРАТ «СК «ПЗУ Україна» в судове засідання не з"явився, був повідомлений належним чином. 10.05.2019 р. до суду надійшли письмові пояснення, в яких зазначено, що між ПРАТ «СК «ПЗУ Україна» та ТОВ «Укравтотранс Плюс» був укладений поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів № АІ/9720541, забезпечений згідно полісу транспортний засіб БАЗ А079, державний реєстраційний номер [NUMBER] . Враховуючи надані до заяви про виплату страхового відшкодування копії документів, чеків, які можливо ідентифікувати та підлягають відшкодуванню, сума до відшкодування (по двом потерпілим) складе 7 246,18 грн. Разом з тим, відзиву на позовну заяву з запереченнями проти позову та їх обґрунтуванням від відповідача ПРАТ «СК «ПЗУ Україна» не надходило. Третя особа, яке не заявляє самостійних вимог на предмет спору, у судове засідання не з`явився. Про розгляд справи повідомлявся належним чином, письмові пояснення не надавав, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, а також представника відповідача ТОВ «Укравтотранс плюс», вивчивши письмові пояснення відповідача ПРАТ «СК «ПЗУ Україна», дослідивши матеріали справи, докази надані в обґрунтування вимог та заперечень, дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, виходячи з наступного. В ході судового розгляду встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 22.05.2016 р. позивач [PERSON] та її на той час малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , прямували в автобусі марки БАЗ, р.н. [NUMBER] за маршрутом № 1164 «Харків - Тернова». Приблизно о 10.00 годині в районі села Липці Харківського району Харківської області відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю вищезазначеного транспортного засобу, в якому знаходились [PERSON] та [PERSON] , внаслідок чого їм були заподіяні тілесні ушкодження, а саме опіки. Відповідно до копії подорожнього листа № 141 від 22.05.2016 р., транспортний засіб - автобус БАЗ р.н. [NUMBER] знаходився у користуванні відповідача ТОВ «Укравтотранс Плюс». Відповідно до наказу № 102/ВК від 20.04.2016 р. [PERSON] в момент події знаходився у трудових відносинах з відповідачем ТОВ «Укравтотранс Плюс». Як вбачається з матеріалів справи, за фактом дорожньо-транспортної пригоди 30.05.2016 р. в Єдиному реєстрі досудових розслідувань було зареєстровано кримінальне провадження № 12016220430002177 за ст. 287 КК України. В рамках даного кримінального провадження водієм автобусу [PERSON] органу досудового розслідування були надані письмові пояснення, з яких вбачається, що він з грудня 2015 року працює водієм в ТОВ «Укравтотранс Плюс». 22.05.2016 р. о 08.25 годині він виїхав на автобусі р.н. [NUMBER] з автостанції біля станції метро «Героїв Праці» за маршрутом «Харків-Тернова» з пасажирами. Приблизно на 24 кілометрі автодороги «Харків-Тернова» (між с. Липці та с. Веселе) відбувся розрив розширювального бачка охолоджувальної рідини, в результаті чого відбувся витік охолоджувальної рідини, яка потрапила на жінку, яка знаходилась позаду місця водія, та отримала при цьому опіки лівої руки та ноги. Також [PERSON] повідомив, що і він отримав опіки правої руки та частини спини справа. Після цього хтось з пасажирів викликав карету швидкої медичної допомоги. На місці йому була надана медична допомога, від госпіталізації він відмовився. Жінку, яка отримала опіки увезла машина швидкої допомоги. Відповідно до копії протоколу огляду місця події, складеного слідчим СВ Харківського ВП лейтенантом поліції Беляєвим А.П . 22.05.2016 р. за результатом огляду автобусу БАЗ р.н. [NUMBER] . В протоколі зазначено, що місцем огляду є автодорога «Харків-Липці» в с. Жовтневе напроти будинку [ADDRESS] На автодорозі на обочині з правого боку зі сторони с. Липці знаходиться автобус жовтого кольору БАЗ марки А 07914. Зовні автобус має всі частини та деталі, двигун у вимкненому стані, вхідні двері відкриті в салон. В салоні автобуса маються сидіння поручні. В передній частині салону автобуса мається водійське крісло яке від салону відгорожено металевою стійкою. Між водійським кріслом та металевою стінкою мається пластиковий бачок розміром 40х30х7 см. К бачку приєднані гумові шланги. У бачка мається горловина з кришкою. В торці бачка, зі сторони вхідної двері в салон, на корпусі, мається щілина розміром 20х0,3 см. Зовні інші частини автобуса пошкоджень не мають. На цьому огляд закінчено. Під час огляду виявлено пошкодження пластикового бачка. Під час огляду застосовані технічні засоби: фотозйомка. З карти виїзду швидкої медичної допомоги № 1511 А від 22.05.2016 р., вбачається, що бригада швидкої медичної допомоги була викликана за адресою: траса «Липці-Веселе», маршрутне таксі. [PERSON] знаходячись в маршрутному таксі д.н. [NUMBER] отримала опік в результаті вибуху розширювального бачка системи охолодження, а також карта виїзду швидкої медичної допомоги № 1512 А від 22.05.2016 р., в якій зазначено, що бригада швидкої медичної допомоги була викликана за адресою: траса «Липці-Веселе», маршрутне таксі. [PERSON] знаходячись в маршрутному таксі д.н. [NUMBER] отримав опік в результаті вибуху розширювального бачка системи охолодження. З супровідних листків № 1511/1009 від 22.05.2016 р. та 1512/1009 від 22.05.2016 р. вбачається, що внаслідок отриманих травм [PERSON] та [PERSON] було доставлено до КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім. проф. О.І. Мещанінова». З медичної документації, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] проходили стаціонарне та амбулаторне лікування внаслідок отриманих опікових травм, а також санаторно-курортне лікування з метою реабілітації. Згідно висновку експерта № 1286-А/17 від 15.11.2017 р. у зв`язку з подією [INFO] у гр. [PERSON] , 40 років, мали місце ушкодження: опіки киплячим тосолом 1-2-3 А ступеню обличчя, шиї, тулуба, лівої верхньої і нижньої кінцівок, які займають 20 % поверхні тіла. Ці ушкодження утворилися від дії термічного агента, могли утворитися в строк і при обставинах, вказаних в постанові і відносяться до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалості розладу здоров`я. Відповідно до висновку експерта № 1287-А/17 від 15.11.2017 р. у зв`язку з подією 22.05.2016 року у н/л [PERSON] , 13 років, мали місце ушкодження: опіки киплячим тосолом 1-2-3 АБ ступеню обличчя, шиї, правої верхньої кінцівки, які займають 4 % поверхні тіла. Ці ушкодження утворилися від дії термічного агента, могли утворитися в строк і при обставинах, вказаних в постанові і відносяться до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалості розладу здоров`я. Згідно висновку експерта № 820-ая/18 від 09.03.2018 р. у громадянки [PERSON] мали місце опіки киплячим тосолом 1-2-3 А ступеню обличчя, шиї, тулуба, лівої верхньої та нижньої кінцівок, які займають 20 % поверхні тіла. Ці ушкодження утворилися від дії термічного агента та могли утворитися в строк та при обставинах вказаних в постанові і медичній документації. За ступенем тяжкості опіки киплячим тосолом 1-2-3 А ступеню обличчя, шиї, лівої верхньої та нижньої кінцівок відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалості розладу здоров`я. В даний час у гр-ки [PERSON] мають місце післяопікові гіпертрофічні та атрофічні рубці спини, лівої верхньої та нижньої кінцівки загальною площею до 15 % поверхні тіла. Усунення даної патології не є можливим. Наявні пошкодження є незгладними. З висновку експерта № 821-ая/18 від 09.03.2018 р. вбачається, що у гр-на [PERSON] мали місце опіки киплячим тосолом 1-2-3 АБ ступеню обличчя, шиї, правої верхньої кінцівки, які займають 4 % поверхні тіла. Ці ушкодження утворилися від дії термічного агента та могли утворитися в строк та при обставинах вказаних в постанові і медичній документації. За ступенем тяжкості опіки киплячим тосолом 1-2-3 АБ ступеню обличчя, шиї, правої верхньої кінцівки відносяться до ушкоджень середнього ступеня тяжкості по ознаці тривалості розладу здоров`я. У гр-на [PERSON] мають місце післяопіковий келоідний рубець в області правого ліктьового суглоба та післяопераційний атрофічний рубець правого плеча. Усунення даної патології не є можливим. Наявні пошкодження є незгладними. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що вранці 22.05.2016 р. він разом з невідомими їм раніше [PERSON] та [PERSON] їхали в автобусі за маршрутом № 1164 «Харків - Тернова» та близько 10.00 години біля села Липці стали свідками дорожньо-транспортної пригоди. Пояснив, що в автобусі було багато людей, а на вулиці була спекотна погода. Під час руху в гору водій зупиняв автобус, а через деякий час після відновлення руху вони почули вибух та побачив як біля кабіни водія під тиском викидає рідину сіро-коричневого кольору в бік пасажирів, а по салону автобусу розповсюджується пара з характерним технічним запахом, після чого почули крики жінки та дитини, якими виявились [PERSON] та [PERSON] Водій автобусу не відразу відчинив двері і пасажири деякий час після вибуху знаходились замкнені всередині. Після відчинення дверей всі пасажири вийшли на вулицю та почали надавати першу медичну допомогу постраждалим [PERSON] та [PERSON] . В свою чергу, водій автобусу ні медичної допомоги, ні аптечки постраждалим не надав. Повідомив, що він викликав бригаду швидкої медичної допомоги та супроводжував [PERSON] та [PERSON] до лікарні. Водій автобусу також отримав опіки і йому надавалась медична допомога лікарями швидкої допомоги, однак від госпіталізації він відмовився. Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що 22.05.2016 року їхала разом з позивачем та її дитиною в автобусі за маршрутом № 1164 «Харків - Тернова» та близько 10.00 години біля села Липці сталася дорожньо-транспортна пригода. Пояснила, що під час руху в гору водій зупиняв автобус, а через деякий час після відновлення руху вони почули вибух та побачив як біля кабіни водія під тиском викидає рідину сіро-коричневого кольору в бік пасажирів, а по салону автобусу розповсюджується пара з характерним технічним запахом, після чого почули крики жінки та дитини, якими виявились [PERSON] та [PERSON] Водій автобусу двері не відчиняв і пасажири знаходились замкнені всередині. Після відчинення дверей всі пасажири вийшли на вулицю та почали надавати першу медичну допомогу постраждалим [PERSON] та [PERSON] Водій автобусу ні медичної допомоги постраждалим не надав. Також в якості свідка за її згодою було допитано позивача [PERSON] , яка під присягою також підтвердила, обставини викладені в позовній заяві. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини; шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Відповідно до ст. 1187 КК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача ПРАТ «СК «ПЗУ Україна» страхового відшкодування за шкоду завдану здоров`ю [PERSON] та [PERSON] суд зазначає наступне. Як встановлено в судовому засіданні, цивільно-правова відповідальність відповідача ТОВ «Укравтотранс Плюс» була застрахована в ПРАТ «СК «ПЗУ Україна» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/9720541 від 20.04.2016 р. 15.02.2019 р. позивач звернулась до відповідача ПРАТ«СК «ПЗУ Україна» з заявою про здійснення страхового відшкодування, у зв`язку із завданням шкоди її здоров`ю та здоров`ю її дитини [PERSON] 08.07.2019 р. позивач подала відповідачу ПРАТ «СК «ПЗУ Україна» доповнення до заяви про виплату страхового відшкодування та надала додаткові документи, в тому числі, довідки про доходи. Також, 29.07.2019 р. позивач на підтвердження проходження санаторного лікування надала відповідачу ПРАТ «СК «ПЗУ Україна» відповідну заяву та докази. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач в повному обсязі виконала вимоги чинного законодавства для отримання страхового відшкодування. Відповідно до медичної документації та фіскальних чеків на придбання ліків та інших витрат, які містяться в матеріалах справи, документально підтверджені витрати на лікування [PERSON] та [PERSON] складають 17 288грн. 12 коп. Однак, станом на момент розгляду справи доказів здійснення виплати страхового відшкодування на користь позивача матеріали справи не містять. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. Згідно ст. 3 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 6 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно ст. 9 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. На підставі вищевикладеного та враховуючи думку відповідача ПРАТ «СК «ПЗУ Україна», викладену в письмових поясненнях наданих до суду, в яких фактично відповідачем частково були визнані позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача ПРАТ «СК «ПЗУ Україна» страхового відшкодування підлягають задоволенню в повному обсязі. З приводу позовної вимоги позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 400000,00 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до приписів ст. 23 ЦПК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 1 ст.1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. В п. 5 цієї постанови Пленуму Верховного суду України вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Судом не приймаються до уваги посилання відповідача ТОВ «Укравтотранс Плюс» на відсутність у [PERSON] та [PERSON] проїзних документів. Так, з уточненої позовної заяви позивача вбачається, що вона не містить ні вимог ні обґрунтування з приводу захисту їх прав саме як споживачів транспортних послуг. Натомість позовні вимоги ґрунтуються виключно на нормах цивільного законодавства щодо відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки. Враховуючи, що завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки жодним чином не містить під собою умов щодо наявності у особи, якій така шкода завдана, проїзного документа, ці обставини не можуть бути перешкодою для її відшкодування. Натомість відсутність у [PERSON] та [PERSON] проїзних документів не є доказом на спростування факту завдання їм шкоди в момент дорожньо-транспортної пригоди, оскільки цей факт підтверджується іншими доказами наявними в матеріалах справи. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, відсутність у пасажирів автобусу проїзних документів пов`язана з порушеннями з боку відповідача ТОВ «Укравтотранс Плюс», про що також зазначили допитані свідки. Крім того, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що за скаргою [PERSON] . Управлінням Укртрансбезпеки у Харківській області було проведено рейдову перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання регулярних пасажирських перевезень перевізником ТОВ «Укравтотранс Плюс» та встановлено факти порушень, а саме без оформлення відповідних документів, тобто квитково-касового листа та з відсутнім заднім трафаретом. Посилання відповідача ТОВ «Укравтотранс Плюс» на ту обставину, що станом на момент розгляду справи відсутнє будь-яке рішення суду, зокрема обвинувальний вирок, за результатом кримінального провадження, яким би встановлювалась наявність вини з боку працівників відповідача ТОВ «Укравтотранс Плюс» у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, є безпідставними, у зв`язку з чим суд також не приймає їх до уваги. З огляду на вище викладене та виходячи з принципів розумності і справедливості, тяжкості наслідків, характеру завданих тілесних ушкоджень, складності та тривалості лікування, необхідності реабілітаційного лікування, силі фізичних та душевних страждань [PERSON] та [PERSON] , малолітнього віку [PERSON] , якому на момент спричинення шкоди виповнилось лише 12 років, суд доходить висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню в повному обсязі, а саме з відповідача ТОВ «Укравтотранс Плюс» підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 400 000,00 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи. Як встановлено в судовому засіданні, позивачі були звільнені від сплати судового збору в розмірі 4 172,88 грн., як позивачі у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. У зв`язку з цим, судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь Держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укравтотранс Плюс» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4 000,00 грн., а з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768, 40 грн.

Outcome: approved