Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

Позивач Тернопільський міськрайонний центр зайнятості звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів в сумі 2209 грн. 67 коп. В обґрунтування заявлених вимог вказує на те, що [PERSON] звернувся 26.12.2008 року у Тернопільський міський центр зайнятості за сприянням у працевлаштуванні та 02 січня 2009 року йому надано статус безробітного. Розслідуванням Тернопільського міськрайонного центру зайнятості встановлено, що [PERSON] приховав відомості про те, що він був зареєстрований як фізична особа - підприємець з 24.09.2003 року, що підтверджується актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 07.09.2016 року № 424. Перебуваючи на обліку в Тернопільському міськрайонному центрі зайнятості як безробітний з 02.01.2009 р. по 26.06.2009 р. відповідач отримав допомогу по безробіттю на суму 2209 грн. 67 коп. Повідомлення про повернення коштів в сумі 2209,67 грн. разом з копією наказу від 17.10.2016 року № 173 «Д» направлено відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення від 17.10.2016 р. за № 07/3275. Однак у добровільному порядку відповідач кошти не повернув, тому просить стягнути з відповідача вищевказану суму безпідставно отриманих коштів. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих на те суду причин, доказів про причини неявки та заперечень проти позову суду не подав, хоча про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Тому, суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі доказів, що є в матеріалах справи та постановлення заочного рішення. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Підпунктом «б» пункту 3 статті 1 Закону України від 1 березня 1991 року № 803-XII «Про зайнятість населення» визначено, що в Україні до зайнятого населення належать, зокрема, громадяни, які самостійно забезпечують себе роботою, включаючи підприємців. Згідно зі статтею 2 зазначеного Закону безробітними визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі зайнятості як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. Відповідно до ст. 4 Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» державна реєстрація ФОП є засвідченням факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою. Фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності ФОП. Пунктом 8 частини першої статті 31 Закону України від 2 березня 2000 року № 1533-III «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин; далі - Закон № 1533-III). передбачено, що виплата допомоги по безробіттю припиняється у разі, зокрема, призначення виплати на підставі документів, що містять неправдиві відомості. Пунктом 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, в тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20 листопада 2000 року № 307 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 грудня 2000 року за № 915/5136; у редакції чинній на час виникнення спірних відносин), встановлено, що якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується в судовому порядку. Таким чином зазначеними нормами законодавства встановлено, що особа, зареєстрована як суб'єкт підприємницької діяльності, не може бути визнана безробітною і не має права на виплату допомоги по безробіттю. 26 грудня 2008 року [PERSON] звернувся у Тернопільський міськрайонний центр зайнятості за сприянням у працевлаштуванні та подав заяву про надання йому статусу безробітного. У заяві про надання статусу безробітного [PERSON] зазначив, що він не є суб'єктом підприємницької діяльності. 02 січня 2009 року Тернопільським міськрайонним центром зайнятості надано [PERSON] статус безробітного. Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] був зареєстрований як фізична особа - підприємець з 24.09.2003 року, припинення підприємницької діяльності зареєстровано 13.05.2016 року. Тернопільським міськрайонним центром зайнятості в результаті перевірки інформації наданої державним реєстратором, встановлено, що [PERSON] перебував на обліку у центрі зайнятості та одночасно був зареєстрований як фізична особа - підприємець з 24.09.2003 р. Директором Тернопільського міськрайонного центру зайнятості видано наказ № 149 "Д" від 01 вересня 2016 року "Про розслідування страхових випадків", яким зобов'язано начальника відділу взаємодії з роботодавцями [PERSON] забезпечити перевірку факту реєстрації як суб'єкта підприємницької діяльності [PERSON]. Розслідуванням встановлено, що [PERSON] приховав відомості про те, що він був зареєстрований як фізична особа - підприємець з 24.09.2003 року, що підтверджується актом розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" від 07.09.2016 року № 424. Відповідно до п.3 ст.3 Закону України "Про зайнятість населення" передбачено, що зайнятість населення забезпечується шляхом встановлення відносин, що регламентуються трудовими договорами (контрактами), провадження підприємницької та інших видів діяльності, не заборонених законом. Відповідно до вимог п. 2 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов'язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно п. 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обов'язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. За умовами п.п. 2, 3, 4 «Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним» затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 р. № 60/62, Постановою правління Пенсійного фонду України 13.02.2009 р. № 7-1 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 березня 2009 р. за № 232/16248 передбачено, що: Розслідування згідно з цим Порядком здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості. Перевірка проводиться центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття (далі -центри зайнятості). Рішення щодо проведення перевірки приймається керівником центру зайнятості. Для проведення перевірки центри зайнятості взаємодіють з Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним Фондом України шляхом обміну інформацією. Обмін інформацією здійснюється між Державним центром зайнятості, Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України як центральними органами виконавчої влади. Обмін інформацією між центрами зайнятості та державними реєстраторами здійснюється згідно з Порядком взаємодії суб'єктів інформаційного обміну щодо надання та використання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, затвердженим наказом Держпідприємництва, ДПА, Держкомстату від 07.12.2005 р. № 121/560/406, постановою правління Пенсійного фонду України від 07.12.2005 р. № 23-3, постановою правління Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття від 07.12.2005 р. № 368, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 16.12.2005 р. за№ 1523/11803. Відповідно до п. 1.5 Порядку взаємодії суб'єктів інформаційного обміну щодо надання та використання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців зазначено, що інформаційний обмін здійснюється інформаційно - телекомунікаційними засобами в електронному вигляді. Згідно п.п. 5, 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним передбачено, що перевірка достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення проводиться центром зайнятості шляхом звіряння наданої особою інформації з відомостями, наявними в Державній податковій адміністрації України, Пенсійному фонді України у державних реєстраторів. За результатами звірки або перевірки оформлюється акт, який підписується посадовими особами, що її проводили. У разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. [PERSON] перебуваючи на обліку в Тернопільському міському центрі зайнятості як безробітний з 02.01.2009 р. по 26.06.2009 року отримав допомогу по безробіттю на суму 2209,67 грн., що підтверджується довідкою від 12.10.2016 р. за № 2894 виданою Тернопільським міськрайонним центром зайнятості 24.02.2016 року. Тернопільським міськрайонним центром зайнятості видано Наказ №173 "Д" від 17.10.2016 року про повернення коштів відповідно до п. 3 ст. 36 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття" та п. 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення безробітним. Повідомлення про повернення коштів в сумі 2209,67 грн. разом з копією наказу від 17.10.2016 року № 173 «Д» направлено відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення від 17.10.2016 р. за № 07/3275. У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 26.12.2009 року подав до Тернопільського міськрайонного центру зайнятості заяву про надання йому статусу безробітного з виплатою допомоги по безробіттю, в якій зазначив, що він не зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності, проте на час подання цієї заяви та протягом усього часу отримання допомоги по безробіттю відповідач був зареєстрований як ФОП. Станом на день розгляду справи відповідач не повернув кошти в сумі 2209,67 грн. на розрахунковий рахунок позивача. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги, що відповідачем добровільно не повернуто безпідставно отримані кошти, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути з [PERSON] в користь Тернопільського міськрайонного центру зайнятості безпідставно отриману допомогу по безробіттю на суму 2209,67 грн. В силу вимог ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути 1378 грн. судового збору.

Outcome: approved