Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Веселохутірського навчально-виховного комплексу с.Веселий Хутір Чорнобаївського району про поновлення на роботі, посилаючись на те, що вона з 03 вересня 2013 року працювала прибиральницею службових приміщень Веселохутірського НВК. 06 грудня 2013 року вона була звільнена з роботи за власним бажанням. Позивач стверджує, що заява про звільнення з роботи за власним бажанням була написана нею під тиском з боку директора НВК Домаш Л.Д., яка вимагала від позивача змінити свої релігійні погляди задля того, що її четверо дітей, які навчаються в школі, разом з іншими учнями приймали участь у святах та інших виховних заходах. Наступного робочого дня після звільнення - 09 грудня 2013 року [PERSON] написала заяву завідуючому відділом освіти Чорнобаївської районної державної адміністрації з проханням анулювати її заяву про звільнення з роботи за власним бажанням, так як заява була написана під тиском директора НВК Домаш Л.Д. за релігійні переконання позивача. Мотивуючи тим, що заяву про звільнення вона написала, перебуваючи у стані надзвичайного емоційного та психічного напруження, стресу, внаслідок чого не могла керувати своїми діями, але наміру звільнятися з роботи не мала, добросовісно і сумлінно виконувала покладені обов"язки, її звільнення відбулося до закінчення 14-денного попередження про звільнення, тому позивач просить поновити її на роботі на посаді прибиральниці службових приміщень Веселохутірського НВК, стягнути на її користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 07 грудня 2013 року до 31 січня 2014 року в сумі 2375,10 грн. та моральну шкоду в сумі 1000 грн., так як вона змушена відновлювати нормальні життєві зв"язки та організовувати своє життя, в сім"ї панує атмосфера невизначеності та тривоги, сім"я зазнає переслідувань за свої релігійні переконання. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги на підставах, викладених в позовній заяві, і просила позов задовольнити повністю. Представник позивача позов підтримав повністю та пояснив, що порушений порядок звільнення позивача, так як вона звільнена до закінчення 14-денного попередження про звільнення; наступного робочого дня після звільнення позивач написала заяву про анулювання заяви про звільнення, проте наказ пр звільнення скасований не був, в результаті чого позивач змушена була звертатися до суду. Крім цього, заява про звільнення за власним бажанням була написана позивачем під тиском з боку директора НВК, яка погрожувала позивачу звільненням з роботи, якщо її діти не будуть приймати участь в позаурочних заходах - святкування Нового року та інших. Представник відповідача позов не визнала та пояснила, що позивач була звільнена з роботи за власним бажанням 06 грудня 2013 року, з наказом про звільнення була ознайомлена, трудова книжка видана в день звільнення. Тиск на неї не чинився, а розмови з приводу участі дітей у виховних заходах, які проводяться в школі, відбувалися, так як педагоги зобов"язані залучати всіх дітей до участі в навчально-виховному процесі. Представник третьої особи на стороні відповідача - відділу освіти Чорнобаївської райдержадміністрації позов не визнав та пояснив, що за заявою позивача була проведена перевірка та встановлено, що позивач сама вказала в заяві про звільнення дату припинення трудових відносин. Свідок [PERSON] пояснив, що являється старійшиною релігійної громади, яку відвідує позивач [PERSON] Він мав телефонну розмову з Домаш Л.Д., яка хотіла з"ясувати, з яких переконань діти позивачки не відвідують виховні заходи, які проводяться в школі. Свідок зазначив, що діти позивачки розвинуті фізично, інтелектуально, духовно, відкриті для спілкування, щирі, спокійні, що свідчить по їхнє належне виховання батьками. Свідок [PERSON] пояснила, що була очевидцем розмови чоловіка з Домаш Л.Д., вказала, що діти позивачки мають належний рівень розвитку, дуже виховані, відкриті для спілкування, добрі і щирі. Свідок [PERSON] пояснила, що 04 грудня 2013 року до неї додому прийшла завуч школи і передала прохання директора Домаш Л.Д. вплинути на дочку [PERSON], щоб вона дозволила дітям приймати участь у святкуванні Нового року та інших заходів, бо інакше дочка може втратити роботу. Свідок пояснила завучу, що не може впливати на рішення дочки, так як це позиція її та дітей. Свідок [PERSON], сестра позивача, пояснила, що 05 грудня 2013 року між нею та директором НВК Домаш Л.Д. відбулася розмова з приводу того, що її діти відмовляються приймати участь у позакласних заходах. Свідок пояснювала директору про релігійне виховання своїх дітей , проте спільної мови не знайшли. Також пояснила, що сестра роботою дорожила, вся сім"я раділа, коли їй запропонували роботу в школі, наміру звільнятися не мала. Свідок [PERSON] пояснила, що працює на пошті і вручала судову повістку, яку отримала директор НВК Домаш Л.Д., а в реєстрі розписалась інша особа. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що позивач власноручно і за відсутності директра НВК написала заяву про звільнення, пояснила, що вона так вирішила. З наказом про звільнення була ознайомлена, копію трудової книжки отримала в день звільнення. Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази, встановив такі обставин справи та визначив відповідно до них правовідносини. Згідно записів в трудовій книжці 03 вересня 2013 року [PERSON] прийнята на посаду прибиральниці службових приміщень Веселохутірського НВК. 06 грудня 2013 року [PERSON] звільнена з посади прибиральниці службових приміщень за власним бажанням, ст.38 КЗпП України, на підставі наказу №87-К від 06.12.2013 року по Веселохутірському НВК (а.с.6). Згідно поданої заяви [PERSON] просила звільнити її з роботи за власним бажанням з 06 грудня 2013 року (а.с.29). 09 грудня 2013 року [PERSON] звернулась з заявою до завідуючого районного відділу освіти Чорнобаївської райдержадміністрації з проханням анулювати її заяву про звільнення з роботи за власним бажанням, так як заява була написана під тиском директора НВК Домаш Л.Д. за її релігійні переконання. 20 грудня 2013 року начальник відділу освіти Чорнобаївської РДА проінформував [PERSON] про те, що проведеною перевіркою встановлено, що заява про звільнення за власним бажанням з обумовленням конкретної дати була виключно ініціативою позивача, а не наслідком управлінських рішень адміністрації Веселохутірського НВК . Правовідносини, які виникли між сторонами щодо припинення трудового договору, регулюються главами 3 та 15 Кодексу законів про працю України. За приписом ч.1 ст.38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу, власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Тобто, обов"язок попередити адміністрацію про звільнення за два тижні покладено на працівника, проте законодавець не забороняє, а навіть зобов"язує роботодавця звільнити працівника раніше цього строку, якщо це зумовлено неможливістю продовжити роботу. Позивач в заяві про звільнення вказала, що просить звільнити з 06 грудня 2013 року, тому адміністрація Веселохутірського НВК за приписом ч.1 ст.38 КЗпП України зобов"язана була звільнити [PERSON] у строк, про який вона вказала. Вказана обставини узгоджуються з правовою позицією, викладеною в рішенні колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 25 березня 2009 року. Подання [PERSON] заяви завідуючому відділом освіти Чорнобаївської райдержадміністрації про анулювання її заяви про звільнення не відповідає вимогам ч.2 ст.38 КЗпП України, п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.21992 року (з наступними змінами і доповненнями), так як така заява може бути подана власнику або уповноваженому ним органу у разі попередження працівником власника про наступне звільнення. Суд приймає до уваги показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] щодо наполегливої позиції директора НВК залучати дітей позивача до участі в позакласній діяльності - в заходах з патріотичного, естетичного, національного виховання, проте суд вважає, що показання свідків не підтверджують обставин щодо здійснення тиску директора НВК на позивача, наслідком якого стало написання заяви про звільнення. Твердження позивача щодо вчинення тиску спростовується показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], які були присутні при написанні позивачем заяви про звільнення. Директор НВК при цьому присутня не була Суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки відповідачем при звільненні позивача з займаної посади за власним бажання порушень трудового законодаства допущено не було. Крім того, позивач не довела належними і допустими доказами те, що заява була написана нею під тиском роботодавця та, що вона не мала наміру розірвати трудовий договір. За таких обставин звільнення [PERSON] відповідає вимогам ст.38 КЗпП України., тому підстав для задоволення позову суд не вбачає.

Outcome: dismissed