Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства "[PERSON] [PERSON]" звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 07 \~серпня \~2007 року ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір № IFJWGA00000126 , згідно якого ПАТ КБ «Приват Банк» зобовязався надати відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 25\~000 дол. США терміном до 07.08.2017 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором . В забезпечення виконання зобов»язань відповідача [PERSON] за кредитним договором № IFJWGA00000126 від 07 \~серпня \~2007 року \~ПАТ КБ «ПриватБанк» 13 серпня 2007 року уклав Договір поруки № IFJWGA00000126/1 із відповідачем [PERSON]. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач [PERSON] повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договор відповідач [PERSON] сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобовязання за договором та угодою виконав у повному обсязі шляхом надання відповідачу кредиту у розмірі 25000,00 дол. США В порушення умов кредитного Договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач [PERSON] свої зобовязання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернения всієї суми кредиту. У звязку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач [PERSON] станом на 11.01.2016 року має заборгованість - 17087,52 доларів США , яка складається з наступного: 3406,40 доларів США - заборгованість за кредитом; 1574,18 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2550,00 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 9556,94 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 4560,76 доларів США, яка була стягнута судовим рішенням Коломийського міськрайонного суду від 07.11.2011 року з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача ПАТКБ "ПриватБанк ". Різниця становить 12526,76 доларів США, а а також штрафи відповідно до Договору: 10,64 доларів США - штраф (фіксована частина) та 626,34 доларів США - штраф (процентна складова). Отже, заборгованність до стягнення становить 13 163,74 доларів США, що за курсом 23,50 відповідно до службового розпорядження НБУ від 11.01.2016 року складає 309347,80 грн., яка складається з наступного:419,82 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2550,00 доларів США - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 9556,94 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;10,64 доларів США - штраф (фіксована частина), 626,34 доларів США - штраф (процентна складова). \~\~\~\~Однак вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» \~не були виконані відповідачами \~та погашення на підставі договору не відбулось. Просить суд стягнути \~з відповідачів в солідарному порядку заборгованість у розмірі 13\~163 ,74 доларів США , що в еквіваленті становить 309\~347,80 грн., \~а також \~судові витрати . \~ Стосовно строку позовної давності пояснив, що згідно п.7.1 строк видачі кредитних коштів сторони встановили до 07.08.2017р. Банк та [PERSON] не укладали додаткових угод щодо зміни строку видачі кредитних коштів. Оскільки, термін на який [PERSON] надав кошти Позичальнику встановлений до 07.08.2017р., то строк позовної давності розпочнеться лише з 08.08.2017р., а тому позивач звернувся до суду в межах строку позовної давності. Відповідач [PERSON] позов не визнав, зазначив, що за вищезгаданим договором у нього була заборгованість і рішенням суду звернули стягнення на предмет іпотеки -квартиру. Квартиру продали і мали погасити заборгованість, однак як зараз стало відомо залишилась заборгованість з якої і було нараховано відсотки. Вважає, що позивачем пропущено строки позовної давності , оскільки відповідно до ст. 257-258 ЦКУ встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки , а щодо окремих видів вимог, зокрема про стягнення неустойки (штрафу, пені), застосовується позовна давність строком в один рік. Згідно ст. 261 ЦКУ перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як передбачено умовами надання споживчого кредиту № IFJWGA00000126 укладеного ПАТ КБ «ПриватБанк» та позичальником визначено обов'язок позичальника здійснювати погашення кредиту у порядку та строки, які визначені в Заяві. У разі не погашенні суми кредиту в строки зазначені в заяві, заборгованості в частині непогашеної суми кредиту вважається такою, що прострочена. Проте, позичальником повністю не було здійснено повернення кредитних коштів. Таким чином про невиконання рішення суду 2011 року про стягнення боргу Банку було добре відомо, тобто кредитор фактично знав про своє порушене право, проте не заявляв про це, і саме з цього моменту і починається перебіг позовної давності, як щодо основного зобовязання так і до застосування відсотків за його користування та інших передбачених договором сум. Тобто починаючи з 07.11.2011 р. по сьогоднішній день строк позовної давності, щодо кредитного договору та стягнення неустойки за вказаним договором сплив. Тобто, позиція позивача в частині стягнення процентів в межах позовної давності не вірна, оскільки позовна давність сплила на все кредитне зобовязання, а відповідно до ст.266 ЦК зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставне майно тощо).Просить застосувати позовну давність по даній справі Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Враховуючи пояснення сторін та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків . Згідно ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша кредитна установа зобов"язується надати грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. \~\~В судовому засіданні встановлено, що 07 \~серпня \~2007 року між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № IFJWGA00000126, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 25\~000,00 доларів США на ремонт квартири , а також у розмірі 2\~512,60 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору , на термін до 07 серпня 2017 року.(а.с.15-17) В забезпечення виконання зобов»язань відповідача [PERSON] за кредитним договором № IFJWGA00000126 від 07серпня \~2007 року між позивачем ПАТ КБ «ПриватБанк» та \~відповідачем [PERSON] 13 серпня 2007 року укладено \~Договір поруки № IFJWGA00000126/1(а.с.18) Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 17 березня 2009 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № IFJWGA00000126 від 07 серпня 2007 року в розмірі 128\~509,25 грн. звернено стягнення на предмет іпотеки квартиру що в м. Коломия вул. Мазепи 9/6 (а.с. 204-205) Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 07 листопада 2011 року стягнуто в солідарному порядку з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за Кредитним договором № IFJWGA00000126 від 07 \~серпня \~2007 року \~станом на 31 серпня 2011 року\~у розмірі : 4560,76 доларів США , що в еквіваленті становила 36349 грн. (а.с.206-208) . Відповідно до ч.1\~ст. 546 ЦК України,\~\~ виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (пеня, штрафи), порукою, гарантією, заставою, тощо, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із ч. 1 ст.\~553, ч. 1 ст.\~554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно вимог ст.ст.\~256,\~257 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу; загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності з вимогами ч.ч. 1, 5\~ст. 261 ЦК України\~перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст.ст.\~266,\~267 ЦК України\~зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставне майно тощо) і сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові. Виходячи із вищезазначеного суд вважає, що до спірних правовідносин слід застосувати загальну позовну давність тривалістю три роки. Однак позивач не надав на вимогу суду розрахунку заборгованості по роках за спірним кредитним договором, заперечив про призначення судово-економічної експертизи для визначення розміру заборгованості в межах строку позовної давності, ствердив, що наданий до позовної заяви розрахунок заборгованості є остаточним, а суд не володіє спеціальними знаннями щодо здійснення такого розрахунку з метою з ясування обставин, що мають значення для справи і для повного, об єктивного розгляду даної справи. Відповідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах встановлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,\~\~які беруть участь у справі. Згідно ч.1\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини,\~\~на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~\~статтею\~\~61 цього Кодексу. Частиною 4\~статті 60 ЦПК України\~передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищезазначене суд позбавлений можливості безпосередньо\~дослідити належні докази (тобто такі, що містять інформацію щодо предмета доказування) та їх перевірити, оскільки пропозиція суду щодо призначення судово-економічної експертизи, та надання детального розрахунку заборгованості по роках для визначення суми заборгованості в межах строку позовної давності, позивачем не виконана. При таких, встановлених в судовому засіданні обставинах суд приходить до висновку\~\~про недоведеність позивачем позовних вимог у зв'язку з відсутністю доказів на їх підтвердження і тому в задоволенні позову відмовляє за недоведеністю позовних вимог. На підставі наведеного, ст.ст.202,207,258-267,1046,1047,1049,1054,1056-1 ЦК України,

Outcome: dismissed