Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд із заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] , в якій просила вжити заходи тимчасового обмеження його прав та покладенні на нього обов"язків у виді: - заборони перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , строком на шість місяців; - заборони наближатися на відстань менше 300 м. до місця проживання постраждалої особи [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , строком на шість місяців; заборони [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею на строк шість місяців; - заборони [PERSON] вести телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб на строк шість місяців. Обгрунтовуючи свої вимоги [PERSON] посилалась на те, що [PERSON] є її сином, проживає разом з нею в одному будинку за адресою: [ADDRESS] , і систематично, починаючи з 2017 року вчиняє по відношенню до неї домашнє насильство, що полягає у психологічному насильстві у вигляді сварок, скандалів, образ, а також у погрозах фізичною розправою. З приводу вказаних фактів вона неодноразово зверталась за захистом до правоохоронних органів, у зв"язку з чим [PERSON] , виносились попередження про недопустимість вчинення домашнього насильства, проте це жодного результату не дало, оскільки [PERSON] після розмови з поліцейськими продовжує свою протиправну діяльність. Заявниця вважає, що наведені вище нею обставини вказують на вірогідність продовження та повторного вчинення насильства [PERSON] по відношенню до неї з можливістю настання тяжких наслідків для її здоров"я. Таку вірогідність вважає дуже високою. На підтвердження наведених нею обставин [PERSON] покликається на копію свідоцтва про народження, яка підтверджує родинні зв"язки [PERSON] з нею; відповідь Млинівського ВП на запит адвоката; інформацію з вебпорталу Судова влада України щодо стану розгляду справ про адміністративні правопорушення відносно [PERSON] . В судовому засіданні [PERSON] підтримала свої вимоги, пояснивши, що її спільне проживання з сином [PERSON] в одному будинку, створює загрозу для її здоров"я і життя, оскільки син зловживає спиртними напоями і на цьому грунті конфліктує з нею. Тряплялись випадки, коли він облив будинок пальним і погрожував його підпалити, також погрожував їй фізичною розправою, з приводу чого вона зверталась до органів поліції. Просила задовольнити її заяву та видати відносно [PERSON] обмежувальний припис зі встановленням зазначених у ньому обмежень його прав. В судовому засіданні [PERSON] проти заяви [PERSON] про встановлення йому обмежувального припису заперечив, спростовуючи твердження заявниці про застосування до неї домашнього насильства. В задоволенні заяви просив відмовити, оскільки будинок , в якому він проживає із заявницею належить їм на праві спільної часткової власності, а іншого житла він не має. У зв"язку з цим вважає, що застосування такого обмеження, як заборона наближатись до вказаного будинку і заборона проживання у ньому, є неприпустимим, оскільки буде порушено його право на житло. З приводу такого заходу, як заборона спілкування із заявницею, не заперечував, так-як не виявляє бажання спілкуватися з нею. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані ними, а також витребувані судом докази, що мають значення для правильного вирішення справи, суд встановив наступні факти. Так, 30.09.2017 року [PERSON] зверталась до правоохоронних органів із заявою про вчинення відносно неї домашнього насильства з боку [PERSON] , у зв"язку з чим, 12.10.2017 року віносно останнього було складено протокол за ч.1 ст.173-2 КУпАП та розглянуто судом 05.02.2018 року із закриттям провадження у справі за закінченням строків накладення адміністративного стягнення. 06.10.2017 року [PERSON] зверталась на спецлінію "102" про вчинення [PERSON] відносно неї домашнього насильства, який намагався вчинити бійку. За вказаним повідомленням працівниками поліції проведено перевірку, складено висновок, будь-яких процесуальних рішень не приймалось. 07.10.2020 року [PERSON] зверталась на спецлінію "102" про вчинення [PERSON] відносно неї домашнього насильства, який висловлювався нецензурно, погрожував фізичною розправою. За вказаним повідомленням 07.09.2020 року відносно [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП і скеровано до суду. Постановою судді від 01.10.2020 року провадження у справі про адміністративне правопорушення закрито за малозначністю з оголошенням усного зауваження. 15.11.2020 року [PERSON] також зверталася з повідомленням на спецлінію "102" з приводу застосування відносно неї [PERSON] домашнього насильства, у зв"язку з чим 15.11.2020 року відносно нього було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, який скеровано на розгляд до суду. однак, на час розгляду заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису, рішення у справі про адміністративне правопорушення не прийнято. Всі вище наведені обставини підтверджуються документально. ( а.с.6-7,20-22) Отже, з наведеного видно, що впродовж 2017 - 2020 років [PERSON] дійсно чотири рази зверталась до правоохоронних органів з приводу вчинення [PERSON] по відношенню до неї домашнього насильства і лише по трьох зверненнях ( фактах) відносно останнього було складено протоколи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173 -2 КУпАП, а саме 12.10.2017 року, 07.09.2020 року і 15.11.2020 року. Разом з тим, на час розгляду справи достовірно встановлено, що лише по двох протоколах від 12.10.2017 року та 07.09.2020 року прийнято рішення, якими провадження у справах закрито. Зокрема, у першому випадку за закінченням строків накладення адміністративного стягнення, а в другому - за малозначністю вчиненого правопорушення. Вище наведені факти свідчать про те, що дійсно [PERSON] протягом 2017 - 2020 років щонайменше двічі вчинялось домашнє насильство відносно матері [PERSON] , оскільки він хоч і не був підданий адміністративним стягненням, однак вказані справи були закриті з нереабілітуючих для нього підстав. А тому, суд вбачає підстави для задоволення заяви [PERSON] та видачі [PERSON] обмежувального припису, однак частково з наступних підстав. Так, вирішуючи питання про заходи, які слід застосувати до [PERSON] шляхом видачі обмежувального припису, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.2 ст. 350-6 ЦПК України у разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. Питання застосування заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство врегульовано ст.26 Закону України " Про запобігання та протидію домашньому насильству". Частиною третьою вказаного закону передбачено, що рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Тобто, визначальним критерієм для застосування обмежень прав [PERSON] , запропонованих у заяві [PERSON] , є оцінка ризиків. У свю чергу оцінка ризиків здійснюється згідно Порядку проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства, затвердженого НАКАЗОМ № 369/180 від 13.03.2019 Міністерства соціальної політики України та Міністерства внутрішніх справ України. Обов"язок проведення оцінки ризиків згідно вказаного Порядку покладено на поліцейських уповноваженого підрозділу Національної поліції України за фактами вчинення домашнього насильства. Ризики поділяються на слідуючі рівні небезпеки: низький, середній, високий. Судом витребовувалась інформація від Млинівського ВП Дубенського ВП ГУНП у Рівненській області щодо проведення оцінки ризиків вчинення домашнього насильства [PERSON] відносно заявниці [PERSON] .. Проте, в отриманій від Млинівського ВП інформації відомостей про оцінку таких ризиків не надано по причині її відсутності. У своїй заяві [PERSON] просила застосувати до [PERSON] наступні обмеження його прав: - заборони перебувати в місці спільного проживання з постраждалою особою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , строком на шість місяців; - заборони наближатися на відстань менше 300 м. до місця проживання постраждалої особи [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , строком на шість місяців; - заборони [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею на строк шість місяців; - заборони [PERSON] вести телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб на строк шість місяців. Згідно наявної у справі копії свідоцтва про право на спадщину ( а.с.13) та довідки про склад сім"ї ( а.с.23) видно, що [PERSON] проживає в одному будинку із заявницею [PERSON] і, при цьому, будинок належить їм та ще двом співвласникам на праві спільної часткової власності. Отже, запропоновані обмеження щодо заборони [PERSON] наближатись до місця свого проживання та перебувати у житлі за адресою: [ADDRESS] , безпосередньо пов"язані з реалізацією ним конституційного права, передбаченого ст. 47 Конституції України на житло. Відтак, застосування такого бмеження може мати місце лише у випадку, коли цього потребує захист іншого права, яке при цьому переважає над таким правом [PERSON] .. В судовому засіданні [PERSON] , на недала суду доказів, які б свідчили про існування реальної загрози її життю і здоров"ю, оскільки наведені нею посилання на те, що [PERSON] погрожував їй фізичною розправою та намагався вчинити підпал будинку, де вона проживає, свого підтвердження не знайшли і в суді таких не здобуто. Зокрема, з наявної від Млинівського ВП інформації вбачається, що жодного випадку внесення відомостей до ЄРДР про можливе вчинення [PERSON] кримінального правпорушення, об"єктом посягання якого було б життя чи здлоров"я [PERSON] , не зафіксовано. А тому, суд позбавлений можливості оцінити рівень ризику можливого вчинення насильства за найвищим критерієм, що у свою чергу не створює підстав для обмеження конституційного права [PERSON] на житло. Разом з ти, оскільки дослідженими в суді матеріалами підтверджується вчинення [PERSON] домашнього насильства відносно [PERSON] , яке полягало у словесних образах, конфліктах і визнано малозначним, суд вважає можливим застосувати до нього інші більш м"які заходи обмеження його прав, а саме: - заборонити [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею на строк шість місяців; - заборонити [PERSON] вести телефонні переговори з постраждалою особою [PERSON] або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб на строк шість місяців. На підставі вище наведеного,

Outcome: partial