Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

16.01.14 р. позивач звернувся до суду з заявою, в якій просив суд постановити рішення, яким усунути від права на спадщину [PERSON] після смерті [PERSON] Заяву мотивує тим, що [INFO]. помер його батько - [PERSON] , якому на момент смерті належала 1 / 2 частка квартири [ADDRESS] Оскільки він був єдиним спадкоємцем першої черги за законом, то звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Відтак йому стало відомо, що з аналогічною заявою звернулась і відповідачка, яка вказує що вона є донькою спадкодавця. Між тим, йому ніколи не було відомо про те, що у батька є інші діти. Крім того в силу віку та стану здоров"я батько потребував постійного догляду та допомоги, які перед смертю йому надавали лише він та члени його сім"ї. Відповідачка не доглядала батька, не надавала йому жодної допомоги, тому в силу ч. 5 ст. 1224 ЦК України має бути усунута від права на спадщину. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві. Крім того пояснили, що відповідачку позивач бачив декілька разів , проте думав що це батькова племінниця. Перед смертю батько перебував у безпорадному стані, потребував стороннього догляду, проте відповідачка жодної допомоги йому не надавала. Просили позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечила проти позову та пояснила, що вона є дочкою спадкодавця від першого шлюбу. Вона постійно спілкувалась з батьком та з матір"ю позивача до дня її смерті. Знайома і з позивачем та членами його родини. Не розуміє з яких підстав позивач на даний час стверджує про те, що йому не було відомо про її існування. В силу того, що вона з батьком проживала у різних населених пунктах, вона спілкувалась з ним постійно по телефону, кілька разів зі своїми рідними приїздила відвідувати батька. Восени 2012 вона , приїхавши у м. Львів, запропонувала батькові переїхати проживати до неї у Київську область, проте останній відмовився. Дійсно батько був людиною похилого віку, проте хвороб, які б могли свідчити про його безпорадний стан, у нього не було. Здоров"я батька погіршилось лише у липні 2013 року , про що вона довідалася з розмови з ним по телефону. Проте в цей період вона знаходилась на стаціонарному лікуванні, а в подальшому на амбулаторному лікуванні в зв"язку з захворюванням на запалення легенів. Про смерть батька їй повідомив особисто позивач. Вона приїздила на похорон , спілкувалась з родиною. Вважає, що позовні вимоги є безпідставні. Заслухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши зібрані по справі докази, з"ясувавши дійсні обставини справи суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO]. помер [PERSON] Як вбачається з копій свідоцтв про народження позивача та відповідачки, вони є законними сином та донькою спадкодавця. Статтею 1223 ЦК України врегульовано, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування в разі відсутності спадкоємців попередньої черги , усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу . Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У визначений законом строк як позивач, так і відповідач звернулись до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини , як спадкоємці першої черги. Частиною 5 ст. 1224 ЦК України врегульовано, що за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Суду не представлено жодних доказів на підтвердження того, що спадкодавець перебував у безпорадному стані. Так, незважаючи на те, що згідно довідки МСЕК ( а.с. 11 ) [PERSON] був визнаний пожиттєво інвалідом першої групи , підгрупи „Б" ( поранений при захисті Вітчизни) , в судовому засіданні безспірно встановлено, що до липня 2013 року батько сторін самостійно ходив , придбавав для себе продукти харчування, відтак не потребував постійного стороннього догляду. Дана обставина підтверджується і показаннями свідків, допитаних в судовому засіданні, які пояснили, що [PERSON] ходив, купляв продукти, порався по господарству. Суд враховує і ту обставину, що відповідачка проживає на території іншого населеного пункту, у Київській області, відтак не могла постійно спілкуватись з батьком. Між тим, вона неодноразово приїздила навідувала батька, спілкувалась з ним в телефонному режимі. В період, який зазначає позивач як такий, що батько потребував догляду - з липня 2013 року і до моменту смерті спадкодавця, відповідачка перебувала на стаціонарному та амбулаторному лікуванні в зв"язку з захворюванням, що стверджується виписками з історії її хвороби. Суду не представлено і доказів на підтвердження того, що відповідач ухилялася від надання допомоги батькові. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed