Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Мотивуючи свої вимоги тим, що з часу постановлення рішення Дарницького районного суду м. Києва від 27 листопада 2009 року, яке набуло чинності, щодо стягнення з нього на користь позивачки аліментів в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на утримання сина [PERSON], [INFO], починаючи з 12 жовтня 2009 року й до повноляття дитини, змінився його як сімейний стан, так й матеріальний стан - наразі перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], має на утриманні матір, яка отримує мінімальну пенсію, а він хоча й працює, проте має посадовий щомісячний оклад приблизно 6 000 грн., іншого заробітку /доходу/ немає, при цьому має забезпечувати свою сім»ю житлом, за що сплачує значні кошти, в той час як відповідачка має власне житло, відповідно визначений судом розмір аліментів порушує його право як платника аліментів, що є підстаною для зміни розміру аліментів з 1/3 частини заробітку (доходу) на ? частку. Представник позивача [PERSON], діюча на підставі довіреності від 05 травня 2017 року, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з тих же підстав та просила їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні за безпідставністю та недоведеністю позовних вимог. Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають відмові у задоволенні із наступних підстав. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Розмір аліментів, відповідно до частини 1 статті 192 СК України, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Судом встановлено, що сторони є колишнім подружжям. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 02 грудня 2015 року, яке набуло чинності, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання сина [PERSON], [INFO], починаючи з 12 жовтня 2009 року й до повноляття дитини (а.с. 5). Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Позивач вважає, що змінився його як сімейний стан, так й матеріальний стан - наразі перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], має на утриманні матір, яка отримує мінімальну пенсію, а він хоча й працює, проте має посадовий щомісячний оклад приблизно 6 000 грн., іншого заробітку /доходу/ немає, при цьому має забезпечувати свою сім»ю житлом, за що сплачує значні кошти, в той час як відповідачка має власне житло, відповідно визначений судом розмір аліментів порушує його право як платника аліментів, що є підстаною для зміни розміру аліментів з 1/3 частини його заробітку (доходу) на ? частку. Проте, погодитися з такою позицією не можна. Так, відповідач є платником аліментів для єдиної дитини - сина [PERSON], інших утриманців, яким сплачує аліменти за рішенням суду не має, змінивши сімейний стан після розірвання шлюбу з відповідачкою, він одружився, проте дітей від цього шлюбу не має, він є працевлаштованою особою, працює в органах внутрішніх справи, згідно довідки про розмір його заробітної плати за 2017 рік, його середньомісячна заробітна плата складає 8 120 грн. 42 коп. (97 455 грн. 14 коп. (річний дохід) : 12 місяців = 8 120 грн. 42 коп.) (а.с.28), а тому він спроможний сплачувати аліменти на єдиного сина у визначеному судовим рішенням розмірі. Так, зміна матеріального або сімейного стану батьків дитини, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них та інші випадках, передбачених цим Кодексом, згідно спірних правовідносин не встановлено. Враховуючи викладене, судом не встановлено умов, які могли би бути підставою згідно ч.1 ст. 192 СК України для зміни (зменшення) розміру аліментів. На підставі викладеного, ст. 192 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»,

Outcome: dismissed