Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 09.06.2010 року [PERSON] отримав кредиту розмірі 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/ pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 "Правил користування платіжною карткою". ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 30.06.2015 року має заборгованість - 4303,50 грн., яка складається з наступного: 699,13 грн. - заборгованість за кредитом; 1383,25 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1540,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина). 181,12 грн. - штраф (процентна складова). Розрахунок суми заборгованості додається. (Розрахунок заборгованості відображено з моменту надання та отримання кредитної послуги.) На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК". На підставі ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615,629, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 3,15,107, 110 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 5, 14 Закону України "Про захист персональних даних", ст. 6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", п.п. 1.1.2.3, 1.1.2.4, 1.1.2.7, 1.1.3.1.9, 1.1.3.2.2, 1.1.3.2.3, 1.1.7.12, 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4, 2.1.1.3.5, 2.1.1.5.5, 2.1.1.5.6, 2.1.1.7.6, 2.1.1.12.9, 2.1.1.12.11 Умов та Правил надання банківських послуг просить суд: стягнути з відповідача - [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК": заборгованість у розмірі 4303,50 грн. за кредитним договором № б/н від 09.06.2010 року, яка складається з наступного: 699,13 грн. - заборгованість за кредитом; 1383,25 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1540,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 181,12 грн. - штраф (процентна складова); судові витрати у розмірі 243,60 грн. Представник позивача Сафір Ф.О. у судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суд клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити їх у повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, але надіслав на адресу суду заперечення на позовну заяву, згідно якої просить суд відмовити ПАТ КБ «Приватбанк» у задоволенні позову у зв'язку із пропуском строків позовної давності. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 09.06.2010 року [PERSON] отримав кредиту розмірі 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/ pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", з розрахунку 360 календарних днів на рік. Згідно до ст. 526 Цивільного кодексу України,- зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 629 ЦК України,- договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти та комісійні витрати. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Статтею 253 ЦК України, визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором б\\н від 09.06.2010 року, укладеного між сторонами, відповідач здійснив останній платіж за вказаним договором 06.08.2012 року, тому початок перебігу строку позовної давності почався 07.08.2012 року, а закінчився 06.08.2015 року. Згідно договору б\\н від 09.06.2010 року, укладеного між сторонами, погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами до 25 числа наступного місяця, тому початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту невиконання позичальником цього зобов'язання, з 26 серпня 2012 року. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). За таких обставин включення для обрахування пені прострочених платежів, які мали місце поза межами позовної давності до основної вимоги, не ґрунтується на вимогах закону. Судом встановлено, що строк позовної давності для стягнення кредиту, відсотків, комісії та інших нарахувань закінчився 25 серпня 2013 року, а строк позовної давності по стягненню пені закінчився 25 серпня 2015 року. Натомість банк звернувся до суду з позовом 21.08.2015 року, чим порушив строк позовної давності. Позивач не ставить питання про поновлення строку позовної давності. Відповідачем заявлено вимогу про застосування строків позовної давності. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно до ч. 3 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»,- встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Враховуючи, що позивачем подано позов до відповідача про стягнення заборгованості лише 21.08.2015 року і строки позовної давності закінчилися, а відповідач просить застосувати позовну давність, то суд відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України приходить до висновку, що у задоволені позову ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" до [PERSON] про стягнення заборгованості необхідно відмовити у повному обсязі у зв'язку з закінченням строку позовної давності. На підставі до ч. 3 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», ч. 3 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», ст.ст. 256-258, 260, 267, 526, 629, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed