Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

06.02.2014 позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить визнати недійсним укладений між ним та АКІБ «УкрСиббанк» кредитний договір №16-7VM/06-2006М від 08.06.2006року, згідно умов якого, йому було надано кредит в сумі 60000,00 доларів США зі сплатою за користування кредитними коштами в розмірі 14% річних, з кінцевим строком повернення 08.06.2017року. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач вважає, що кредитний договір укладений з порушенням вимог Закону "Про захист прав споживачів", а саме відповідач не повідомив його у письмовій формі про умови надання кредиту, не надав у повному обсязі інформацію про умови кредитування та детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача,тобто відомості про сукупну вартість усіх платежів за кредитним договором, графік платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів, що позбавило на думку позивача зробити свідомий вибір, виходячи з того, що споживач не наділений спеціальними знаннями про властивості та характеристики продукції. Одночасно зазначає, що Банком було створено арифметичне викривлення відношення кількості днів у році( тобто принцип 360 днів застосовано лише у знаменнику, а в чисельнику застосовано кількість календарних днів), а саме 366/360=1,016=101,6%, що вказує на штучне збільшення відсотків на 1,6% без відома та інформування позивача. Таким чином, позивач вважає, що відповідач ввів його в оману. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на викладені в ньому обставини та просив його задовольнити. Додатково до викладеного представник позивача зазначив, що в графіку платежів не зазначено щомісячний платіж нарахування відсотків. Крім того зазначив, що про порушення свого права позивач дізнався під час виконання кредитного договору, а саме з дати пред'явлення позивачу нотаріусом виконавчого напису. Представник відповідача ПАТ «УкрСиббанк» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не надав. Представник третьої особи ПАТ «Дельта Банк» в судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на викладене у письмових запереченнях проти позову та на відсутність підстав згідно чинного цивільного законодавства для визнання договору недійсним. При цьому вказала на те, що ПАТ «УкрСиббанк» при підписанні кредитного договору надав позивачу повну інформацію стосовно сукупної вартості кредиту, в якому останній своїм підписом засвідчує, що він в письмовій формі був ознайомлений з орієнтованою сукупною вартістю кредиту, а також зазначив, що зміст умов кредитування йому зрозумілий. Також представник третьої особи послалась на пропуск позивачем встановленого строку позовної давності, оскільки про оспорювані умови договору позивачу було відомо при підписанні та укладенні договору 08.06.2006 року. На підставі ст.ст. 169,224 ЦПК України, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи за відсутності представника відповідача, та ухвалити заочне рішення по справі, на підставі наявних в ній доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи ПАТ «Дельта Банк», з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх шляхом дослідження письмових доказів, приходить до наступного. Як встановлено судом, 08.06.2006року між АКІБ «УкрСиббанк» та позивачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 16-7VM/06-2006М про надання кредиту в розмірі 60000,00 доларів США зі сплатою за користування кредитними коштами в розмірі 14% річних, з кінцевим строком повернення 08.06.2017року (а.с.7-11). Відповідач виконав свої зобов'язання за кредитним договором перед позивачем, надав [PERSON] грошові кошти в розмірі 60000,00 доларів США, що не заперечувалося представником останнього в судовому засіданні. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.215, ч.1 ст.203 ЦК України підставою недійсності правочину є суперечливість змісту правочину ЦК України, актам цивільного законодавства. Доводи позивача та його представника про недотримання при укладенні оспорюваного Договору вимог Закону України "Про захист прав споживачів" не приймаються судом як безпідставні, оскільки базуються на суб'єктивному тлумаченні умов кредитного договору та вимог Закону України "Про захист прав споживачів". Як вбачається зі змісту вищезазначеного кредитного договору [PERSON] було поінформовано про всі його істотні умови, спосіб та терміни погашення кредиту, розмір та терміни сплати процентів та інших платежів тощо, що підтверджується підписом позивача на договорі, й позивач [PERSON] засвідчив, що зміст умов кредитування йому зрозумілий. За таких обставин, власні дії позивача, що виразилися у підписанні кредитного договору та здійсненні напису щодо ознайомлення з його умовами і відсутністю претензій, являється підтвердженням ознайомлення позивача зі змістом укладеної ним угоди та бажанням щодо настання правових наслідків, обумовлених цією угодою. Виходячи з цього, позивач не заперечує вільного волевиявлення та його вільної згоди щодо всіх умов даного кредитного договору на момент його укладення та протягом його виконання. Таким чином, при підписанні кредитного договору всі передбачені чинним законодавством вимоги для укладення договору були дотримані, договір містить всі передбачені чинним законодавством відомості, дотримано всіх вимог щодо змісту та форми його укладення, а тому не вбачається підстав стверджувати про невідповідність його умов вимогам законодавства та навмисне введення позивача в оману, на що позивач посилається у своїй позовній заяві. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Виходячи з вищевикладеного, оскільки судом не встановлено порушення прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах, відсутні підстави для застосування судом позовної давності до заявлених позивачем вимог. Таким чином, суд надходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв'язку з їх безпідставністю та необгрунтованістю.

Outcome: dismissed