Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

У травні 2021 року позивач звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Самсунг Електронікс Україна Компані» про розірвання договору купівлі-продажу, відшкодування збитків та моральної і матеріальної шкоди. Свої вимогу мотивував тим,що 24 грудня 2020 року придбав прально-сушильну машину Samsung WD70M4443JW/UA, за яку сплатив 12 350 грн. Вказав, що після придбання товару у було виявлено недоліки, а саме пральна машина не віджимала, при заявлених 1400 оборотів не виходила навіть на 400 та не сушила білизну, у зв`язку з чим товар тричі підлягав ремонту в період гарантійного строку. В подальшому позивач звернувся з проханням замінити товар на аналогійний товар належної якості до магазину, однак магазин позитивної відповіді не надав, оскільки сервісна служба Samsung має надати акт про те, що товар бракований. Враховуючи викладене просив суд розірвати договір купівлі-продажу правильно-сушильної машини Samsung WD70M4443JW/UA, укладеного між позивачем та відповідачем, стягнути з відповідача грошові кошти за прально-сушильну машину Samsung WD70M4443JW/UA у розмірі 18899 грн., стягнути моральну та матеріальну шкоду у розмірі 200 000 грн. 24.06.2021 року на адресу Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшов відзив на позовну заяву. Вказали, що відповідач заперечує, щодо задоволення позову жодний майстер з АСЦ не встановив заявлений позивачем недолік. В діях ТОВ «Самсунг Електронікс Україна компані » відсутній склад цивільного правопорушення, яке могла бути підставою для відшкодування позивачу моральної та матеріальної шкоди. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.05.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. У судовому засідання позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити позов. У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, просив суд відмовити в задоволенні позову. Заслухавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Згідно з встановленим ст.13 ЦПК України принципом диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексах випадках. Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Судом встановлено, що 24.12.2020 року позивачем в групі компанії інтернет-магазину було придбано пральну машину Samsung WD70M4443JW/UA, що підтверджується товарним чеком № 735404. Відповідно до акту технічного стану № 010221 вбачається, що позивачем заявлено недолік не сушить білизну, однак пральна машина Samsung WD70M4443JW/UA на момент виїзду майстра ремонту не потребує. Відповідно до обліков-технічної картки/заказ-наряду № 30044802 вбачається, що позивачем заявлено недолік після сушіння білизна залишається мокрою. Відповідно до листа МТІ-Сервіс № ТЦЗ/01-01/20210915 від 15.09.2021 року вбачається, що за результатами візитів співробітника АСЦ «МТІ - Сервіс» не було виявлено заявлених споживачем недоліків (підтверджується обліково-технічною картою/ заказ-наряд № 30044802). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», гарантійний строк - строк, протягом якого виробник (продавець, виконавець або будь-яка третя особа) бере на себе зобов`язання про здійснення безоплатного ремонту або заміни відповідної продукції у зв`язку з введенням її в обіг. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про захист прав споживачів» виробник (виконавець) забезпечує належну роботу (застосування, використання) продукції, в тому числі комплектуючих виробів, протягом гарантійного строку, встановленого нормативно-правовими актами, нормативними документами чи договором. Гарантійний строк зазначається в паспорті на продукцію або на етикетці чи в будь-якому іншому документі, що додається до продукції. Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів» що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. При розгляді справи сторонами не було надано доказів щодо гарантійного строку пральної машини. Згідно з ст. 8 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов`язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Стосовно непродовольчих товарів, що перебували у використанні та були реалізовані через роздрібні комісійні торговельні підприємства, вимоги споживача задовольняються щодо товарів, гарантійний строк на які не закінчився. Стаття 708 ЦК України передбачає, що у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов`язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором: 1) вимагати від продавця або виготовлювача безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат, здійснених покупцем чи третьою особою, на їх виправлення; 2) вимагати від продавця або виготовлювача заміни товару на аналогічний товар належної якості або на такий самий товар іншої моделі з відповідним перерахунком у разі різниці в ціні; 3) вимагати від продавця або виготовлювача відповідного зменшення ціни; 4) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. Відповідно до ч. 5 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» виробник (виконавець) зобов`язаний забезпечити використання продукції за призначенням протягом строку її служби, передбаченого нормативним документом або встановленого ним домовленістю із споживачем, а в разі відсутності такого строку протягом десяти років. Виробник (виконавець) зобов`язаний забезпечити технічне обслуговування гарантійний ремонт продукції, а також її випуск і поставку для підприємств, що здійснюють технічне обслуговування та ремонт, у необхідному обсязі та асортименті запасних частин протягом усього строку її виробництва, а після зняття з виробництва протягом строку служби, в разі відсутності такого строку протягом десяти років. Згідно з ч. 4 ст. 17 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли під час гарантійного строку необхідно визначити причини втрати якості продукції продавець (виконавець, виробник) зобов`язаний у триденний строк з дня одержання від споживача письмової згоди організувати проведення експертизи продукції. Експертиза проводиться за рахунок продавця (виконавця, виробника). Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Матеріали справи не містять доказів, які б указували на недоліки товару або істотні недоліки, які роблять неможливим чи недопустимим використання прально-сушильної машини відповідно до цільового призначення, тому підстави для застосування п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону № 1023-ХІІ відсутні, а тому в задоволенні позовної вимоги щодо розірвання договору купівлі-продажу слід відмовити. Також в ході судового розгляду не встановлено спричинення позивачеві збитків та моральної шкоди внаслідок неправомірних дій ТОВ „Самсунг Електронікс Україна Компані". Так, згідно із частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27.03.1992 року № 6 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно з пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Для застосування вказаних санкцій, в даному випадку до ТОВ „Самсунг Електронікс Україна Компані", які є мірою цивільно-правової відповідальності, треба обов`язково довести його вину. Позивачем не надано доказів спричинення з вини відповідача ТОВ „Самсунг Електронікс Україна Компані" моральної шкоди та майнової шкоди у вигляді витрат, не надано доказів неправомірної поведінки відповідача, безпосередній причинний зв`язок між правопорушенням та заподіянням збитків. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України „Про захист прав споживачів" при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. На думку суду, вказані норми Закону не підлягають застосуванню при вирішенні даного спору, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. За правилам п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України „Про захист прав споживачів" споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Разом з цим, у справі не встановлено обставин, з якими Закон пов`язує право споживача на відшкодування моральної шкоди, як не встановлено і підстав для відшкодування матеріальної шкоди за рахунок відповідача ТОВ „Самсунг Електронікс Україна Компані" у вигляді витрат, які позивач зробив для відновлення свого порушеного права. Відповідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. ст. 43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Згідно зі статей 77, 78 цього Кодексу докази мають бути належними та допустимими. Отже, підсумовуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що ТОВ „Самсунг Електронікс Україна Компані" діяло в межах та порядку, визначених ст. 8 Закону України „Про захист прав споживачів" та не порушувало права позивача, як споживача, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити повністю.

Outcome: dismissed