Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача [PERSON] на його користь грошові кошти в сумі 33701 гривню 72 копійки та сплачений судовий збір в сумі 1921 гривню. Позов мотивований тим, що відповідачеві [PERSON] призначено пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком з 25 листопада 2016 року. 24 травня 2019 року виявлена переплата в сумі 36266 гривень 12 копійок за період з 20 червня 2018 року по 31 травня 2019 року. Позивач стверджував, що переплата виникла у зв`язку з тим, що відповідно до абзацу 4 пункту 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 1 жовтня 2017 року час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи зі шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і у пільгових розмірах. Відповідно до абзацу 3 пункту 3 статті 45 Закону якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 Закону для призначення пенсії, тобто середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Позивач зазначив, що за період перебування на пенсії по інвалідності внаслідок професійного захворювання страховий стаж пенсіонера становив 8 місяців 4 дні, тому право на застосування середньої заробітної плати (доходу), визначеної частиною другою статті 40 Закону для призначення пенсії було відсутнє (тобто 5377 гривень 90 копійок). При опрацюванні пенсійної справи 21.06.2018 року (перехід на пенсію за віком з 20.06.2018 року) програмним забезпеченням було застосовано середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за перерахунком пенсії в розмірі 3764 гривні 40 копійок. 24 травня 2019 року по телефону пенсіонера було повідомлено про виявлену переплату, а також висловлено прохання з`явитися до управління для вирішення питання повернення зайво виплачених коштів. Пенсіонер до управління з`явився 28 травня 2019 року і надав згоду на утримання переплати, але 11 липня 2019 року відкликав свою заяву. Позивач вказав, що станом на 1 жовтня 2019 року залишок переплати складає 33701 гривню 72 копійки. 17 жовтня 2019 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (а.с. 18). 22 січня 2020 року відповідач [PERSON] надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити повністю у задоволенні позовних вимог (а.с. 25-26). Відзив мотивовано тим, що на думку відповідача позивач невірно посилається на положення статті 50 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та статтю 102 Закону України "Про пенсійне забезпечення", які передбачають випадки, коли переплата пенсії виникла внаслідок зловживань з боку пенсіонера. Відповідач стверджує про те, що з його боку жодних зловживань, внаслідок яких виникла переплата, не було і не могло бути. 18 лютого 2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду (а.с. 30). Позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 25 листопада 2016 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області відповідачеві [PERSON] призначено пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком (а.с. 11-13). У період з 20 червня 2018 року по 31 травня 2019 року, з вини працівників Маловисківського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, внаслідок перерахунку пенсії виникла переплата в сумі в сумі 36266 гривень 12 копійок (а.с. 8). 28 травня 2019 року відповідач [PERSON] надав згоду на утримання переплати (а.с. 9). 11 липня 2019 року відповідач [PERSON] відкликав свою заяву на утримання переплати (а.с. 10). Наведені факти вказують на такі права і обов`язки сторін. Відповідно до частини 1 статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Згідно статті 102 Закону України "Про пенсійне забезпечення" пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду. Статтею 1215 ЦК України передбачено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Оцінюючі в сукупності докази, які надані учасниками справи, судом не встановлено зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних. Крім того, судом не встановлено факту недобросовісного набуття відповідачем [PERSON] отриманих коштів у розмірі 33701 гривню 72 копійки, які є пенсійною виплатою, призначеною йому уповноваженим органом Пенсійного фонду України, як і не встановлено й наявності рахункової помилки. Тому, відповідно до приписів статті 1215 ЦК України зазначена сума поверненню не підлягає.

Outcome: dismissed