Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача , в якому зазначає , що [INFO] у віці 85 років в с. Миколаївка Петропавлівського району померла мати [PERSON] [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерті серії [NUMBER] від 19.07.2013 року. 02.12.2013 року вона звернулась до виконуючого обов'язки завідувача Петропавлівської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої матері [PERSON]. Державному нотаріусу вона надала Державний акт на право приватної власності на землю серії ДП б/н виданий на ім'я [PERSON], яка мешкає в [ADDRESS] на підставі рішення Миколаївської сільської ради від 13 грудня 1995 року № 72, яким матері передано у приватну власність земельна ділянка площею 0.68 гектарів в межах згідно з планом яка розташована на території с. Миколаївка, яку передано для обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 269 виданому Миколаївською сільською радою 19.02.1996 року. Постановою державного нотаріуса за № 336/02-31 від 02.12.2013 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої матері [PERSON]. В обгрунтування відмови нотаріусом вказано, що в провадженні Петропавлівської державної нотаріальної контори заведена спадкова справа за №21/2013. З наданих нею документів вбачаються розбіжності в прізвищі, а саме "[PERSON]", а в державному акті - "[PERSON]". Виходячи з п.4.15 глави 10 розділу ІІ "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", яка затверджена Наказом МЮУ 22.02.2012р. № 296/5, щодо видачі свідоцтва про право на спадщину, на майно яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкоємцеві. Згідно вимог ст.49 Закону України "Про нотаріат" зі змінами і доповненнями станом на 1 лютого 2010 року нотаріус, який вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. В свідоцтві про одруження її батьків № 4 від 20.05.1947 року виданому виконкомом Миколаївської сільської ради прізвище матері вказано "[PERSON]". В Державному акті серії І-ДП № 005865 на право власності на земельну ділянку ( пай № 458) розміром 5.911 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва також прізвище матері вказано "[PERSON]". Отже, на цей час вона являється спадкоємцем на майно померлої матері [PERSON] на законних підставах, але не може розпорядитися цим майном на свій розсуд, так як у неї відсутній належним чином оформлений правовстановлюючий документ на спадкове майно і тому нотаріус відмовляє їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на цю земельну ділянку. Її право власності в порядку спадкування не визнається державним нотаріусом в зв'язку з відсутністю в неї належним чином оформленого правовстановлюючого документа на спадкову земельну ділянку, тому вона вимушена звернутися до суду через помилку допущену працівниками Миколаївської сільської ради при виготовлені державного акту. Просить суд встановити факт належності її матері [PERSON] Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП б/н виданий на ім'я [PERSON], яка мешкає в [ADDRESS] на підставі рішення Миколаївської сільської ради від 13 грудня 1995 року № 72, яким матері передано у приватну власність земельна ділянка площею 0.68 гектарів в межах згідно з планом яка розташована на території с. Миколаївка, яку передано для обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 269 виданому Миколаївською сільською радою 19.02.1996 року. Визнати за нею, [PERSON] право приватної власності на землю згідно державного акту серії ДП б/н виданий на ім'я [PERSON], яка мешкає в [ADDRESS] на підставі рішення Миколаївської сільської ради від 13 грудня 1995 року № 72, яким матері передано у приватну власність земельну ділянку площею 0.68 гектарів в межах згідно з планом, вартістю 20 258 40 грн, яка розташована на території с. Миколаївка, яку передано для обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства, який зареєстровано в Книзі записів державних актів н6а право приватної власності на землю за № 269 виданому Миколаївською сільською радою 19.02.1996 року. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач в своїй заяві просить суд справу заслухати у її відсутність , позов підтримує . Відповідач також просить суд справу заслухати без його участі. Позов визнає. Вивчивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає повному задоволенню . У судовому засіданні встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. А саме - - [INFO] у віці 85 років в с. Миколаївка Петропавлівського району померла мати позивачки [PERSON] - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерті серії [NUMBER] від 19.07.2013 року. - Постановою нотаріуса від 02.12.2013 р. позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії , так як у правовстановлюючих документах вбачаються розбіжності , а саме - в прізвищі " [PERSON]", а в державному акті -" [PERSON]". В Державному акті на право приватної власності на землю , серії ДП , б/н , від 19.02.1996 р. дійсно зазначено - " [PERSON]". В іншому Державному акті... , серії 1-ДП № 005865 зазначено - " [PERSON]". Відповідно до п. 6 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно п.12 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вбачається, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі не збігаються з ім'ям , по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними в свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому. Що стосується вимог позивачки щодо визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування ? Згідно ч. 1 ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно ч. 1 до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ч. 1 ст. 1261 у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У п. 3.5 узагальнення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 1.03.2013р. зазначено, що спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 1129 ППВСУ від 30 травня 2008 року №7 про те, що відповідно дост. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивач надала достатню кількість доказів на підтвердження своїх вимог та належним чином обґрунтувала свій позов. Також суд дійшов висновку про можливість звільнення відповідача від сплати судових витрат. На підставі викладеного ,

Outcome: approved