Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з останнього заборгованості за кредитним договором б/н від 04.04.2011 року в сумі 59 958,20 грн. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що згідно вказаного договору відповідач отримав кредит у розмірі 6200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Згідно умов укладеного договору, Договір складається із Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця відповідач надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписав заяву на отримання кредиту та згоден з Умовами та правилами, тарифами складають між ним та Банком Кредитний договір, підтверджується підписом у заяві. При укладанні Кредитного договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. В ст.599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У порушення вимог статей 526,527,530 ЦК України та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Сторони у судове засідання не з'явилися, подавши до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, при цьому позивач наполягає на позовних вимогах, а відповідач проти позову не заперечує та повністю згоден з ним. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 04.04.2011 року між сторонами було укладено договір за б/н, згідно з якого, відповідач отримав кредит у розмірі 6200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Згідно умов укладеного договору, Договір складається із Заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Копія свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 054809 є підтвердженням того факту, що 17.07.2009 року проведена заміна свідоцтва про державну реєстрацію на підставі зміни найменування юридичної особи, що також вбачається з витягу із Статуту (нова редакція) ПАТ КБ "Приватбанк", де зазначено, що закрите акціонерне товариство КБ "ПриватБанк" змінило найменування на Публічне акціонерне товариство КБ "ПриватБанк", яке, в свою чергу, є правонаступником всіх прав та зобов'язань ЗАТ КБ "ПриватБанк", що вбачається також зі Статуту ПАТ КБ "ПриватБанк". Відповідно до банківської ліцензії №22 від 05 жовтня 2011 року виданої Національним банком України відповідачу по справі вбачається, що Публічне акціонерне товариство КБ "ПриватБанк" має право здійснювати банківські послуги, визначені частиною третьою статті 47 Закону України "Про банки і банківську діяльність". Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідач належним чином не виконує умови договору, внаслідок чого, станом на 28.02.2017 р. заборгованість становить - 59 958,20 грн., яка складається з наступного: 5725,73 грн. - заборгованість за кредитом; 47 801,13 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3100 грн. - заборгованість по комісії, пенею за користування кредитом. Відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг штрафи становлять: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 2831,34 грн. - штраф (процентна складова). Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509,526,1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 59 958,20 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 28.02.2017 року. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо за договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідності до ст.509 ЦК України, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України і є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певні послуги, а інша сплатити вартість отриманих послуг. Крім того, згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином. Як вбачається з ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. До винесення рішення ні однією із сторін не заявлено клопотання про застосування позовної давності. При таких обставинах позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно зі ст.88 ЦПК України, ст.4 ЗУ "Про судовий збір" з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по справі, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 1600,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved