Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду у своїх інтересах та інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в здійсненні права власності та витребування правовстановлюючого документа, шляхом зобов"язання відповідача не чинити перешкоди позивачу [PERSON] в здійсненні права власності на належну йому земельну ділянку площею 0,0978 га, кадастровий номер 21212110100:00:004:1020, яка призначена для будівництва та обслуговування будинку по [ADDRESS], та зобов"язати відповідача повернути [PERSON] та [PERSON] правовстановлюючий документ на цю земельну ділянку - державний акт на право власності на земельну ділянку. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачеві [PERSON] належить на праві приватної власності незавершений будівництвом індивідуальний житловий будинок по [ADDRESS], 33 % готовності, а також спірна земельна ділянка - на підставі згаданого державного акту на право власності на земельну ділянку. Позивачі є рідними братами. Позивач [PERSON] на даний час тимчасово відсутній. [PERSON] звернувся до [PERSON] з проханням відчужити належне йому майно, для чого оформив доручення від 08.04.2014 року строком на три роки, яке посвідчено в нотаріальному порядку, зареєстровано в реєстрі за № 359. Даною довіреністю позивача [PERSON] уповноважено розпоряджатися майном брата та укладати всі дозволені законом правочини з розпорядження цим майном, в тому числі з правом представляти інтереси [PERSON] в усіх державних, громадських, господарських та інших підприємствах, органах нотаріату, у судових та інших органах. Позивачеві [PERSON] стало відомо, що відповідач [PERSON], яка є матір"ю позивачів, має державний акт на право власності на земельну ділянку по [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON]. Передати оригінал даного державного акту [PERSON] відповідач відмовилась. [PERSON] подавав оголошення в газету "Новини Виноградівщини" про втрату державного акту на право власності на спірну земельну ділянку. 07.07.2014 року звернувся із заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області про видачу свідоцтва про право власності на земельну ділянку взамін втраченого державного акту на право власності. Проте, 09.07.2014 року державним реєстратором було відмовлено у реєстрації права власності та видачі свідоцтва у зв"язку з тим, що під час розгляду заяви відповідач пред"явила державному реєстратору оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку. Такими діями відповідач, на думку позивачів, порушує право власності позивача [PERSON] на нерухоме майно, зокрема, його право на розпорядження, володіння та користування земельною ділянкою, що суперечить положенням ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. Позивач [PERSON], як довірена особа позивача [PERSON], не може без державного акту на право власності на земельну ділянку виконати повноваження, надані йому згідно доручення від 08.04.2014 року. За таких обставин вимушені звернутись з позовом до суду. Ухвалою суду 12.12.2014 року на підставі п. 3 ч. 1 ст. 205 ЦПК України закрито провадження у справі в частині позову [PERSON] про зобов"язання [PERSON] не чинити перешкоди позивачу [PERSON] в здійсненні права власності на належну йому земельну ділянку площею 0,0978 га, кадастровий номер 21212110100:00:004:1020, яка призначена для будівництва та обслуговування будинку по [ADDRESS], та зобов"язати [PERSON] повернути [PERSON] правовстановлюючий документ на цю земельну ділянку - державний акт на право власності на земельну ділянку. Позивач [PERSON], адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали та надали пояснення по суті позовних вимог аналогічні викладеному у позовній заяві. Просять суд задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] та її предстанвик [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали та у своїх поясненнях зіслались на обставини, викладені у письмовому запереченні на позовну заяву від 03.10.2014 року (а.с. 45). Зокрема, відповідач вказала на те, що [PERSON] 08 квітня 2014 року не видавав довіреності [PERSON], оскільки на час її видання перебував за кордоном, представником [PERSON] згідно довіреності від 25 квітня 2013 року є вона, відповідач, та у неї знаходяться оригінали документів, що посвідчують право власності [PERSON] на належне йому нерухоме майно. Просять відмовити у задоволенні позову з урухванням тієї обстаивни, що дія довіреності зареєстрованою в реєстрі за № 359 припинена (а.с.98). Заслухавши пояснення, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до таких висновків. У відповідності до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно положень ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить незавершений будівництвом житловий будинок готовністю 33 % з надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], та земельна ділянка за даною адресою, призначена для будівництва і обслуговування жилого будинку, площею 0,0978 га, кадастровий номер 21212110100:00:004:1020, з приводу якої виник спір (а.с.9, 10, 11-13). Позивач [PERSON] звертаючись до суду з позовом від свого імені та від імені [PERSON], як на правову підставу звернення до суду посилається на нотаріально посвідчену довіреність, якою [PERSON] уповноважив його розпоряджатися належним йому майном - незавершеним будівництвом (готовністю 33 %) житловим будиноком з господарсько-побутовими будівлями № 66 та земельною ділянкою біля нього, площею 0,0978 га, яка призначена для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, довіреність зареєстрована в реєстрі за № 359 (а.с.14). [PERSON] подано позов до [PERSON]. Поряд з цим, 25 квітня 2013 року у місті Нью-Йорк, Сполучені Штати Америки [PERSON] оформив довіреність, якою уповноважив [PERSON], [INFO] бути його представником в усіх державних, приватних, громадських, господарських, комунальних та інших установах, організаціях і підприємствах України незалежно від їх форми власності та підпорядкування тощо з усіма необхідними повноваженнями з усіх без винятку питань, що стосуватимуться його, а також з питань продажу належного йому майна, а саме, будинку, який знаходиться в місті Виноградів за адресою: [ADDRESS]; укладати всі дозволені законом правочини цивільно-правового характеру; одержувати належні йому грошові суми тощо. Довіреність видана строком на три роки - до 25 квітня 2016 року, посвідчена нотаріусом штату Нью-Йорк [PERSON], зареєстровано в реєстрі за AU № 814 (а.с.24). Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У ч. 1 ст. 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Аналогічні по суті положення містяться у ч. 1 ст. 317 ЦК України, де передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, та ч. 1 ст. 319 ЦК України, згідно якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України у редакції, яка була чинною до 05.03.2009 року, документом, що посвідчував право власності на земельну ділянку, був державний акт на право власності на земельну ділянку. Так, судом встановлено, що [PERSON] подавав оголошення у газету "Новини Виноградівщини" про втрату згаданого правовстановлюючого документа. 07 липня 2014 року він звертався до Реєстраційної служби Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області із заявою про проведення державної реєстрації права приватної власності на спірну земельну ділянку та видачу свідоцтва про право власності на земельну ділянку взамін втраченого державного акту на право власності на земельну ділянку. 09 липня 2014 року державним реєстратором прав на нерухоме майно [PERSON] прийнято рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, яким відмовлено у державній реєстрації права власності на відповідну земельну ділянку за [PERSON] з тих підстав, що заявлене право вже зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, оскільки наявний оригінал державного акту на цю земельну ділянку, який пред"явлено гр. [PERSON], що діє по довіреності від імені власника [PERSON]. Суд встановив, що [PERSON] є власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, площею 0,0978 га, кадастровий номер 21212110100:00:004:1020, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Право власності [PERSON] на цю земельну ділянку посвідчено державним актом на право власності на земельну ділянку. Проаналізувавши встановлені обставини та оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до висновку, що права позивача [PERSON] щодо володіння, користування та розпорядження належною [PERSON] земельною ділянкою, чим обгрунтовано позов, відповідачем не порушені, при цьому виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Частиною 3 ст. 237 ЦК України передбачено, що представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. У відповідності до ч. 1 ст. 244 ЦК України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Відповідно до ч. 3 ст. 244 ЦК України довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. При розгляді справи та на час вирішення справи встановлено, що дія довіреності від 08 квітня 2014 року, якими надано було право [PERSON] (позивач), вчиняти правочини від імені [PERSON], з 3 листопада 2014 року припинена, що підтверджується витягом про реєстарцію в Єдиному реєстрі довіреностей (а.с.14-16,98). Тому та обставина, що правовстановлюючий документ на право власності на належну [PERSON] земельну ділянку знаходиться у відповідача не є такою, що свідчить про порушення відповідачем прав позивача [PERSON]. Щодо зобов"язання відповідача повернути позивачу правовстановлюючий документ на земельну ділянку, з приводу якої виник спір, то судом прийнято до уваги викладене вище, а також враховано наступне. Покликання позивача [PERSON] на те, що відсутність у нього оригіналу правовстановлюючого документу на спірну земельну ділянку унеможливлює здійснення ним своїх повноважень від імені позивача [PERSON], не можуть бути покладені в основу рішення суду про задоволення позовних вимог з таких причин. Відповідач має повноваження на представництво інтересів позивача [PERSON], відтак, оригінал державного акту на право власності [PERSON] на земельну ділянку знаходиться у неї правомірно. За встановлених обставин, оцінивши у відповідності до ст. 212 ЦПК України належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що права позивача відповідачем не порушено, тому правові підстави для задоволення позову відсутні. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed