Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

позивач звернуся до суду з позовом, в якому просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього згідно рішення Андрушівського районного суду від 13.03.2015 року на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Посилаючись на свій важкий матеріальний стан в зв"язку з важкою хворобою та постійним перебуванням на стаціонарному лікуванні та наявність єдиного доходу від отримання пенсії по інвалідності 2-ї групи, просить винести рішення про стягнення з нього по 100 грн. щомісячно до досягнення дочкою повноліття. В судове засідання позивач не з"явився, направив заяву про розгляд справи в його відсутність, зазначаючи при цьому, що позов пітримує з вище зазначених підстав та просить його задовольнити. Відповідач в попередньому судовому засіданні позовні вимоги не визнала, в подальшому надіслала заяву про розгляд справи в її відсутність, просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Судом встановлено, що відповідач являється батьком дочки [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Андрушівського районного суду від 13. 03. 2015 року та виконавчого листа з відповідача були стягнуті аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Довідкою до акта МСЕК підтверджується, що [PERSON] з 25.02.2015 року є інвалідом 2-ї групи загального захворювання з ураженням внутрішніх органів. Згідно довідки КП "Зірненської туберкульозної лікарні" № 177 від 11.12.2015 року [PERSON] знаходиться на стаціонарному лікуванні з 27.11.2015 року і по даний час. Перебування на лікуванні підтверджується і листом даного лікувального закладу № 107 від 07.04.2016 року згідно якого [PERSON] і надалі перебуває на стаціонарному лікуванні, та за станом здоров»я потребує сторонньої допомоги. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини; стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 192 СК України та роз'яснень, що містяться у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений за судовими рішеннями або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Згідно із ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Однак, як свідчить довідка Управління праці та соціального захисту населення № 1045 від 14.12.2015 року позивач має постійний регулярний дохід, так як отримує пенсію по інвалідності з листопада 2015 року, розмір якої не є мінливим та становить 1 074,00 грн. щомісячно. З огляду на наведене, враховуючи стан здоров»я позивача, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та зміни розміру аліментів з 1/4 частини до 1/6 частини заробітку /доходу/ позивача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як це передбачено ч.2 ст. 182 СК України . В будь-якому випадку дитина повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами Сімейного кодексу України , так і Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікованапостановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 р. та набула чинності для України 27.09.1991р. Стаття 18 Конвенції встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Як зазначено в п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2016 року № 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: partial