Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позов про відшкодування моральної шкоди, спричиненої в звязку з ушкодженням здоров'я. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що працював на підприємстві - відповідача в шахті «Октябрська» в період з 21.08.1974 року по професії учнем електрослюсаря, підземним черговим електрослюсарем з ремонту устаткування, 20.11.1997 року звільнений з підприємства за власним бажанням. 20.02.2014 року рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини (протокол № 360) йому встановлено діагноз: - хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії) першого другого ступеню; радикулопатія попереково крижова та шийна з вираженими статико динамічними порушеннями хребта на фоні антеспондилолістезу, мязові тонічним та стійким больовим синдромом, з нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу, остеоартрозу, у поєднанні з періартрозами, ліктьових та колінних суглобів.Висновком медикосоціально експертною комісією (серія АБ № 0004887) йому первинно 18 липня 2014 року встановлено 50% втрати професійної працездатності, 35% по радикулопатії та 15% ХОЗЛ. Наступне переосвідчення 01.07.2015 року. Встановлено 3 групу інвалідності. Також зазначає, що саме з вини підприємства відповідача, він втратив здоровя, працездатність, змушений переносить хронічні фізичні болі, а звідси і моральні переживання, його непокоїть постійна задишка, навіть при незначному фізичному навантаженні, частий сухий, приступоподібний кашель, виникає головний біль, також турбує обмеження рухів в поперековому крижовому відділі хребта, посилення больових відчуттів при тривалій вимушеній позі, помірному фізичному навантаженні, біль в шийному грудному відділі хребта, в плечових суглобах, відчуття оніміння кінцівок. В зв'язку з болями в попереку не має змоги ходити, сидіти, відчуває гострі болі в тазовому відділі. Має проблеми з ходою, не має можливості фізично підійматися по сходам, ходити на невелику відстань. Скаржиться, що дуже часто хворіє бронхітом, виникає сухий кашель, стан полегшується, лише коли приймає антибіотики. Задишка супроводжується навіть при ходьбі, що в свою чергу дуже виснажує його фізично та морально. Взвязку з цим, він звернувся до суду з відповідним позовом та просить у відшкодування моральної шкоди стягнути з відповідача - Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на його користь 243 000,00 гривень. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], підтримав заявлені позовні вимоги в частині, що стосується стягнення з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», при цьому посилався на обставини, вказані в позовній заяві, та просив їх задовольнити. Зазначив, що у звязку з професійними захворюваннями, втратою працездатності, встановленням інвалідності, його довіритель зазнає фізичного болю та моральних страждань. Просить стягнути відшкодування моральної шкоди на користь [PERSON] у розмірі 243\~000,00 гривень. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав. Зазначив, що [PERSON] свідомо обрав даний фах та роботу на підприємстві, знав та повинен був знати про шкідливі фактори та умови праці, за це він мав певні пільги, а саме йому надавалося харчування, засоби індивідуального захисту, додаткова відпустка, скорочений робочий день. Вважає, що позивачем не доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, не надано доказів, які підтверджують глибину фізичних та моральних страждань. Крім того, до суду, через канцелярію, представником відповідача, надано заперечення проти позову, в яких представник вважає позов незаконним та необґрунтованим, просить у задоволенні позову відмовити. Вважає, що позивач не надав доказів у чому полягає протиправність поведінки відповідача, яка призвела до втрати ним професійної працездатності. Також позивач не довів причинно-наслідкового зв'язку праці на підприємстві ПАТ «Кривбасзалізрудком» з фактом втрати працездатності позивачем. Крім того, вважає, що органи санітарно-епідеміологічної служби та Фонду соціального страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання не мають повноваження встановлювати наявність або відсутність порушення зазначених норм, а висновок комісії, зазначений у п. 19 акту розслідування хронічного професійного захворювання від 22.05.14р., зроблений з перевищенням повноважень, передбачених чинним законодавством України. Крім того, вважає, що [PERSON] взагалі не враховано те, що відповідно до Гігієнічної класифікації праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я від 27.12.2001р. № 528, наявність шкідливих умов праці законодавчо допускається та вони характеризуються такими рівнями шкідливості виробничих факторів, які перевищують гігієнічні нормативи і здатні чинити несприятливий вплив на організм працюючого. Відповідач забезпечував Позивача засобами колективного та індивідуального захисту і скорочував час дії шкідливих виробничих факторів відповідно до норм діючого законодавства. Також в обґрунтування своєї позиції представник ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» посилається на ті обставини, що укладаючи з відповідачем трудовий договір, відповідно до ст. 29 КЗпП України, [PERSON] було роз'яснено під розпис його права і обов'язки, про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, при цьому позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров'я та його наслідки. Таким чином, відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував, а тому протиправних дій відносно [PERSON], які б знаходились в причинному зв'язку з настанням професійного захворювання - не вчиняв, а тому не може нести відповідальності у вигляді моральної шкоди. Вважає, що в отримані [PERSON] професійного захворювання та так званих «моральних страждань» відбулося з його вини, оскільки він мав право розірвати трудовий договір за власним бажанням. За роки праці у шкідливих умовах він з метою отримання більшої заробітної плати, більш тривалої відпустки відносно інших професій та виходу на пенсію на пільгових умовах з власної волі виконував важку роботу, що і призвело до значної втрати його здоров'я. Відповідач ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» вважає, що положення ст. 237-1 КЗпП України, не поширюються на правовідносини осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах, організаціях, незалежно від форми власності та господарювання, і, які підлягають загальнообов'язковому державному страхуванню, пов'язані з відшкодуванням моральної шкоди у зв'язку з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, які призвели до втрати працездатності. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, за таких підстав. [PERSON] встановлено, що відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці, [PERSON] пропрацював на підприємстві відповідача в шахті «Октябрська» в період з 21 серпня 1974 року по 22 лютого 1989 року по професії учнем електрослюсаря, підземним черговим електрослюсарем з ремонту устаткування, з 07 червня 2000 року по 03 липня 2000 року ш. «Більшовик» по професії черговим електрослюсарем з ремонту устаткування, звільнений з підприємства в звязку з закінченням тимчасових робіт. З 23 квітня 2001 року по 16 липня 2012 року працював в ПАТ «Євраз [PERSON]». Інформаційна довідка про умови праці [PERSON] № 2/2 11 3 4627 від 22.08.2013 року складена Криворізьким міським головним управлінням, на робочому місці працівника встановлено перевищення в період роботи в ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» гранично допустимих показників - маса вантажу, що переміщується 40 кг при нормі до 30кг, нахили корпусу 148 разів за зміну при нормі 100 разів, робоча поза, концентрація в повітрі робочої зони аерозолів пилу з вмістом вільного кремнію діоксиду кристалічного від 10 до 70% - до 4.2 мг/м3 при гранично допустимій нормі 2,0 мг/м. Акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, складений 22.05.2014 року, комісією з представників керівництва ПАТ «Євраз [PERSON]», Українського НДІ, страхового експерту Фонду соціального страхування, в пункті 16 Акту вказано обставини, при яких [PERSON] отримав професійні захворювання, саме робота на підприємстві відповідача в період з 1974 по 1989, з 06.2000 по 07.2000 р.р. в умовах перевищення гранично допустимих показників в декілька раз, в пункті 17 Акту…встановлено причину отримання професійних захворювань Позивачем, а саме перевищення на робочому місці гранично допустимих показників - маса вантажу, що переміщується 40 кг при нормі до 30кг, нахили корпусу 148 разів за зміну при нормі 100 разів, робоча поза, концентрація в повітрі робочої зони аерозолів пилу з вмістом вільного кремнію діоксиду кристалічного від 10 до 70% - до 4.2 мг/м3 при гранично допустимій нормі 2,0 мг/м. В пункті 19 вказано зазначено, що конкретних винних осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці, а саме вимог ст. 153 КЗпП Украйни та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» встановити не можливо, в звязку з роботою в ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» та ПАТ «Євраз [PERSON]» більше 23 років. Висновком медикосоціальної експертної комісієї (серія АБ № 0004887) [PERSON] первинно 18 липня 2014 року встановлено 50% втрати професійної працездатності, 35% по радикулопатії та 15% ХОЗЛ. Наступне переосвідчення 01.07.2015 року. Встановлено 3 групу інвалідності. Встановлені противопоказання: пил, переохолодження, важка праця, вимушена поза. Відповідно медичних довідок [PERSON] в звязку з погіршенням стану здоровя неодноразово (з 2011 по 2014 р.р.) знаходився на стаціонарному лікуванні в 1 й та 16 - й міській лікарні та в Інституту промислової медицини. 20.02.2014 року Рішенням лікувальної - експертної комісії Українського науково - дослідного інституту промислової медицини (протокол № 360) йому встановлено діагноз: хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії) першого другого ступеню; радикулопатія попереково крижова та шийна з вираженими статико динамічними порушеннями хребта на фоні антеспондилолістезу, мязові тонічним та стійким больовим синдромом, з нейродистрофією у вигляді двостороннього плечолопаткового періартрозу, остеоартрозу, у поєднанні з періартрозами, ліктьових та колінних суглобів. Згідно медичних документів лікарями встановлено рекомендації: нагляд лікарів, прийом медикаментів,щорічні курси амбулаторного та стаціонарного лікування, оздоровлення в санаторії профілакторії, санаторне - курортне лікування. Таким чином, слід вважати, що самим фактом втрати [PERSON] професійної працездатності у зв'язку з двома професійними захворюваннями, які виникли через вплив шкідливих факторів під час роботи протягом тривалого часу на підприємстві ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» йому спричинена моральна шкода, яка згідно ст.\~237-1\~КЗпП України\~може бути відшкодована одноразово за рахунок ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат". За таких обставин, вимоги [PERSON] до ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. Суд не може погодитися із запереченнями представника відповідача, що [PERSON] був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодилася з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку показники пилу та фізичного перевантаження, як одного із шкідливих факторів, що став причиною отримання професійних захворюванням [PERSON], перевищували гранично - допустимі концентрації, невідповідність показників пилу та фізичного перевантаження нормативам та показники напруженості трудового процесу перевищували нормативно встановлені, а причиною цього було саме недосконалість робочих місць, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання. Крім того, Акт розслідування хронічного професійного захворювання не оскаржено підприємством ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" у встановленому законодавством порядку. На підставі досліджених доказів, суд вважає, що належним відповідачем по справі є ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат», оскільки правовідносини сторін щодо відшкодування моральної шкоди виникли в липні 2014 року при визначенні МСЕК [PERSON] стійкої втрати професійної працездатності, тобто в період, коли було скасовано ст. 28 та 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, що спричинили втрату працездатності», відповідно яких обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладено було на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Суд зазначає, що припинення дії Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» у частині відшкодування відділенням Фонду моральної шкоди застрахованим не звільняє роботодавця від відшкодування зазначеної моральної шкоди працівнику відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України. Суд вважає, що в даному випадку саме відповідач - ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» - повинен виплатити [PERSON] моральну шкоду, так як відповідно до ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а ст. 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як зазначено у Рішенні Конституційного [PERSON] №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 1167 Цивільного кодексу України та ст. 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам ст. 22 Конституції України. Що стосується доводів представників ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» про те, що [PERSON] не надано жодного доказу, яким би підтверджувався факт спричинення йому моральної шкоди в зв'язку з втратою працездатності, то вони не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки уже самим фактом втрати позивачем професійної працездатності в результаті трудової діяльності на підприємстві відповідача йому спричинена моральна шкода. При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог ч.1 ст.6, ст.13 Закону України «Про охорону праці» обов'язок створити безпечні умови праці покладено на роботодавця. Не може бути підставою для відмови у задоволенні позову відсутність висновку МСЕК про встановлення факту спричинення моральної шкоди позивачу, оскільки відповідно до вимог\~ст. 237-1 КЗпП України\~суд може самостійно визначати наявність чи відсутність факту спричинення моральної шкоди, а також визначати розмір відшкодування. Крім того, ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до\~ст.237-1 КЗпП України\~ за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Частина 1 ст. 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. З урахуванням наведеного суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої професійним захворюванням, повинен вирішуватися на підставі норм\~КЗпП України\~при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України) та інших юридично важливих обставин. Зазначений спір є спором, що виникає із трудових правовідносин. З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення [PERSON] моральної шкоди незалежно від наявності з цього приводу висновку МСЕК, яку повинен відшкодувати [PERSON] ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат", як власник підприємства, який не створив працівнику безпечні умови праці, що підтверджується актом форми П-4 від 21 липня 2011 року, що призвело до ушкодження його здоров'я на виробництві, та моральних страждань потерпілого. У судовому засіданні встановлено, що при виконанні трудових обов'язків здоров'ю [PERSON] була заподіяна шкода, він отримав два професійні захворювання, втратив працездатність в розмірі 50%, визнано інвалідом 3 групи. Позивач переносить щоденно фізичний біль та моральні переживання, змушений приймати ліки та постійно звертатися і перебувати під наглядом лікарів. При вказаних обставинах суд вважає, що наслідками отриманих професійних захворювань, позивачеві порушено його звичайний життєвий ритм, нормальні життєві зв'язки. На теперішній час Позивач зазнає фізичного болю, не має змоги виконувати звичайну для нього роботу, в результаті прикладає значні додаткові зусилля для організації свого життя. [PERSON] в зв'язку зі станом свого здоров'я переносить моральні страждання та переживання. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає часткової компенсації. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» [PERSON] шкоди здоровю, провину відповідача в її спричиненні та причинно - наслідковий звязок між винними діями підприємства - відповідача (а саме: порушенням адміністрацією ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» вимог ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», яке встановлено актом розслідування хронічного професійного захворювання) та настанням у [PERSON] негативних наслідків - втрати професійної працездатності на 50 відсотків, встановлення 3 групи інвалідності, а звідси і моральні переживання. Також суд, взяв до уваги та врахував вину іншого підприємства, на якому працював [PERSON] в шкідливих умовах з перевищенням показників праці При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних Позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності безстроково, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотність вимушених змін в життєвих стосунках. З врахуванням вказаних та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди [PERSON], та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає можливим стягнути на його користь 20 000,00 гривень, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає, а в задоволенні іншої частини позову слід відмовити. Згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial