Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про захист прав споживача, відшкодування моральної та матеріальної шкоди за невиконання зобов'язань за договором. Позов мотивований тим, що 10.06.2014 року позивач звернулась до турагенства «Мегатур», власником якого є ФОП [PERSON], з метою підібрати тур для відпочинку в Туреччині сім`єю в складі п`яти осіб: [PERSON], її матері [PERSON], свекрухи [PERSON], доньки [PERSON] та онуки [PERSON] В турагенстві запропонували відпочинок в готелі «Crystal waterwold resort» з 21.06.2014 до 02.07.2014 року і 10.06.2014 року вона з турагентством уклала договір № 80, додаток № 1 до договору та оформила заявку на бронювання туристичних послуг. За надання інформації вона заплатила 500,00 грн., а 11.06.2014 року заплатила 25000,00 грн. - половину вартості туру. 18.06.2014 року зателефонувала працівник турагенства «Мегатур» і повідомила, що заявка на готель не підтвердилась і запропонувала інший готель - «Cristal Admirals», дорожчий на 4855,00 грн. Вона погодилась на ці умови і 19.06.2014 року остаточно розрахувалась за поїздку, передавши кошти турагенству в сумі 38690,00 грн. та підписала новий договір. В агентстві повідомили, що туроператором по даному туру є ТОВ «Туроператор Ільтур». В цей же день увечері з новин по телебаченню вона дізналась, що у даного туроператора виникли проблеми, тому 20.06.2014 року звернулась до турагенства за поясненнями з приводу діяльності туроператора. В агентстві запевнили, що все буде гаразд і віддали пакет документів. 21.06.2014 року, прибувши до Туреччини, почалися труднощі. Менеджер готелю повідомила, що на рахунок не надійшли кошти, тому їх не заселяли у номери з 15.00 години до 18.00 години, а через три дні сказали, що потрібно виселятись, оскільки оплата надійшла лише за 3 дні. Вона почала телефонувати до турагента та в посольство України в Туреччині, але в допомозі було відмовлено. У своєї сестри [PERSON], яка в цей же час відпочивала в іншому готелі в Туреччині, позивач позичила 1180,00 доларів США і оплатила перебування в готелі до 28.06.2014 року. Всіх членів сім`ї заселили в один номер, що був призначений для робітників готелю, без зручностей. Переліт до України був важким, в літаку не забезпечили харчуванням, для семирічної дитини це було важким стресом. Сторонні люди надавали допомогу, щоб прогодувати дитину. Повернувшись в м. Вінницю, вона звернулась з претензією до ТОВ «Туроператор Ільтур» та ФОП [PERSON], проте [PERSON] повідомила, що відповідальність має нести ТОВ «Туроператор Ільтур», а листи, які направлялись туроператору, повернулись у зв'язку з тим, що адресат вибув і місцезнаходження його невідомо. Відповідно до Закону України «Про туризм» і агентського договору № 352 від 15.01.2014 року, укладеного турагентом із ТОВ «Туроператор Ільтур», сам туристичний продукт формує і продає туроператор. Таким чином, подорож позивача та членів її сім'ї до Туреччини, є туристичним продуктом, який створений туристичним оператором - ТОВ «Туроператор Ільтур» і реалізований туристичним агентом - ФОП [PERSON] Відповідно до Законів України «Про туризм» та «Про захист прав споживачів» майнову відповідальність несе суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків. Враховуючи наведене вище, саме ТОВ «Туроператор Ільтур» має нести відповідальність за завдану позивачу матеріальну шкоду за невиконання взятих на себе зобов'язань з надання туристичних послуг в розмірі 64190,00 грн., а також 1180,00 доларів США (що еквівалентно 18,880 грн.) витрачених позивачем на оплату житла. Крім того, діями відповідача позивачу завдана моральна шкода, яка виразилась в душевних стражданнях з приводу ненадання замовленої туристичної послуги, неможливості оздоровити себе та свою сім'ю в запланованій поїздці до моря, необхідності вживати додаткові заходи до організації свого життя, звертатися до правоохоронних органів для відновлення порушених прав. Моральну шкоду позивач оцінює в розмірі 50000,00 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник Інспекції з питань захисту прав споживачів у Вінницькій області Федоришин Ю.А. позов підтримав та не заперечував щодо його задоволення. Відповідач та третя особа ФОП [PERSON] до судового засідання не з'явилися з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. В зв'язку з цим суд, оскільки наявних у справі доказів достатньо для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що оформленням документів для поїздки займалась [PERSON] Прибувши до Туреччини їх не зустрів гід, в готелі тривалий час не могли надати номери посилаючись на те, що номери ще прибираються і що гроші не надійшли на рахунок. Вони пережили сильний стрес, у [PERSON] і [PERSON] піднявся тиск, стався серцевий напад. Потім їм надали номери, але через 3 дні знову повідомили, що потрібно їх звільнити, оскільки решта днів перебування не оплачені. [PERSON] вимушена була позичати гроші у сестри, яка відпочивала в готелі поруч, щоб оплатити перебування ще на декілька днів. Їх заселили в номер для персоналу без зручностей. Всі ці обставини викликали сильні душевні хвилювання. Вони мали за мету відпочити та оздоровитись, проте навпаки стан здоров`я їх погіршився і до цього часу [PERSON] і [PERSON] вимушені лікуватись. Свідок [PERSON] (сестра [PERSON].) дала аналогічні показання, пояснила, що вона також в цей час відпочивала в Туреччині від туроператора «Ільтур» і оформленням поїздки займалась [PERSON], проте жодних проблем не виникло. [PERSON] вона позичила 1180,00 доларів США для оплати перебування в готелі. Вислухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 10.06.2014 року між СПД [PERSON] (турагент) та [PERSON] (замовник/турист) укладений договір № 80 на туристичне обслуговування, відповідно до якого турагент зобов`язався відповідно до заявки на бронювання забезпечити надання комплексу туристичних послуг, а турист (замовник) зобов`язався на умовах даного договору прийняти та оплатити їх (а.с. 3-4). [PERSON] подала заявку на бронювання туристичних послуг (додаток № 1 до договору) - подорожі до Туреччини з 21.06.2014 р. до 01.07.2014 р. з проживанням в готелі Cristal Admiral 5* із визначеними категоріями номерів, забезпеченням харчування, транспортом, страхуванням. Туристи, що подорожують - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Вартість туру - 64190,00 грн. (а.с. 5). Позивач виконала умови договору про туристичне обслуговування, сплативши вартість туристичної послуги в розмірі 64190,00 грн. Сума в розмірі 61541,69 грн. була перерахована на рахунок ТОВ «Туроператор Ільтур» відповідно до рахунків-фактур № 19797 від 18.06.2014 р. та № 19794 від 19.06.2014 р., наданими туроператором. Сума в розмірі 2648,31 грн. - вартість інформаційних послуг, наданими турагентом ФОП [PERSON] Надходження коштів на рахунок ТОВ «Туроператор Ільтур» підтверджується квитанціями про оплату туристичних послуг від імені [PERSON] та [PERSON] від 19.06.2014 р. № BVI 476.646666 на суму 32672,90 грн., № BVI 476.414633.1 на суму 28868,79 грн. У ваучерах № 19794, № 19797, виданих туристам, зазначено, що туристичним оператором, який створює і надає туристичні послуги, є ТОВ «Туроператор Ільтур». Свідки та позивачка повідомили, що по прибуттю до Туреччини їх тривалий час не поселяли до номерів готелю через прибирання, через інші незначні причини, а потім повідомили, що до готелю не надійшла оплата. Разом з тим, [PERSON] із сім`єю розмістили у визначених у ваучерах номерах, проте через декілька днів адміністрація готелю повідомила, що перебування в готелі оплачено лише на 3 дні, після чого позивачка позичила 1180,00 доларів США у своєї сестри [PERSON], яка в цей же час відпочивала в іншому готелі в Туреччині і оплатила перебування в готелі до 28.06.2014 року, що підтверджується відповідним реєстраційним документом. Всіх членів сім`ї заселили в один номер, що був призначений для робітників готелю, без зручностей, умови перебування у якому не відповідають умовам, на які розраховувала позивачка. Повернувшись з Туреччини, позивач звернулась з претензією до ТОВ «Туроператор Ільтур» та ФОП [PERSON], проте [PERSON] повідомила, що відповідальність має нести ТОВ «Туроператор Ільтур», а листи, які направлялись туроператору, повернулись у зв'язку з тим, що адресат вибув і місцезнаходження його невідомо. Згідно з ст. 1 Закону України «Про туризм» туристичний продукт - це попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше, ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов'язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об'єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про туризм» туристичні оператори - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність; туристичні агенти - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність із реалізації туристичного продукту туроператорів і туристичних послуг інших суб'єктів туристичної діяльності. Згідно із частинами першою, другою статті 20 Закону України "Про туризм" за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов'язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов'язання. Частиною першою статті 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 623 ЦК України передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання зобов'язання боржником, він зобов'язаний відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Під збитками розуміються витрати, зроблені кредитором. Відповідно до частини другої статті 30 Закону України "Про туризм" порушеннями законодавства в галузі туризму є порушення умов договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг. Згідно із частиною десятою статті 20 Закону України "Про туризм" якість туристичних послуг повинна відповідати умовам договору, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються законодавством про захист прав споживачів. Так, частиною четвертою статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачено, що за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Також частиною першою статті 33 Закону України "Про туризм" встановлено, що суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов'язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно із частинами першою та другою статті 32 Закону України "Про туризм" за неналежне виконання своїх зобов'язань туроператор, турагент, інші суб'єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб'єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини. Отже, майнову відповідальність несе суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, тобто порушив умови договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику завдано збитків. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути в повному розмірі завдані їй невиконанням взятих на себе зобов'язань з надання туристичної послуги в розмірі 64190,00 грн., а також 32760,48 грн. (що еквівалентно 1180,00 доларів США за курсом НБУ на час здійснення оплати) завданих позивачу збитків у зв'язку з оплатою проживання в готелі з 24.06.2014 року по 28.06.2014 року. Крім того, протиправною поведінкою ТОВ «Туроператор Ільтур» позивачці було завдано і моральної шкоди, котра виразилась в душевних стражданнях з приводу ненадання замовленої туристичної послуги, неможливості оздоровити себе та свою сім'ю в запланованій поїздці до моря, необхідності вживати додаткові заходи до організації свого життя, звертатися до правоохоронних органів для відновлення порушених прав. З врахуванням глибини та тривалості душевних страждань позивача, поведінки відповідача, який проігнорував всі звернення до нього і ненадання жодного пояснення з приводу причин невиконання взятих на себе зобов'язань, а також вимог розумності та справедливості, суд оцінює розмір компенсації завданої моральної шкоди в сумі 5000,00 грн. Судові витрати у справі складаються із судового збору в сумі 1019,50 грн., від сплати котрого позивача звільнено, тому його слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі наведеного та

Outcome: partial