Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

Позивач змінив позовні вимоги і просить постановити рішення, яким усунути від права спадкування за законом відповідача та визнати за ним право власності на весе спадкове майно, посилаючись на те, що [INFO] померла їх мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 16 січня 2013 року Качанівською сільською радою Хмільницького району Вінницької області. Після смерті матері залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку [ADDRESS] вартістю 183047 гривень. Ще за своє життя матір виявила своє бажання, щоб все її майно успадкував він і тому 26 січня 2010 року склала заповіт, засвідчений Качанівською сільською радою Хмільницького району Вінницької області, на його ім"я. Крім нього спадкоємцем після смерті матері є його рідний брат відповідач [PERSON], який є пенсіонером і має право на обов"язкову частку у спадщині. Однак він вважає, що відповідача слід усунути від спадкування за законом, оскільки він ухилявся від надання допомоги матері. Їх матір через похилий вік (84 роки) часто хворіла, що приводило її до безпорадного стану, тому вона потребувала сторонньої допомоги, постійного піклування, догляду, що підтверджується довідкою доданою до матеріалів справи. Він постійно надавав їй таку допомогу, у зв"язку з чим був вимушений проживати разом з нею, запозичував кошти на її лікування та достатнє харчування. Після смерті матері він провів її поховання, витративши на все це кошти в сумі 5690 гривень 50 коп, це кошти, які підтверджені доказами, але крім цого він поніс ще й інші витрати, які документально підтвердити не може. Відповідач, який проживає у Херсонській області допомоги матері будь-якої не надавав. Він приїжджав до матері лише два рази на рік і то не кожного року. Зокрема мати просила його зателефонувати до відповідача і сказати, щоб він приїхав до неї і посилала йому гроші на квиток. Коли він приїжджав, то біля матері не жив, а проживав у своєї тещі, а до матері лише приходив у гості. Так, він дійсно допомагав весною садити картопля, а восени її викопувати, але за це матір йому платила гроші. Гроші нею платились відповідачу і на зворотню дорогу додому. Таким чином він вважає, що відповідач ухилявся від надання допомоги матері, яка через похилий вік, тіжку хворобу, перебувала у безпорадному стані і тому на підставі ч. 5 ст. 1224 ЦК України його слід усунути він права на спадкування за законом. Після смерті матері він у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори і подав заяву на прийняття спадщини по заповіту. Нотаріусом було прийнято його заяву та відкрито спадкову справу. Через деякий час відповідач також звернувся з заявою про прийняття спадщини за законом і його заява також була прийнята нотаріусом. Він звертався до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак нотаріус в усній формі йому відмовила і тому він вимушений звертатись до суду. Враховуючи всі ці обставини він вважає, що відповідача слід усунути від права на спадщину, а за ним визнати право на спадщину за заповітом на все спадкове майно. Представник відповідача Качанівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області проти заявлених позовних вимог не заперечує, вважає можливим їх задовольнити. Він також пояснив, що знає ситуацію яка склалась у родині. Покійна [PERSON] тривалий час хворіла на тяжку хворобу і тому позивач та його дружина постійно були біля неї і допомагали у всьому. Позивач навіть наймав за гроші жінок, які доглядали за [PERSON] поки він був на роботі, а коли він з роботи приходив, то сам її доглядав і жив з нею. Відповідача [PERSON] там постійно не було, він лише інколи приїжджав у гості і будь-якої допомоги матері за півроку до її смерті не надавав. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] проти позову заперечують, посилаючись на те, що вже тривалий час в с. Качанівка не відповідач проживає, його постійне місце проживання у Херсонській області. Однак він заперечує в тому, що матері взагалі не допомагав, оскільки він приїжджав кілька разів на рік допомагати по господарству і проживав у селі навіть по кілька місяців, що можуть підтвердити свідки. Крім того він з 2011 року є пенсіонером, ніде не працює і має невеликий дохід, тому йому складно щомісяця приїжджати в село, однак він про матір завжди запитував у брата по телефону. Він вважає, що позивачем не надано доказів того, що їх матір перебувала у безпорадному стані, як йому відомо і це підтверджується довідкою сільської ради, матір тримала птицю до самої смерті, а незадовго до смерті у неї була корова. Він також вважає, що позивачем не доведено те, що матір, навіть, якщо вона перебувала у безпорадному стані, потребувала саме його допомоги, оскільки допомогу їй надавав сам позивач, який проживає неподалік від матері і фізично міг таку допомогу надавати. Позивачем також не доведено факт його умисного ухилення від надання матері допомоги, оскільки умисне ухилення це ухиленні у випадку можливості надання такої допомоги. Оскільки він проживає на відстані 700 кілометрів від с. Качанівка де проживала матір, він не міг щодня приїжджати для надання допомоги. Та враховуючи його матеріальний стан та похилий вік він і фізично не міг цього зробити, що виключає його умисне ухилення від надання допомоги матері. У них з братом була усна домовленність про те, що брат йому сплатить 20000 гривень за його частку у спадщині і він відмовиться від неї, однак брат таку домовленність не виконав і тому він звернувся з заявою про прийняття спадщини за законом до нотаріуса. Його заява була прийнята, однак за свідоцтвом про право на спадщину за законом він не звертався, оскільки позивач звернувся з позовом до суду. Крім того вони вважають, що у позивача не було підстав для звернення до суду з позовною вимгою про визнання за ним права власності на спадкове майно, оскільки таке право у нього виникає лише при відмові нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. До матеріалів позовної заяви позивачем такої відмови не надано, відповідно до листа нотаріуса наданого на запит суду, вказано, що з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся позивач та відповідач [PERSON], але свідоцтва про право на спадщину не видавались, що не означає того, що у видачі таких свідоцтв було відмовлено. Тому вони просять у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши покази сторін, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши докази, якими обгрунтовано позовні вимоги і заперечення до них вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають по наступним підставам: на запит суду нотаріусом було надано листа № 1252/01-16 від 8 листопада 2013 року, яким доведено, що після смерті [PERSON] було заведено 27 лютого 2013 року спадкову справу за заповітом на все належне спадкодавцю майно на [PERSON], за законом (на обов"язкову частку у спадщині) на [PERSON] Свідоцтва про право на спадщину не видавались, інші спадкоємці до нотаріуса не звертались, що підтверджується належно завіреними копіями заповіту, заяви позивача [PERSON] від 27 лютого 2013 року та відповідача [PERSON] від 2 липня 2013 року. У відповідності до ст. 1297 ч. 1 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов"язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. В коло спадкового майна входить нерухоме майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] вартістю 183047 гривень. Як видно з листа нотаріуса № 1252/01-16 від 8 листопада 2013 року за видачею свідоцтва про право на спадщину ніхто з зазначених спадкоємців не звертався, хоча відповідно до ст. 1297 ч. 1 ЦК України це їх обов"язок. Враховуючи те, що у позивача та відповідача [PERSON] будь-яких перешкод в отриманні свідоцтв про право на спадщину не має, суд вважає, що підстав для звернення до суду у позивача по цій позовній вимоги не виникло, тобто не порушено будь-яке його право, а тому така позовна вимога задоволенню не підлягає. Позивач також просить усунути відповідача [PERSON] від спадкування за законом (обов"язкова частка у спадщині) при цьому він посилається на вимоги ч. 5 ст. 1224 ЦК України, відповідно до якої за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялась від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до ч. 6 ст. 1224 ЦК України положення ст. 1224 ЦК України поширюються на всіх спадкодавців, у тому числі й на тих, хто має право на обов"язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ. В обгрунтування своїх позовних вимог позивачем надано довідку Качанівської сільської ради № 445 від 1 липня 2013 року, відповідно якої він проводив догляд за своєю мамою [PERSON] до дня її смерті та проводив її похорони. Також позивачем було заявлено клопотання про допит свідків, які були судом допитані і показами свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], доведено, що вони проживають в с. Качанівка Хмільницького району Вінницької області неподалік від будинку покійної [PERSON] і добре знають цю родину. Вони особисто бачили, що позивач [PERSON] постійно доглядав за матір"ю [PERSON], возив їй харчування, робив все по господарству, водив її і возив до лікарні, а також на деякий час забирав до свого будинку. Також участь у догляді за [PERSON] приймала і його дружина, коли він був на роботі, крім того він наймав [PERSON], яка доглядала за [PERSON] коли він цього не міг зробити. [PERSON] була дуже хвора, майже не ходила, а приблизно за місяць до смерті, ходити перестала зовсім і звичайно потребувала догляду, який надавав позивач у справі. Відповідача [PERSON] вони там майже не бачили, ще коли був живий їх третій брат [PERSON], який зловживав спиртними напоями, то відповідач [PERSON] приїжджаючи до матері з ним вживав спиртне, а потім вони бились між собою і [PERSON] завжди викликала [PERSON] Приїзди [PERSON] до матері завжди були за її гроші, вона їм розповідала, що посилала гроші йому для того, щоб він приїхав допомогти садити або копати картоплю, а коли повертався, то вона давала йому гроші на зворотній путь. Крім того коли приїжджав [PERSON] в село, то він проживав не у матері, а у своєї тещі, а до матері тільки ходив в гості. Коли матір померла, то відповідач [PERSON] приїхав у село, а до матері прийшов лише на другий день на похорони і участі у похоронах не приймав. Показами свідка [PERSON] доведено, що позивач [PERSON] наймав її для догляду за своєю матір"ю на час, коли він перебував на роботі. Мати його була тяжко хвора, у неї було захворювання шкіри і потрібно було часто міняти пов"язки та прати білизну. [PERSON] вона бачила в селі у матері лише один раз і [PERSON] розповідала їй, що платить йому гроші за те, щоб він до неї приїхав. Щоб [PERSON] щось допомагав своїй матері вона не бачила. Показами свідка [PERSON] доведено, що вона працює медиком в селі Качанівка Хмільницького району Вінницької області і проводила систематичні огляди померлої [PERSON], оскільки у неї було захворювання "рак" шкіри. Стан здоров"я її був поганий, особливо приблизно за місяць до смерті, вона вже не могла себе обходити і потребувала додаткового стороннього догляду. Такий догляд їй надавав син [PERSON], який постійно був біля неї, міняв пов"язки, харчував її, прав білизну, возив її в лікарню та інше. В цей період [PERSON] вона біля матері не бачила. В обгрунтування заперечень до позовних вимог відповідачем [PERSON] та його представником [PERSON] було надано письмові заперечення, оголошені в судовому засіданні, докази та заявлено клопотання про допит свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Наданим пенсійним посвідченням серії [NUMBER] доведено, що відповідач [PERSON] є пенсіонером за віком з 2011 року, тобто набув цього статусу до смерті спадкодавця [PERSON] Довідкою управління Пенсійного фонду України у Каланчацькому районі Херсонської області № 852 доведено, що відповідач [PERSON] отримує пенсію у розмірі 1175 гривень 42 коп. щомісячно., розмір якої на 11 гривень більше розміру отримуваної пенсії померлою [PERSON] Паспортом громадянина України [PERSON] серії [NUMBER] доведено, що його місце постійного проживання зареєстровано 19 лютого 1980 року в с. Роздольне Каланчацького району Херсонської області. Таким чином суд вважає доведеним право відповідача [PERSON] претендувати на обов"язкову частку у спадщині, після смерті матері [PERSON] Показами свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] доведено, що вони бачили, що відвовідач [PERSON] приїжджав до матері кожного року по два рази, навесні він допомагав садити картоплю, а восени копати. Крім того [PERSON] допомагав матері і по іншим питання по домашньому господарству. Крім того померла [PERSON] майже до самої смерті сама себе обходила, ходила на базар де торгувала яйцями, сама приходила до магазину де продавцем працює свідок [PERSON] за покупками. Її другий син [PERSON] постійно за нею не доглядав, а лише в останні дні її життя, та й то наймав для цього чужу жінку. Проаналізувавши вказані докази суд приходить до висновку, що позивачем [PERSON] не доведено позовну вимогу про усунення [PERSON] від права на спадщину за законом, оскільки ним не надано доказів того, що [PERSON] тривалий час перебувала в безпорадному стані, відповідно до проаналізованих показів свідків, [PERSON] була лежачою і не могла сама себе утримувати від двох тижнів до одного місяця перед смертю, що не є тривалим часом. Позивачем також не надано доказів того, що його мати [PERSON] потребувала допомоги саме від відповідача [PERSON], яку міг надати саме він. Позивачем також не доведено факт того, що відповідач [PERSON] міг матеріально та фізично надати таку допомогу. Тому суд, враховуючи висновки Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 24/753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, вважає, що в задоволенні данної позовної вимоги слід відмовити.

Outcome: dismissed