Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду в в інтересах неповнолітньої доньки [PERSON] до [PERSON], треті особи: Приватне акціонерне товариство "Європейський страховий союз", Моторно транспортне страхове бюро (МТСБУ), про стягнення моральної шкоди, завданої у результаті дорожньо-транспортної пригоди, в котрому зазначено, що 30 листопада 2016 року близько 8 години 20 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] в м. Яготині по вул. Толстого, не вибрав безпечну швидкість руху та допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів та отримання тілесних ушкоджень її неповнолітньою дочкою [PERSON], [INFO] Згідно висновків ДАІ, ДТП сталася з вини водія [PERSON], що підтверджується постановою Яготинського районного суду Київської області від 20.02.2017 року. Під час ДТП її донька отримала закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забій скроневої ділянки та була доставлена до лікарні, госпіталізована та їй було призначено лікування та строгий постільний режим. Діями відповідача її доньці спричинена моральна шкода, оскільки [PERSON] була позбавлена можливості протягом тривалого часу читати, дивитися телевізор, відвідувати художню школу, танцювальний гурток, що негативно впливало на її душевний стан. Вона, як матір дитини, також зазнала стрес, переживання за здоров"я своєї доньки, необхідність постійно слідкувати за станом здоров"я доньки, відновлення стану здоров"я дитини потребував значного часу, що змусило її повністю змінити звичайний ритм життя. Відразу після ДТП [PERSON] пообіцяв допомогати у реабілітації дитини і передав 20 листопада 2016 року 400 грн., але, після того, як відповідач дізнався про закриття кримінальної справи, то відмовився від надання допомоги, здоров"ям дитини не цікавився та повідомив, що якщо вона звернеться до суду, то він не буде платити франшизу згідно свого страхового полісу внаслідок ДТП. Просила стягнути з відповідача на користь неповнолітньої доньки 6000 грн. моральної шкоди та на її користь моральну шкоду у розмірі 2000 грн. В судовому засіданні 4 травня 2018 року позивачка підтримала позовні вимоги, пояснивши, що ДТП сталася з вини відповідача. Її малолітня донька отримала травми, перенесла фізичний біль, страх, деякий час знаходилася в лікарні без батьків, тривалий час не відвідувала школу, була звільнена від занять фізкультури, не могла ходила на гурток танців. Як матір дитини, вона також перенесла глибокий стрес, особливо, коли їй повідомили про дорожньо-транспортну пригоду, в результаті котрої постраждала її дочка, оскільки їй не було відомо ступінь тяжкості тілесних ушкоджень дочки. Вона вимушена була доглядати за донькою, якій був призначений постільний режим. Щодня спостерігаючи за травмованою дитиною, вона зазнавала болісні душевні страждання, як матір. Відновлення стану здоров"я дитини потребувало від неї додаткових зусиль, займало багато часу. Дитина на даний час боїться транспортних засобів. Все це негативно вплинуло на життя дитини та на її життя. Враховуючи глибину страждань, просила задоволити позов у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні 4 травня 2018 року позов не визнав та надав до суду відзив, котрий обгрунтував наступним. До загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов"язковому з"ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв"язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її діянні. Ним не було створено протиправної поведінки, оскільки було суворо дотримано правила дорожнього руху, до початку повороту праворуч вибрав безпечну швидкість руху, а саме до 20 км/год, від керування не відволікався, але керований ним автомобіль несподівано почало заносити та винесло на смугу зустрічного руху, після чого сталось зіткнення. занос автомобіля стався несподівано. Як потім з"ясувалося, автомобіль виїхав на ділянку дороги, вкриту ожеледицею та "накатану" великогабаритними автомобілями, які рухались від логістичного центру "Рошен", що суттєво зменшило коефіцієнт щеплення його автомобіля з дорожнім покриттям. Перед виїздом на дану ділянку дороги проїхав відстань близько 35 км., автомобіль рухався по засніженому покритті, він повністю контролював рух свого транспортного засобу. На місці ДТП ділянка дороги була не оброблена протиожеледними сумішами. При цьому, в місці, де сталося ДТП, будь-яких попереджувальних знаків про наявність обледеніння дороги не було, дорога не посипана. ДТП сталося у зв"язку з виїздом на обледенілу частину дороги, яку неможливо було виявити, та несподіваного заносу його автомобіля на зустрічну смугу. За таких обставин, позивачка зобов"язана надати переконливі аргументи щодо своїх моральних та фізичних страждань та його протиправної поведінки щодо відшкодування 6000 грн. на користь доньки [PERSON] та 2000 грн. на її користь. Крім цього, ним було передано в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти у розмірі 400 грн., які були отримані позивачем і підтверджується матеріалами позовної заяви. Протягом тривалого часу він постійно підтримував зв"язок з позивачкою та її чоловіком [PERSON], цікавився здоров"ям дитини та виплатами завданих збитків їм страховою компанією. Жодних вимог матеріального характеру до нього не надходило. Однак, орієнтовно в червні 2017 року під час спілкування з позивачем, йому було зазначено, що ними оцінено моральну шкоду ще додатково в 4000 грн., тобто змінено суму попередніх домовленостей в десять разів. Також, з матеріалів позовної заяви встановлено збільшення суми вдвічі -8000 грн. Частиною 5 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Фактично правом на відшкодування моральної шкоди позивачка скористувалась і безпідставно подала позов про стягнення зазначених сум. Аналізуючи зміст позовної заяви та попередні спілкування з позивачем вбачається прямий умисел на додаткове збагачення за його рахунок та відсутність мети дійсного покриття нібито завданих моральних страждань. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потерпілої особи і не має призводити до її збагачення. Крім цього, чоловіком позивачки [PERSON] не було дотримано правил перевезення пасажирів, передбачених ПДР, а саме: п.п.в) п.2.3 ПДР, яким передбачено обов"язок водія користуватися засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки) і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки, п.10.1 ПДР, що зобов"язує водія перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, п.п.б) п.21.11 ПДР, згідно з яким заборонено перевозити дітей, зріст яких менше 145 см або тих, що не досягли 12 річного віку у транспортних засобах, обладнаних ременями безпеки, без використання спеціальних засобів, що дають змогу пристебнути дитину за допомогою ременів безпеки, передбачених конструкцією цього транспортного засобу... 30.11.2016 р. чоловік позивачки [PERSON], усвідомлюючи небезпеку, прямо розуміючи можливість настання негативних наслідків, не вжив жодних заходів безпеки під час перевезення своєї доньки, порушив ПДР, що, в свою чергу, сприяло настанню негативних наслідків для дитини. Просив у задоволенні позову відмовити. В судове засідання, призначене до розгляду на 15 годин 17 травня 2018 року відповідач не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Представники третіх осіб в судове засідання не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Представник третьої особи- Моторно транспортне страхове бюро (МТСБУ) в заяві до суду просило розглянути справу без участі його представника. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, покази свідка, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. З показів свідка [PERSON] даних в судовому засіданні, вбачається, що на час скоєння ДТП його доньці було 10 років, донька знаходилася на задньому пасажирському сидінні за водієм. Автомобіль "Ауді" яким він керував, за своєю конструкцією не був обладнаний пасками безпеки на задніх сидіннях, де знаходилась під час ДТП його дочка. Пункти 3, 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» містять роз"яснення, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. В силу ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з вимогами ч.ч. 2, 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» передбачено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов"язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. В судовому засіданні встановлено, що близько 8 години 20 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] в м. Яготині по вул. Толстого, не вибрав безпечну швидкість руху відповідно до дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER] під керуванням В.О. [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів та отримання тілесних ушкоджень неповнолітньої доньки позивачки-Бочкарьової [PERSON] 2006 р.н, (свідоцтво про народження, а.с.11). ДТП сталася з вини водія [PERSON], який що підтверджується постановою Яготинського районного суду Київської області від 20.02.2017 року, (а.с. 4). Постановою старшого слідчого СВ Яготинського ВП від 8 грудня 2016 року кримінальне провадження № 12016110320000750 від 30 листопада 2016 року закрито за відсутністю в діях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передабченого ч.1 ст. 286 КК України (а.с.8). На час скоєння ДТП відповідільність володільця наземного транспортного засобу -[PERSON] була застрахована в установленому законом порядку полісом обов"язкового страхування № АК/2143796 на момент завдання шкоди, (а.с. 52) Під час ДТП малолітня донька позивачки отримала закриту черепно-мозкову травму, струс головного мозку, забій скроневої ділянки зліва та була доставлена до лікарні, госпіталізована та їй було призначено лікування та строгий постільний режим, (виписки з медичної карти, довідка Яготинської ЦРЛ, епікриз, а.с. 7, 82-88). Діями відповідача малолітній доньці позивачки, а також позивачці завдана моральна шкода. Так, внаслідок отриманих тілесних ушкоджень малолітня [PERSON] зазнала фізичний біль, перенесла стрес, зазнала душевні страждання, тиждень перебувала на стаціонарному лікуванні, лікувалася амбулаторно, їй рекомедовано постільний режим, три тижні дівчинка не відвідувала школу, була позбавлена можливості протягом тривалого часу читати, дивитися телевізор, відвідувати художню школу, танцювальний гурток, протягом 6 місяців не мала можливості займатися разом з дітьми на уроках фізкультури, що погіршувало душевний стан дівчинки, порушило звичайний ритм її життя, негативно вплинуло на її нервовий стан. Позивачка також зазнала моральних страждань внаслідок травмування своєї доньки, оскільки її постійно, як матір, переслідував страх за стан здоров"я дитини, відновлення стану здоров"я доньки вимагало від неї додаткових зусиль та багато часу. Остання була вимушена перебувати разом з донькою в лікарні, доглядати за хворою дитиною вдома, порушився звичайний ритм її життя. Щодня спостерігаючи за травмованою дитиною, вона зазнавала болісні душевні страждання, як матір. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивачки та її дитини, їх тривалість, та вважає, що вимоги позивачки є обгрунтованими та зазначений нею розмір шкоди відповідає вимогам розумності та справедливості, є достатнім для відновлення порушеного права на відшкодування завданої шкоди, в зв"язку з чим, позов підлягає до задоволення. Заперечення відповідача в тій частині, що чоловік позивачки, керуючи автомобілем, не вжив відповідних заходів безпеки під час перевезення своєї доньки, порушивши правила перевезення пасажирів, передбачених ПДР України, суд не приймає до уваги, оскільки автомобіль не був обладнаний за своєю конструкцією спеціальними пасами безпеки, а утримуючі засоби для перевезення дітей не пристосовані для дітей вагою більше 36 кг. Як вбачається з медичної документації, вага дитини перевищувала вказані норми вже станом на квітень 2016 року. Крім цього, суд не приймає до уваги заперечення відповідача в тій частині, що він не є винним у ДТП. Дані обставини спростовуються постановою Яготинського районного суду про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП , а також в силу закону шкода, завдана внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки відшкодовується незалежно від наявності вини.

Outcome: approved