Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Первомайський міський відділ державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 24547 вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. 16 листопада 2020 року. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 23 липня 2021 року суд відкрив провадження у цивільній справі. Справу вирішено розглянути за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 19 серпня 2021 року, о 09 годині 30 хвилин, у приміщенні зали судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області. Задоволено клопотання позивача про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису. Однак у зв`язку з відсутністю відомостей про вручення поштових відправлень відповідачу та третім особам, розгляд справи був відкладений на 12 жовтня 2021 року на 16 годину 00 хвилин. 12 жовтня 2021 року в судове засідання учасники справи не з`явились, були повідомлені належним чином. Представник позивач подав заяви, якими просив розглянути справу без його участі на підставі наявних у справі доказів, проти заочного розгляду справи не заперечує та заперечує проти укладення мирової угоди з відповідачем та наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідач причини неявки у судове засідання не повідомив, як і треті особи. У зв`язку із чим, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідач, в особі директора ТОВ «Фінпром маркет» Яворського Романа Ігоровича, подав до суду клопотання (яке надійшло 15.09.2021 року) про врегулювання спору за участю судді (представник позивача заперечував проти врегулювання спору за участю судді) та заяву про визнання позовних вимог (дата надходження до суду - 15.09.2021 року). Позиції учасників у справі. Позиція позивача, полягала в тому, що 16 листопада 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем був вчинений виконавчий напис № 24547, який слід визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису кредитний договір, не був посвідчений нотаріально, що є підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника, а також оскільки його було вчинено за відсутністю документів, що підтверджують безспірність вимог відповідача до нього. Відповідач подав заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив суд задовольнити позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрованого за № 24547 від 16 листопада 2020 року, таким, що не підлягає виконанню та стягнення з ТОВ «Фінпром Маркет» судового збору за подання заяви в розмірі 454 гривень та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 227 гривень. Позиції третіх осіб суду не відомі, оскільки вони не надали суду будь-яких пояснень по суті спору. Оцінка суду щодо фактів. 16 листопада 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. було вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] , [INFO] , заборгованість за Кредитним договором № 1150/4668CLBPS від 21 червня 2013 року, укладеного нею з Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на момент вчинення виконавчого напису було зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», в розмірі 11 934 гривні 13 копійок з яких: 11 884 гривні 13 копійок заборгованість за тілом кредита, та збір за вчинення виконавчого напису в розмірі 50 гривень. Строк, за який провадиться стягнення з 21 лютого 2018 року по 16 листопада 2020 року (а.с.5-6,16,24). 16 березня 2021 року в.о. начальника відділу Первомайського міського відділу державної виконавчої служби східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Лисенко Я.Л. при примусовому виконанні виконавчого напису № 24547 виданого 16 листопада 2020 року постановлено постанову ВП № 64755254 про звернення стягнення з [PERSON] (а.с.8,23). Суд відзначає, що документом на підставі якого було вчинено виконавчий напис та надано суду є копія письмового договору № 1150/4668CLBPS від 21 червня 2013 року укладеного [PERSON] з Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» (а.с. 14). Інших документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання суду не надано (а.с.1-74). І, ні відповідач, ні приватний нотаріус, який видав виконавчий напис навіть не заперечили проти аргументів позивача про те, що виконавчий напис, що оскаржується позивачем, був вчинений не на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору (а.с.1-74). Оцінка судом змісту правовідносин. Між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» виникли цивільно-правові (зокрема, зобов`язальні) правовідносини, в межах яких відповідач вважає себе правонаступником кредитора у кредитних відносинах в частині стягнення з позивача грошового боргу. І в межах цих правовідносин, позивач оспорює правомірність обраного відповідачем способу захисту свого можливого цивільного права шляхом вчинення виконавчого напису. Оцінка суду щодо права. Частиною 6 статті 55 Конституції України гарантовано право кожного захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. А стаття 18 Цивільного кодексу України прямо передбачає можливість захисту цивільних прав нотаріусом шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі, але у випадках і в порядку, встановлених законом. Зокрема, в редакції чинній на дату вчинення нотаріусом виконавчого напису, стаття 87 Закону України „Про нотаріат" встановлювала, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. При цьому перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадилось у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, тобто перелік документів, які підтверджують безспірність боргу, з огляду на положення статті 87 Закону України „Про нотаріат", встановлювався Кабінетом Міністрів України. Разом з цим стаття 88 Закону України "Про нотаріат" уточнювала, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані йому документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. На момент вчинення виконавчого напису нотаріусом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадилось у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, був затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року. І для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, цей перелік, для одержання виконавчого напису, передбачав подання нотаріусу оригіналу нотаріально посвідченої угоди та документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. До такого висновку дійшов через те, що постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", якою було доповнено вказану вище Постанову КМУ №1172 новим розділом: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин", і яка передбачала вчинення виконавчих написів нотаріусами на підставі не нотаріально посвідчених кредитних договорів, було визнано незаконною та не чинною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі N 826/20084/14. і ця постанова була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Тому станом на 16 листопада 2020 року, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович повинен був керуватись Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадилось у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, без урахування змін, внесених до цієї постанови постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів". А отже, у випадку не надання йому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» оригіналу нотаріально посвідченої угоди та документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, він не мав права видати виконавчий напис. Як наслідок, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності вказаних документів, виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню, як спосіб захисту боржника. Наведені висновки суду узгоджуються і з висновками, що зроблені в узагальненні Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні (пункт 10, сторінки 18 та 23). І, застосовуючи саме вказаний правовий підхід, суд констатує, що ні відповідач, ні нотаріус, що вчинив виконавчий напис не надали суду доказів того, що відповідач надав нотаріусу і нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі документів, які входять до переліку документів, що були встановлені Кабінетом Міністрів України, як необхідні для підтвердження факту безспірної заборгованості [PERSON] перед товариством з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет». Більш того, сам виконавчий напис не містить відомостей про те, що відповідач надав у розпорядження нотаріуса і ним було використано саме нотаріально посвідчений договір та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Висновок суду по суті позовних вимог. Тож зважаючи на викладені обставини, суд приймає заяву відповідача про визнання позовних вимог і вважає, що вона не суперечить закону, а тому і позов [PERSON] слід задовольнити у повному обсязі, тобто визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Висновок суду щодо судових витрат. З огляду на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 908 гривень (за подання позову) та 454 гривні (за подання заяви про забезпечення позову), які понесені позивачем по цій справі, суд вважає документально підтвердженими (а.с.20,28), проте відповідач визнав позовні вимоги, на користь позивача з відповідача, на підставі частини 1 статті 142 ЦПК України, слід стягнути 50% сплаченого позивачем судового збору за подання позову та за подання заяви про забезпечення позову (що складає 681 гривню), інші 50 % сплаченого судового збору слід повернути з державного бюджету. Також, позивачка просила суд стягнути судові витрати з відповідача, які складаються з витрат на послуги адвоката по складанню позовної заяви та заяви про забезпечення позовної заяви, витрат на ксерокопіювання та витрат на направлення документів по пошті, які разом складають 2 400 гривень 00 копійок. Але частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). А частина 2 і 3 статті 137 прямо передбачають, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому, розмір витрат визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Таким чином, оскільки ані позивачем ані її представником до суду не було надано ні договору про надання правничої допомоги, ні жодних доказів, які могли би підтвердити необхідність здійснення та оплати заявлених витрат, суд відмовляє позивачу у стягненні судових витрат з відповідача на її користь у вигляді витрат на послуги адвоката по складанню позовної заяви та заяви про забезпечення позовної заяви, витрат на ксерокопіювання та витрат на направлення документів по пошті на загальну суму 2 400 гривень 00 копійок. Висновок суду щодо заходу забезпечення позову. Оскільки суд ухвалив рішення про задоволення позову, на підставі частини 7 статті 158 ЦПК України, зупинення стягнення на підставі виконавчого напису № 24547 від 16 листопада 2020 року, як захід забезпечення позову у цій справі, продовжує діяти протягом 90 днів з дня набрання законної сили цим рішенням. Таким чином,

Outcome: approved