Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

02 березня 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про скасування дисциплінарного стягнення та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що з 2005 року перебуває у трудових відносинах з відповідачем, з 01 вересня 2016 року на посаді майстра виробничого навчання. 06 лютого 2018 року йому для ознайомлення наданий наказ директора Кривоозерського ПАЛ "Про оголошення догани"№20-0 від 05 лютого 2018 року, згідно якого на нього накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани, так як він 02 лютого 2018 року залишив робоче місце і був відсутній на першому уроці до 08.38 год., без поважних причин не провів перший, третій, шостий, сьомий уроки спецтехнології в 12 групі. Позивач вказує, що не порушував трудову дисципліну, так як про необхідність проведення 02 лютого 2018 року заміни 1-го, 3-го уроку не знав, а на 6-му, 7-му уроках перебував на своєму робочому місці. Згідно позовної заяви, позивач зазначив, що діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, яку він оцінив в 2 000 грн., яка полягає в моральних стражданнях, пов"язаних з приниженням його честі, гідності перед колегами, що призвело до погіршення його ділової репутації, приниження авторитету перед учнями навчального закладу. Посилаючись на зазначені обставини, [PERSON] просив скасувати наказ директора Кривоозерського ПАЛ "Про оголошення догани" №20-0 від 05 лютого 2018 року щодо накладення на нього догани; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у сумі 2 000 гривень; судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили задовольнити повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представники відповідача в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову, директор Кривоозерського ПАЛ надала письмовий відзив, згідно якого вказує, що причиною притягнення позивача до відповідальності у вигляді догани є встановлений факт не проведення 02 лютого 2018 року [PERSON] 1-го, 3-го, 6-го, 7-го уроку спецтехнології та електротехніки в 12 групі, тобто він зірвав проведення чотирьох уроків, що призвело до втрати навчального часу. В суді директор ПАЛ підримала позицію, викладену в відзиві, вказавши, що позивач грубо ігноруючи трудову дисципліну, 02 лютого 2018 року безпричинно був відсутній на своєму робочому місці з 08.00 до 08.38 год., а також не провів по заміні 1-й, 3-й урок, 6-й, 7-й уроки у 12-й групі, які були за розкладом, тому до нього застосовано заходи дисциплінарного стягнення у виді догани. Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить наступного. Питання про притягнення до відповідальності позивача регулюється положеннями ст.ст.148-151 КЗпП України. Заходи дисциплінарного стягнення, порядок їх накладення, зняття та оскарження прямо закріпленні в трудовому законодавстві. Згідно положень ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни передбачає застосування до працівника тільки одного з таких заходів стягнення як догана або звільнення. Ознакою порушення працівником трудової дисципліни, що може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності, є невиконання ним (зумисне чи з необережності) його трудових обов'язків, недотримання встановлених для нього правил поведінки, невиконання наказів і розпоряджень керівництва. Відповідно до положень ст.ст.139, 140 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. За положеннями ст.141 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту. Дисциплінарна відповідальність працівника є одним із видів відповідальності за трудове правопорушення, тобто винне протиправне діяння, яке полягає у невиконанні або неналежному виконанні своїх трудових обов'язків. В основі цієї відповідальності повинен лежати конкретний дисциплінарний проступок, який повинен являтись підтвердженим фактом. Положеннями ч.3 ст.149 КЗпП України визначено, що при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Згідно роз"яснення, наданого п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів", при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з'ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо. У наказі про накладання дисциплінарного стягнення - про оголошення працівникові догани, обов"язково має бути зазначено, в чому саме полягає порушення трудової дисципліни, тобто вказано на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. Судом встановлено, що [PERSON] з 01 вересня 2005 року перебуває у трудових відносинах з відповідачем, з 01 вересня 2016 року - на посаді майстра виробничого навчання. Наказом директора Кривоозерського ПАЛ "Про оголошення догани" від 05 лютого 2018 року до [PERSON] за допущення порушення трудової дисципліни, а саме: залишення робочого місця і відсутність на першому уроці до 08.38год. 02 лютого 2018 року, без поважної причини не проведення 02 лютого 2018 року уроків спецтехнології в 12-й групі: першого, третього, шостого, сьомого, тому на підставі ст.ст.147-152 КЗпП України, Правил внутрішнього розпорядку застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани(а.с.8). На підтвердження підстави притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача, представник відповідача послався на доповідну записку заступника директора з навчально-виховної роботи вх.112 від 02 лютого 2018 року та вх.115 від 02 лютого 2018 року, заява [PERSON]. Судом встановлено, що 02 лютого 2018 року [PERSON] написав письмову заяву про надання йому відпустки без збереження заробітної плати. Орієнтовно 0 08.00-08.10 год. цього ж дня він разом зі своїми колегами звернувся до директора ПАЛ з вимогою про надання вказаної відпустки. Директором Кривоозерського ПАЛ [PERSON] в задоволенні вказаної заяви [PERSON] в усному порядку було відмовлено. При цьому він вищезазначену заяву залишив у секретаря. Орієнтовно о 11.00 год. позивачу остаточно стало відомо, що вищезазначена заява на відпустку залишена без задоволення. За даними позивача на протязі всього робочого дня 02 лютого 2018 року він перебував на своєму робочому місці. Згідно розкладу уроків в Кривоозерському ПАЛ на 2017/2018 навчальний рік, він щоп"ятниці мав 2 уроки, зокрема 6-й та 7-й (а.с.66). 02 лютого 2018 року з невідомих причин учні 12-ї групи на 6-й, 7-й урок не з"явилися, про що ним було відмічено в Журналі обліку теоретичного навчання (а.с.83-85). За даними позивача, про те, що він 02 лютого 2018 року мав проводити 1-й, 3-й урок в порядку заміни - йому не було відомо. Посилання представника відповідача [PERSON] про те, що підтвердженням ознайомлення [PERSON] про необхідність проведення ним 1-го, 3-го уроків в порядку заміни є рукописний текст на аркуші А4(а.с.73) з зазначенням уроків та прізвищ, не спростовані даними позивача, що з зазначеним текстом він не знайомився, підписи свої не ставив. При цьому судом звертається увага, що в Кривоозерському ПАЛ документальне оформлення заміни уроків відсутнє, не визначена конкретна особа, відповідальна за ведення документації по заміні уроків, накази, в якому мають бути відображені всі дані щодо здійсненої заміни, не видаються, Журнал обліку пропущених і замінених уроків не ведеться. Таким чином, представниками відповідача, не доведено належними доказами, що [PERSON] було доведено до відома про покладення на нього обов"язку проведення 02 лютого 2018 року 1-го, 3-го уроків спецтехнології в порядку заміни в 12 групі, а також чи отримано від нього відповідну згоду. З"ясовуючи питання відсутності [PERSON] 02 лютого 2018 року на робочому місці, не проведення ним 6-го, 7-го уроків, встановлено, що зазначений факт був встановлений заступником директора з навчально-виховної роботи, про що відображено в її Доповідній записці (вх.115 від 02 лютого 2018 року) на ім"я директора ПАЛ. В судовому засіданні позивач заперечував недотримання ним трудової дисципліни. В суді [PERSON] в обґрунтування своєї позиції щодо правомірності накладення на [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді догани, не заперечувала, що на протязі робочого дня 02 лютого 2018 року позивач був присутній в Кривоозерському ПАЛ. При цьому на підтвердження не проведення [PERSON] 02 лютого 2018 року 6-го, 7-го уроків посилалась на письмові пояснення учнів 12 групи Кривоозерського ПАЛ (а.с.57-63), проте суд не може взяти їх до уваги, оскільки більшість з вказаних пояснень датовані 12 березня 2018 року, тобто після надходження позову [PERSON] до суду та відповідно після застосування до нього заходів дисциплінарного стягнення. Встановлено, що дирекція ПАЛ на протязі 02-05 лютого 2018 року не ставила перед [PERSON] питання щодо необхідності дачі ним письмового пояснення щодо причин його відсутності на робочому місці, не проведення уроків, які були за розкладом 02 лютого 2018 року. Судом встановлено, що в Кривоозерському ПАЛ є чинними Правила внутрішнього розпорядку для працівників Кривоозерського аграного ліцею, які затверджені Директором Кривоозерського ПАЛ. За розділом 7 "Стягнення за порушення трудової дисципліни" вказаних Правил, регламентовано, що за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано один з таких видів стягнення : а) догана; б) звільнення. Працівники, обрані до складу профспілкових органів і не звільнені від виробничої діяльності, не можуть бути піддані дисциплінарному стягненню без попередньої згоди органу, членами якого вони є; керівники профспілкових органів у підрозділах закладу освіти; профорганізатори - органу відповідного профспілкового об"єднання. До застосування дисциплінарного стягнення керівник повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. У випадку відмови працівника дати письмові пояснення складається відповідний акт. Зі слів представника відповідача [PERSON] встановлено, що [PERSON] (а.с.69), який складено 02 лютого 2018 року, в присутності директора ПАЛ [PERSON], заступника директора з НВР ПАЛ [PERSON], ст.майстра ПАЛ [PERSON] про те, що [PERSON] на пропозицію надати пояснювальну записку щодо не проведення ним уроків 02 лютого 2018 року, відмовився, стосувалось лише щодо непроведення уроків в порядку заміни (1-го, 3-го), щодо відсутності на робочому місці 02 лютого 2018 року, не проведення 6-го, 7-го уроку, позицію [PERSON] до застосування заходів дисциплінарного стягнення дирекція ПАЛ не з"ясовувала. Суд вважає, що при встановленні факту порушення [PERSON] трудової дисципліни, з боку відповідача не проведено службову перевірку на підтвердження факту відсутності позивача на робочому місці 02 лютого 2018 року, не опитано до застосування догани учнів 12 групи ліцею, не задокументовано належними доказами відсутність [PERSON] 02 лютого 2018 року на робочому місці, не відібрані пояснення класного керівника 12 групи, інших працівників ПАЛ, тощо, оскільки обов'язок доведення факту порушення трудової дисципліни, не дотримання працівником посадових обов"язків, відповідно до вимог чинного законодавства покладається на роботодавця. Крім того, як вбачається з Протоколу №1 Первинної профспілкової організації працівників Кривоозерського ПАЛ від 08 січня 2014 року, позивача було обрано членом профкому ППОП Кривоозерського ПАЛ. За положеннями ч.3 ст.252 КЗпП України притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників, які є членами виборних профспілкових органів, допускається лише за попередньою згодою виборного профспілкового органу, членами якого вони є. Аналогічне положення міститься в ст.41 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності". З наказу №20-0 від 05 лютого 2018 року, виданого відповідачем, не вбачається наявність згоди профспілкового комітету на притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Згідно положень ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зазначене дає підстави вважати, що вказані обставини відображають формальний підхід відповідача до процедури накладання дисциплінарного стягнення, визначеної законом. Тому, оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачем до позивача застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани з порушенням чинного законодавства про працю та порядку застосування дисциплінарних стягнень. За таких обставин, позовна заява в частині скасування спірного наказу є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Вирішуючи вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до наступного. Відповідно до положень ст.2371-1 КЗпП України, на яку посилається позивач, відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Таким чином, для відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди необхідна наявність кількох юридичних фактів, зокрема факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами та доповненнями) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У п.13 зазначеної Постанови вказано, що за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. П.5 вказаної постанови визначено, що суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. На обґрунтування вимог про відшкодування 2000 грн. моральної шкоди, позивач зазначив, що порушення його прав призвели до моральних страждань, пов"язаних з приниженням його честі, гідності перед колегами, до погіршення ділової репутації, приниження авторитету перед учнями навчального закладу. Разом із тим, позивачем не доведено наявності моральних страждань, втрати працездатності, що пов"язана з відповідними стражданнями. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не надано достатніх, належних і допустимих доказів на підтвердження факту заподіяння йому немайнових втрат винними діями відповідача, не доведено завдання йому моральної шкоди за обставин, встановлених судом, тому такі вимоги не можуть бути задоволені. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial