Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним кредитного договору,припинення договору застави і договору поруки, посилаючись на те, що 13.05.2008 року між АКБ»УкрсоцБанк" та ним укладено кредитний договір № 607/32-169/08 на купівлю автотранспортних засобів, згідно умов якого кредитодавець зобов"язувався надати позичальнику на умовах цільового використання-для оплати за придбаний автомобіль марки «Ніссан»,2008р.випуску,згідно договору купівлі-продажу від 24.03.08р.,укладеного з ТЗОВ»Галавтосвіт»- кошти у сумі 47062долари США,що за офіційним курсом становило 237663,1грн.,зі сплатою 12,55 %річних з кінцевим терміном повернення 12.05.15р. а позичальник зобов"язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах і в строки,передбачені договором. 13.05. 2008 року між ними укладено договір відновлювальної кредитної лінії.За змістом п.1.1.1 кредитного договору надання кредиту здійснюється окремими траншами в межах максимального ліміту в сумі 16400,18грн.,що становить 3247,56доларів [PERSON] надано для здійснення страхових платежів за Договором добровільного страхування транспортного засобу .В якості забезпечення зобов»язань позичальника за кредитними договорами 15.03.08р.було укладено договір застави транспортного засобу,а також між [PERSON]та АКБ»УкрсоцБанк"договір поруки.Кредитний договір-1 є недійсним,оскільки ,моменту надання кредиту,відповідно до п.2.2 не настало,так як кредитор позичальнику готівкові кошти не видавав.Пункти 2.2 та 2.1 договору суперечать один одному.Кошти на купівлю автомобіля банк перерахував безготівково на рахунок продавця у гривнях.Позивач вважає,що відповідачем порушено істотні умови кредитного договору-1,а саме-порядок надання кредиту та отримання кредитних коштів,сума неотриманих ним,а наданих кредитних коштів на придбання автомобіля становить 237663,1грн.Сума кредиту в розмірі 16400,18грн.,що становить 3247,56доларів США,згідно кредитного договору -2 (договір кредитної відновлювальної лінії) також безготівково у гривнях була перерахована банком на рахунок АСК»Інго Україна».Ним на виконання кредитного договору -1 сплачено кошти в сумі 404475,81грн.,розмір наданих коштів становить 237663,1грн.,а тому внаслідок порушення відповідачем умов кредитного договору,він має право вимагати повернення сплаченої різниці в сумі 167082,71грн.Крім того,відповідно до п.5.1 кредитного договору-1 сторони звільняються від відповідальності за невиконання своїх зобов»язань у випадку настання обставин,що знаходяться за межами контролю сторін,до яких за Договором віднесено військові дії незалежно від факту оголошення війни.Просить визнати кредитний договір на купівлю транспортних засобів недійсним та припинити договір поруки і застави. 30.04.15р.представник позивача подав заяву про збільшення позовних вимог,просить крім вказаного,зобов»язати ЛФ ДП»Інформаційні системи» скасувати запис,що стосується обтяження за №8274913 від 09.12.08р.зі змінами від 04.12.13р.відносно предмета обтяження автомобіля марки»Ніссан»,н.д.р.ВС3057ВК. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пояснення дав аналогічні викладеним у позовній заяві , просить позов задоволити.Крім того, зазначив,що позивач визнає,що отримав кредит на придбання автомобіля ,але не в доларах США,а в гривні.Відповідачем не виконано істотні умови договору щодо порядку видачі кредиту-гроші не видано позивачу,а перераховано автосалону і не в тій валюті,яка обумовлена договором.Кошти за договором він сплачував в доларах США,коли мав таку можливість.Зараз не має можливості оплачувати,у зв»язку із збільшенням курсу долара відносно гривні.Строк позовної давності не пропущено,так як позивач не просить визнати недійсним кредитний договір з моменту укладення.Крім того,позивач юридично неграмотний, а тому підписуючи договір не розумів суті операції,про порушення своїх прав дізнався у 2014р. після подачі відповідачем позову про стягнення заборгованості та звернення до юристів. Представник відповідача ПАТ»Укрсоцбанк» у судовому засіданні 16.11.15р. проти позову заперечила та пояснила,що позивач на кошти отриманого кредиту придбав автомобіль,яким користується по даний час .Банк виконав умови договору,кошти були безготівково перераховані автосалону,в якому придбано автомобіль.В якій валюті перераховано кошти сказати не може. Позивач до 11.04.13р.сплачував кредит в доларах [PERSON] безпідставний,просить у його задоволенні відмовити,застосувавши строк позовної давності. У судове засідання 25.02.16р.представник відповідача ПАТ»Укрсоцбанк» не з»явився,надіслав заперечення на позов та клопотання про розгляд справи у його відсутності,просить застосувати наслідки спливу строків позовної давності. Представник відповідача ДП»Національні інформаційні системи» проти позову заперечила ,просить у задоволенні позову відмовити ,так як з нього не вбачається якими діями ДП порушено права позивача.Крім того,ДП не має повноважень на скасування записів в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна,оскільки,вилучення з Державного реєстру запису про обтяження можливе лише за заявою обтяжувача або на виконання рішення суду. З особа не з»явилась, надіслала заяву про слухання справи у її відсутності,позовні вимоги підтримала. Суд вважає за можливе відповідно до ст.169 ЦПК України розглядати справу у відсутності вказаних осіб. Дослідивши зібрані по справі докази,матеріали справи №464/6859/14ц, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.05.2008 року між АКБ»УкрсоцБанк" та [PERSON] укладено кредитний договір № 607/32-169/08 на купівлю автотранспортних засобів, згідно умов якого кредитодавець зобов"язувався надати позичальнику на умовах цільового використання-для оплати за придбаний автомобіль марки «Ніссан»,2008р.випуску,згідно договору купівлі-продажу від 24.03.08р.,укладеного з ТЗОВ»Галавтосвіт»- кошти у сумі 47062долари США,що за офіційним курсом становило 237663,1грн.,зі сплатою 12,55 %річних з кінцевим терміном повернення 12.05.15р. а позичальник зобов"язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах і в строки,передбачені договором,згідно встановленого в п.1.1.1 Договору Графіку. Як вбачається з п.2.1 Кредитного договору ,надання кредиту здійснюється шляхом видачі позичальнику готівкових коштів в іноземній валюті (долари США) з позичкового рахунку №2203 шляхом конвертації через касу банку для подальшого перерахування позичальником на цілі,визначені п.1.2 Договору. Згідно п.2.2 Договору,моментом надання кредиту вважається день видачі позичальнику готівкових коштів в іноземній валюті (долари США) в сумі кредиту ,згідно даного Договору. З пункту 3.1.1.Договору вбачається,що кредитор протягом 1 робочого дня від дня набрання чинності договорів,визначених п.1.3 Договору і виконання позичальником п.3.3.1-3.3.5 Договору,зобов»язався відкрити позичальнику в ТВБВ №607 Львівської обласної філії АКБ»Укрсоцбанк» позичковий рахунок і перерахувати на нього кошти в межах суми кредиту,в порядку ,визначеному цим договором. 13.05. 2008 року між сторонами укладено договір відновлювальної кредитної лінії.За змістом п.1.1.1 кредитного договору надання кредиту здійснюється окремими траншами в межах максимального ліміту в сумі 16400,18грн.,що становить 3247,56доларів [PERSON] надано для здійснення страхових платежів за Договором добровільного страхування транспортного засобу . В якості забезпечення зобов»язань позичальника за кредитними договорами 15.03.08р.було укладено договір застави придбаного транспортного засобу,а також між [PERSON]та АКБ»УкрсоцБанк"договір поруки,згідно якого поручитель зобов»язалась у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником [PERSON]зобов»язань щодо повернення кредиту,сплати відсотків за користування кредитом,можливих штрафних санкцій,у розмірі і в строки,визначені Договором кредиту на купівлю автотранспортних засобів та Договору відновлювальної кредитної лінії від 13.05.08р.. Відповідно до ст.60 ЦПК України,кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Із заяви на видачу готівки №авт/70/авт від 13.05.08р.вбачається,що [PERSON]отримав 47062долари США,що еквівалентно 237663,1грн.кредиту на придбання автомобіля ,згідно договору №607/32-169/08 від 13.05.08р.які надійшли на його позичковий рахунок №22030607369111. З квитанції №авт/68/авт від 13.05.2008р.про здійснення валютно-обмінної операції або операції з купівлі-продажу банківського металу ,яка міститься в матеріалах цивільної справи №464/6859/14ц за позовом ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON],[PERSON]про стягнення заборгованості,вбачається,що [PERSON]здійснено обмін 47062 долари США на 223544,5грн. У судовому засіданні представник позивача,заявляючи про сумніви у підписанні даної заяви позивачем,не скористався правом на заявлення клопотання про призначення почеркознавчої експертизи.Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження вказаного не надав,не зазначав цю обставину як підставу для визнання договору недійсним. Як вбачається з квитанцій №авт/71/авт від 13.05.08р.,№ авт/72/авт від 13.05.08р.Кузьо С.Й.сплатив 223\~544,5грн.та 4192,5грн.кредитної заборгованості за кредитними коштами(автосалон) в АКБ»УкрсоцБанк" за придбання автомобіля для подальшого перерахування ТзОВ»Галавтосвіт». Згідно меморіального ордера №авт/73/авт від 13.05.08р.відповідач перерахував ТзОВ»Галавтосвіт» 227737грн. як доплату за автомобіль від [PERSON]по кредитному договору від 13.05.08р. Відповідно до ч.1 ст..203 ЦК України,зміст правочину не може суперечити цьому кодексу,іншим актам цивільного законодавства,а також моральним засадам суспільства. Статтею 215 ЦК України закріплено положення про те, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною ( сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою ст.203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо недійсність встановлена законом ( нікчемний правочин). Відповідно до п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6.11.2009р.№9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»,підставою недійсності правочину є недодержання сторонами вимог,які встановлені ст203 ЦК України,саме на момент вчинення правочину. Однак,позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів у підтвердження позовних вимог. Відповідачем заявлено про застосування строку позовної давності. Відповідно до ст.. 256 ЦК України, позовна давність-це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність згідно ст..257 ЦК України встановлена тривалістю у 3 роки. В силу ст.261 ЦК України,перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалась,або могла довідатись про порушення свого права. Як вбачається із ч.4 ст..267 ЦК України, сплив позовної давності,про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові. Як зазначено у постанові Пленуму Верховного Суду України №11 «Про судове рішення»,встановивши , що строк для звернення з позовом пропущено без поважних причин, суд в рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, крім випадків, коли позов не доведений. Судом встановлено,що позивач сплачував заборгованість по кредиту в доларах США,що вбачається з наданих квитанцій за 2008-2010рр.та не заперечено представником позивача в судовому засіданні,який пояснив,що заборгованість за договором виникла у [PERSON] у лютому 2014р. Таким чином,судом встановлено,що позивач знав умови договору, погоджувався з ними ,оскільки,підписав договір та протягом тривалого часу здійснював оплату заборгованості,на отримані кредитні кошти придбав автомобіль. Відповідно до ст.6,627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору ,виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства,звичаїв ділового обороту,вимог розумності та справедливості. Позивач використав своє право щодо свободи укладення договору. Посилання позивача на порушення відповідачем умов кредитного договору та невиконання порядку надання кредиту як на підставу визнання договору недійсним є безпідставним,оскільки,в силу ст.651 ч2 ЦК України,істотне порушення договору другою стороною є підставою для зміни чи розірвання договору за рішенням суду,а не для визнання договору недійсним. Вказане узгоджується з правовою позицією,висловленою у постанові Верховного Суду України від 4.02.15р.у справі №6-222цс 14. Посилання позивача на п.5.1 Договору кредиту не береться судом до уваги,оскільки, даним пунктом передбачено звільнення сторін від відповідальності за невиконання своїх зобов"язань за Договором у випадку настання та дії обставин,що знаходяться поза межами контролю сторін та які сторони не могли передбачити або запобігти.До таких обставин за Договором належать: військові дії,незалежно від факту оголошення війни,повстання,стихійні лиха,недостатня фінансова ліквідніст кредитора,тощо. Таким чином,Позивачем обрано не той спосіб захисту його порушених прав. Статтею 11 ЦПК України передбачено,що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі. Оскільки,правові підстави для визнання кредитного договору недійсним відсутні, позов до задовлення не підлягає. [PERSON] вимоги про припинення договорів застави та поруки до задоволення не підлягають,оскільки,відповідно до ст.559,593 ЦК України,порука та застава припиняються у разі припинення забезпеченого зобов»язання. За наведених обставин,у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed