Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути зі [PERSON] на її користь пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 33208 грн. 41 коп. Вказує, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 06 березня 2012 року стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини доходів щомісячно, починаючи з 16.01.2012 року і до досягнення дітьми повноліття. На виконання вказаного рішення суду 19.03.2012 року Рівненським міським судом Рівненської області було видано виконавчий лист. Відповідач рішення суду належним чином не виконує, сплачує аліменти несвоєчасно, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка, згідно з розрахунком державного виконавця, за період 2019 р. січень-лютий 2021 р. становить 25970 грн. 59 коп. Ухвалою суду від 12 квітня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 21 травня 2021 року з повідомленням (викликом) сторін. Визначено сторонам строк для подання відзиву, відповіді та заперечень. 25 травня 2021 року до суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву [PERSON] в якому він зазначає, що розрахунок, проведений державним виконавцем Рівненського міського відділу ДВС Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Львів) не відповідає дійсності, оскільки він сплачував аліменти засобами поштового переказу, шляхом поповнення особистої банківської карти позивача та шляхом відрахування із заробітної плати за попереднім місцем роботи у приватному підприємстві «Строй-Сервіс-999». Окрім того відповідач зазначає, що державним виконавцем здійснюється розрахунок заборгованості за сплати аліментів із врахуванням середньомісячної заробітної плати одного штатного працівника по Рівненській області, в той час як він з квітня 2012 року проживає у с. Вербородинці Старокостянтинівського району Хмельницької області, а з 15.12.2020 року у с. Гнатки Старокостянтинівського району Хмельницької області. 19.10.2021 року до суду надійшла заява [PERSON] про поновлення строку на подання доказів та їх приєднання до матеріалів справи, у якій він просив визнати поважними причини неподання суду доказів разом із поданням відзиву на позов та приєднати до матеріалів справи розрахунок старшого державного виконавця Старокостянтинівського відділу ДВС у Хмельницькому районі, Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (М.Хмельницький) Воробієвського О.О. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просить їх задоволити з підстав, зазначених у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, з підстав зазначених у відзиві на позов. Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Як встановлено судом, згідно рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 06 березня 2012 року у справі №569/5625/21 стягнуто зі [PERSON] , 1980 року народження аліменти на користь [PERSON] , 1982 року народження на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини доходів щомісячно, з 16 січня 2012 року і до досягнення дітьми повноліття. 24 вересня 2015 року ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області виправлено описку у рішення Рівненського міського суду №1715/529/12 від 06 березня 2012 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів та у виконавчому листі, виданому 03 квітня 2012 року на підставі зазначеного рішення суду. Вважається правильним у зазначеному судовому рішенні та виконавчому листі ім`я дитини « [PERSON] ». Як вбачається із розрахунків заборгованості зі сплати аліментів від 17.07.2020 року №123127, та від 10.03.2021 року №45707, здійснених старшим державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) В. Адамчо загальний розмір заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів згідно виконавчого листа №1715/529/12 видного 19.03.2012 року за період з січня 2019 року по червень 2020 року станом на 30 червня 2020 року становить 17006,59 грн., з липня 2020 року по лютий 2021 року - 25970,59 грн. Відповідно до\~ст.51 Конституції України\~та\~ст.180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина (ч.3\~ст.181 СК України). У будь-якому випадку, чи то у разі стягнення аліментів у частці від доходу, чи у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. Тобто в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Відповідно до частин 1,2\~ст. 196 СК України\~у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов"язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Отже, відповідач зобов"язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою\~статті 196 СК України. Обов"язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Як встановлено судом із поданої відповідачем [PERSON] довідки про доходи № 46 від 18 березня 2021 року, що видана ПП «Строй-Сервіс-999» із заробітної плати відповідача у період з жовтня 2018 року по червень 2020 року відраховувались аліменти. Окрім того, як свідчать копії квитанцій, що подані відповідачем ним на ім`я [PERSON] сплачувались аліменти, зокрема за липень та січень 2020 року в розмірі 3600 грн, відповідно до квитанції від 20 липня 2020 року, за серпень 2020 року в розмірі 2300 грн. відповідно до квитанції №50888195 від 12 серпня 2020 року, за вересень 2020 року в розмірі 1700 грн. відповідно до квитанції від 14 вересня 2020 року, за жовтень 2020 року в розмірі 2000 грн. відповідно до квитанції №52071552, за листопад 2020 року в розмірі 2000 гривень,згідно квитанції від 13 листопада 2020 року, за грудень 2020 року 2300 гривень, відповідно до квитанції від 26 січня 2021 року, за січень 2021 року в розмірі 2300 грн. відповідно до квитанції 5/1 та за лютий 2021 року відповідно до квитанції №8/1 в розмірі 2300 грн. Суд зауважує, що тлумачення\~статті 196 СК України\~дає підстави для висновку про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин, з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. А отже, неврахування державним виконавцем при здійсненні розрахунку заборгованості зі сплати аліментів проведених роботодавцем відповідача відрахувань із заробітної плати [PERSON] не є підставою для покладення на відповідача відповідальності, що передбачена ст.196 СК України, так як саме на роботодавця покладається обов"язок нарахування та сплати аліментів на користь стягувача і платник та державний виконавець не можуть здійснювати такі нарахування. Тому за період з січня 2019 року по липень 2020 року позовні вимоги до задоволення не підлягають. Окрім того,\~відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~24\~ЗУ «Про\~виконавче провадження» виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. Право вибору місця відкриття виконавчого провадження між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії щодо виконання рішення на території, на яку поширюються їхні функції, належить стягувачу. Як встановлено судом із пояснень відповідача [PERSON] останній з квітня 2012 року проживає у с. Вербородинці Старокостянтинівського району Хмельницької області, що підтверджується копією довідки №55 від 15.10.2020 року, що видана в.о. старости сіл Вербородинці і Гнатки виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, а з 15.12.2020 року у с. Гнатки Старокостянтинівського району Хмельницької області. Зазначене було підставою для передачі виконавчого провадження до іншого органу ДВС відповідно до п.п.1п. 6 ст. 1 розділу V Інструкції з організації примусового виконання рішень, що затверджена Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5. А тому відсутні підстави для врахування розрахунків заборгованості зі сплати аліментів від 17.07.2020 року №123127, та від 10.03.2021 року №45707, здійснених старшим державним виконавцем Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) В. Адамчо при ухваленні рішення, оскільки виконавчі дії були вчинені не за місцем виконання рішення, що передбачене ст.. 24 ЗУ «Про виконавче провадження». Разом з тим, як встановлено судом із розрахунку старшого державного виконавця Старокостянтинівського відділу ДВС у Хмельницькому районі, Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (М.Хмельницький) Воробієвського О.О. наявна заборгованість зі сплати аліментів відповідача [PERSON] відповідно до виконавчого листа № 1715/529/12 виданого 19 березня 2012 року, з врахуванням сплачених відповідачем сум аліментів, з серпня 2020 року по час звернення позивача [PERSON] до суду із даним позовом березень 2021 року. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов"язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов"язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов"язання боржником. Після порушення боржником свого обов"язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов"язку сплатити аліменти. Відповідно до ч.4\~ст.263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження №14-616цс18) відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15 та від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, і дійшла висновку, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов"язання не включається до строку заборгованості) та помножити на один відсоток. Позивачем до позовної заяви додано розрахунок суми пені за несвоєчасну сплату заборгованості, проте наведені в ньому розрахунки є неправильними. Враховуючи вищевикладене, заявлені вимоги позивачем, наведені норми матеріального права, а також правові висновки Великої Палати Верховного Суду викладені в постановах від 25.04.2018 року у справі № 572/1762/15-ц та від 03.04.2019 року у справі № 333/6020/16-ц, суд вважає за необхідне навести свої розрахунки. Розрахунок по стягненню неустойки (пені) за період з серпня 2020 року по лютий березень 2021 року здійснюється наступним чином: за серпень 2020 року заборгованість становила 1507,85 грн.*1%*кількість днів прострочення 212 = 3196,64 грн.; вересень 2020 року заборгованість становила 2107,85 грн.*1%*184 дні прострочення = 3878,44 грн.; жовтень 2020 року заборгованість становила 2199,46 грн.*1%*153 дні прострочення = 3365,17 грн., листопад 2020 року заборгованість становила 2199,46 грн.*1%*122 дні прострочення = 2683,34 грн., грудень 2020 року заборгованість становила 4199,46 грн грн.*1%*92 дні прострочення = 3863,50 грн; січень 2021 року заборгованість становила 1181,98 грн.*1%*61 день прострочення = 721,00 грн., лютий 2021 року заборгованість становила 1181,98 грн.*1%*31 день = 366,41грн. Отже, загальна сума неустойки (пені) за період з серпня 2020 року по 01 березня 2021 року становить 18074,50 грн. Враховуючи вищевикладене, наведений розрахунок, суд приходить до висновку, що розмір неустойки (пені) який підлягає стягненню з\~ [PERSON] складає 18074,50 грн., а тому позовні вимоги\~ [PERSON] підлягають частковому задоволенню. На підставі\~ст.141 ЦПК України, та враховуючи ті обставини, що позивач звільнена від сплати судового збору, стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 908 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial