Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в якому у них народився син : [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що самотужки їй важко піклуватись про сина та забезпечити йому належний рівень життя, оскільки відповідач, як батько матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча його матеріальний стан дозволяє йому брати участь у витратах на нього. Так, відповідач є працездатний, інших осіб на утриманні не має, часто виїжджає на заробітки за кордон та отримує заробітну плату. Просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій формі у розмірі 2500 грн. гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з"явилась, подала заяву про розгляд справи у її відстуності та зменшення позовних вимог і просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 2000 грн. щомісячно. Відповідач в судове засідання також не з"явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, змінені позовні вимоги визнав. Беручи до уваги заяви сторін, дослідивши подані ними докази у сукупності, суд вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, від спільного проживання сторін у шлюбі народився син : [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір"ю, окремо від батька. В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. Частиною 2 ст.182 Сімейного кодексу України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодобатьківства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Задовольняючи позовні вимоги суд виходить із того, що неповнолітня дитина сторін проживає окремо від батька, відповідача по справі і перебуває на утриманні матері. Суд бере до уваги те, що відповідач є здоровою та працездатною особою, матеріально забезпечений, регулярно виїжджає на заробітки за межі України, де отримує заробітну плату, то суд вважає, що він може сплачувати аліменти на утримання дитини, у розмірі, що просить позивачка, що буде об`єктивним і справедливим. На підставі наведеного та ст. 15 ЦК України, ст.ст. 166, 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved