Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою від 04 грудня 2018 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.11.2016 року між сторонами укладено договір №А37-0091114-START про приєднання до Правил (договірних умов) надання банківських послуг за картковими продуктами. Відповідно до умов вказаного договору позивач відкрив відповідачу картковий рахунок та позичковий рахунок для проведення розрахунків по овердрафту за програмою Універсальна картка «Домовичок». Договором визначено, що строк дії ліміту дозволеного овердрафту в максимальній сумі 300000,00 грн. становить 12 місяців. Дата встановлення з 23.11.2016 року по дату повернення 22.11.2017 року, максимальна сума ліміту 300000 грн. Базова процентна ставка за користування становить 30% річних, відсоткова ставка на прострочену заборгованість - 48 % річних. Згідно договору про приєднання [PERSON] погодився з тим, що банк має право на свій розсуд зменшувати або збільшувати розмір дозволеного ліміту овердрафту та з тим, що про зміну доступного розміру дозволеного ліміту овердрафту банк повідомляє відповідача шляхом надсилання SMS-повідомлення. На виконання умов договору про приєднання банк відкрив відповідачу картковий рахунок у національній валюті № [NUMBER] на умовах тарифного плану «Овердрафт до зарплати» та випустив міжнародну картку Debit Master Card із встановленим дозволеним лімітом овердрафту у розмірі 4800 грн. У зв`язку з порушенням взятих на себе зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, станом на 25.05.2018 року у відповідача наявна заборгованість перед позивачем, загальна сума якої становить 4840,29 грн. Враховуючи те, що в добровільному порядку її не погашає, просив позов задовольнити, а також стягнути суму сплаченого судового збору. Відповідач подав суду письмові заперечення у яких вказав, що являється людиною з інвалідністю у зв`язку з ураженням глухонімотою і його спілкування з людьми, що не володіють мовою жестів проходить через спеціаліста перекладача. При прийнятті його на робочу посаду у ДП ВО «Карпати» у кадрові службі підприємства йому видали розрахункову банківську картку за якою він мав би отримувати заробітну плату. Під час отримання картки він розписувався у наданих документах про її отримання. Будь-яких пояснень щодо наявності на зарплатній картці кредитного ліміту йому не повідомлялось і не могло бути повідомлено, оскільки спеціаліста з перекладу під час цього не було. Про вади його здоров`я працівники кадрової служби були поінформовані. Не заперечуючи факту отримання банківської картки для зарахування зарплати, заперечує факт отримання кредиту та його обслуговування. Разом з позовною заявою позивачем не подано документів на підтвердження факту встановлення кредитного ліміту та його використання, тому просив у позові відмовити. У відповіді на відзив позивач, на спростування доводів відповідача вказав, що присутність спеціаліста перекладача під час вручення зарплатної картки мав забезпечити за необхідності сам відповідач. Позивач не отримував від відповідача заперечень щодо нерозуміння мови чи тексту документів. При встановленні кредитного ліміту банк повідомив клієнта про це шляхом СМС інформування. Також з часу встановлення кредитного ліміту при перевірці балансу по рахунку у банкоматі та чеку відображається інформація про кредитний ліміт. Також зазначив, що Договір комплексаного банківського обслуговування фізичних осіб є договором приєднання і акцептування публічної пропозиції відповідачем відбулось шляхом підписання заяви-анкети №А37-0091114-START, заяви анкети №ВВ4-10146-Ф/16-DOM від 23.11.2016, заяви від 23.11.2016 року про приєднання /підтвердження приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та Правил надання банківських послуг за картковими продуктами в рамках Драйв -Пакетів, Довідки про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту у формі овердрафту за програмою Універсальна картка «домовичок». Відповідач, підписавши власноручно вказані документи надав згоду на отримання кредиту з встановленим нульовим лімітом та подальшим його автоматичним збільшенням по ініціативі банку та встановленням ліміту за програмою «Овердрафт до зарплати» на платіжну картку для зарахування зарплати. Таким чином відповідач отримав усю необхідну інформацію до укладення договору про споживчий кредит, що відповідає вимогами ст.9 Закону України «Про споживче кредитування». Заперечення відповідачем факту отримання кредиту та його часткового погашення спростовується випискою по рахунку, згідно якої крім безготівкових операцій мало місце 27.09.2017 року внесення через касу банку коштів у сумі 500 грн. на поповнення картрахунку для погашення заборгованості, що є доказом усвідомленого повернення кредитних коштів. Представник позивача Пономарчук О. Л. в судовому засіданні заявлений позов підтримала з викладених підстав та пояснила, що позивач ПАТ АБ "УКРГАЗБАНК" співпрацює з ДП ВО "Карпати" по зарплатному проекту і представники кадрової служби підприємства отримали від банку заяви-анкети на приєднання до Договору банківського обслуговування фізичних осіб з додатками, а також платіжні картки, які видають працівникам, що укладають трудові відносини з підприємством. Така форма співпраці не заборонена законом. При прийнятті працівника на роботу він отримує платіжну картку для виплати зарплати, на якій також, відповідно до умов, визначених Договором комплексного обслуговування фізичних осіб може бути встановлений кредитний ліміт. На дату підписання документів ліміт не встановлюється, питання визначення його розміру відкладається банком, як правило, до отримання працівником першої заробітної плати. [PERSON] дійсно при підписанні заяви-анкети не відвідував безпосередньо банку, однак підписанням документів, які є у розпорядженні позивача, акцептував пропозицію банку і підтвердив той факт, що отримав усю необхідну інформацію про порядок та умови кредитування. На його кредитну картку було згодом встановлено кредитний ліміт у сумі 4800 грн. У заяві -анкеті була обумовлена послуга СМС інформування, тому про підключення послуги і овердрафти він був поінформований у такий спосіб. Крім того, [PERSON] особисто у вересні 2017 року вніс готівку у касу банку на погашення заборгованості, яка виникла у зв"язку із користуванням кредитними коштами, що засвідчує розуміння ним суті правовідносин. Однак у зв"язку із порушенням взятих на себе зобов"язань щодо своєчасного повернення коштів та сплати процентів за користування коштами, виникла заборгованість, яка включає прострочену заборгованість по кредиту у сумі 3791,87 грн. та заборгованість по процентах у сумі 1048,42 грн. яку просили стягнути з відповідача. Відповідач в судовому засіданні заявлений позов не визнав. Вказав, що пред`явлений до нього позов є необгрунтованим і просив у його задоволенні відмовити повністю. Пояснив, що є людиною з інвалідністю у зв`язку із ураженням глухонімотою. Фактично його спілкування у побуті проходить виключно за допомогою жестів, а з важливих питань за допомогою спеціаліста-перекладача. При прийнятті його на роботу в ДП «Карпати» у кадровій службі підприємства йому видали розрахункову банківську карточку за якою він мав отримувати заробітну плату. Під час отримання вказаної картки йому дали для підписання документи, про її отримання. Будь-яких пояснень щодо наявності на банківській картці кредитного ліміту йому ніхто не повідомляв і не міг повідомити, оскільки під час її отримання спеціаліста з перекладу не залучали, копії цих документів не отримував. Картку він отримував включно для отримання заробітної плати. Зазначив, що в анкеті -заяві відсутня інформація про те в якій сумі встановлений кредитний ліміт та чи встановлений він взагалі. Вказав, що, маючи освіту 7 класів спеціалізованої школи, не володіє спеціальною термінологією, яка стосується банківських відносин, а тому довірився працівнику кадрової служби, яка дала зрозуміти, що підписувані документи є формальністю. Вказав, що отримані гроші на картці сприймав як заробітну плату, а не як кредит, аж до моменту, коли у 2017 році звернувся до банку з приводу пояснення операцій по його рахунку. Тоді був поставлений перед фактом з приводу існуючого стану речей. Оскільки за кредитом він не звертався, вважає, що його стосовно банківських послуг було введено в оману, просив у позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до таких висновків. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України визначено, зміст кредитного договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотними умовами кредиту є розмір кредиту та строк повернення кредиту. Судом встановлено, що 23.11.2016 року [PERSON] підписав заяву-анкету №ВВ4-10146-Ф/16-DOM ПАТ АБ "Укргазбанк" про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та встановлення ліміту дозволеного овердрафту за картковим рахунком, що була опублікована у газеті "Урядовий кур"єр" №229 від 09.12.2014 року Правил (договірних умов) надання банківських послуг за картковими продуктами, відповідно до якого позивач відкрив клієнту (відповідачу) картковий рахунок та позичковий рахунок для проведення розрахунків по овердрафту за програмою Універсальна картка «Домовичок». Договором визначено, що строк дії ліміту дозволеного овердрафту в максимальній сумі ліміту 300000,00 грн. становить 12 місяців, базова процентна ставка за користування становить 30% річних, відсоткова ставка на прострочену заборгованість - 48 % річних. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В ст. 530 ЦК України вказано, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) зобов`язання його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як підтверджується матеріалами справи, банк надав відповідачу кредитні кошти. Як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с. 5-11) відповідач на погашення заборгованості, кошти вчасно не сплачував внаслідок чого виникла заборгованість. Позивач визначив розмір заборгованості, виходячи з вказаного вище розрахунку, який станом на 25 травня 2018 року становить 4840,29 грн. та складається із: заборгованості по кредиту поточна - 0,00 грн., заборгованості по кредиту рострочена - 3791,87 грн., заборгованості по процентах поточна - 0,00 грн.. заборгованості по процентах прострочена - 1048,42 грн. Позивач, з посиланням на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України, зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Водночас з такою позицією позивача суд не погоджується. Статтею 12 ЦК України закріплена презумпція добросовісності, яка полягає в тому, що поведінка особи визнається добросовісною, якщо інше не доведено судом. Ця презумпція є важливою гарантією реалізації та захисту прав субєктів цивільних правовідносин, зокрема, у договірних зобовязаннях. Згідно зрішення Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року, дія Закону України «Про захист прав споживачів`поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року, справа №342/180/17, провадження № 14-131цс19 сформулювала правові висновки, що можуть бути застосовані у даній справі. Зокрема Верховний Суд зазначив, що пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем позивач 11 листопада 2016 року дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Суд також виходить з того, що відповідно до ч.1 ст.12 ЦК України Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Згідно ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як встановлено судом відповідач, оформляючи трудові відносини з ДП ВО «Карпати» зіткнувся з вимогою працівника кадрового відділу підприємства укласти договір на обслуговування зарплатного рахунку саме з ПАТ АБ «Укргазбанк». Таким чином право працівника обрати банківську установу на власний розсуд було обмежено уже на цій стадії. Крім того, заяви-анкети про приєднання до банківських послуг відповідач підписував також у відділі кадрів підприємства без можливості з`ясувати чи уточнити у банківського працівника умови надання банківських послуг, хоч підписи про прийняття заяв свідчать, що вони приймались від особи банківськими працівниками. При цьому, працівник кадрового підрозділу, який діяв у інтересах банку, надаючи для підпису відповідачу бланки заяв-анкет та інші документи, достовірно знав, що [PERSON] є глухонімою особою і усвідомлював, що вчинення юридично значимих правочинів потребує залучення перекладача жестової мови для забезпечення обов`язку щодо встановлення намірів сторін вчиняти правочин та з метою дотримання загальних вимог, додержання яких є необхідним для чинності правочинів, що визначені статтею 203 Цивільного кодексу України. Встановлення дійсних намірів учасників правочину можливе шляхом спілкування та встановлення однакового розуміння сторонами значення, умов правочину та його правових наслідків для кожної із сторін. Суд, попри заперечення позивача та посилання на можливість порозумітись при укладенні договору з відповідачем, як письменною особою, шляхом прочитання тексту документів, звертає увагу на те, що через особливості сприйняття глухонімі особи мають аграматизм - порушення розуміння і вживання граматичних засобів мови. Це в судовому засіданні підтвердила перекладач Семчишин Г.Я., яка зазначила, що глухонімі особи здебільшого через особливості сприйняття не здатні осягнути багатьох спеціальних термінів. Внаслідок отримання обмеженої освіти у спеціальних закладах, не володіють знаннями у галузі фінансів та права. Тому при вчиненні правочину з фізичною особою з вадами слуху участь перекладача жестової мови (сурдоперекладача) зумовлена необхідністю встановлення волевиявлення такої фізичної особи, встановлення відсутності примусу, а також відсутності у особи заперечень щодо кожної з умов правочину, встановлення дійсних намірів та розуміння значення, умов правочину та його правових наслідків. За встановлених судом обставин підписання договору відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді істотні умови, які встановлен у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність за порушення умов виконання договірних зобов`язань. Відтак слід відмовити у задоволенні позову про стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитними коштами в сумі 1048,42 грн. у зв`язку з безпідставністю позовних вимог. Таким чином, суд зазначає про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача 3791,87 грн. отриманих ним та непогашених кредитних коштів. Судовий збір в сумі 1762 грн., сплачений поивачем, слід стягнути з відповідача.

Outcome: partial