Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] , оскільки позивач виховує та утримує неповнолітню доньку. Згідно свідоцтва про народження батьком дитини записаний відповідач. [PERSON] ухиляється добровільно сплачувати аліменти на утримання доньки, будь-якої матеріальної допомоги не надає, у вихованні та розвитку дитини участі не приймає, приховує свій дійсний заробіток, тому звернулася до суду за захистом своїх прав. Просить суд стягнути із відповідача на користь позивачки на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ( доходів ) відповідача але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач в судове засідання не з"явилась, направила до суду заяву в якому позовні вимоги підтримує та просить розглядати справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з"явився. Про час і місце судового розгляду була оповіщений у встановленому законом порядку, шляхом розміщення оголошення на веб-сайті Ульяновського районного суду Кіровоградської області. Відзиву на позов, заяв, клопотання про розгляд справи у його відсутності до суду не подавав. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню , виходячи з наступних підстав. Згідно статті 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд встановив, згідно свідоцтва про народження [PERSON], [PERSON], [INFO] її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.3). Шлюб між сторонами не укладався, спільно не проживають, дитина знаходиться на утриманні матері. При вирішення спору суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними. В даному випадку сторони не дійшли згоди щодо утримання своєї малолітньої дитини. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. За правилами ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати: стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК). Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Із урахуванням вищезазначених обставин суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити. За ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості і положень закону, що батьки зобов"язані нести витрати в рівних частинах для забезпечення дитині необхідного рівня життя, суд вважає, що розмір стягуваних аліментів на утримання дитини повинен складати 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначений розмір аліментів є об"єктивним з огляду на вимоги закону щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України. Враховуючи те, що позивач була звільнена від сплати судового збору, судовий збір, згідно ст.141 ЦПК України, слід стягнути з відповідача. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved