Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-27 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, в котрому зазначено, що [INFO] померла її тітка [PERSON]. Після смерті останньої залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,23 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Засупоївської сільської ради Яготинського району Київської області. Єдиним спадкоємцем відповідно до ст. 530 ЦК України ( в ред. 1963 року) є її брат - [PERSON], який в передбачений законодавством термін до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, однак своїми діями, які виразилися в тому, що після смерті сестри розпорядився речами померлої, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. За правовою конструкцією ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Із судової практики вбачається, що особа вважається такою, що прийняла спадщину, якщо вона вчинила певні дії, необхідні для цього, зокрема, вступила у володіння та/або управління спадковим майном. Верховний Суд України висловив правову позицію, за якою: «Згідно з положеннями ст.ст. 548, 549, 554 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. …Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.» (постанова від 06 лютого 2013 року в справі №6-167цс12 (http://www.scourt.gov.ua/clients/vsu/vsu.nsf/%28documents%29/7616CE0B526C5ABBC2257C92003A6A8F)). Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - Вищий спецсуд) зазначив: «…судами встановлено, що [PERSON] після смерті батька [PERSON] вступила у володіння та управління спадковим майном шляхом догляду за спірним житловим будинком... Так, позивач здійснила поховання батька, влаштовувала після його смерті у будинку поминальні обряди. У неї знаходились і ключі від будинку.…Таким чином, суд… дійшов до обґрунтованого висновку про те, що [PERSON] прийняла спадщину після смерті батька [PERSON], шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, а тому правильно визнав за нею право власності в порядку спадкування.…ст. 549 ЦК УРСР (норми якої були чинними на час відкриття спадщини) визначав факт прийняття спадщини шляхом, зокрема, вступу в управління або володіння спадковим майном, що являє собою сукупність дій щодо фактичного користування (в тому числі - зберігання) спадковим майном» (ухвала від 07 квітня 2016 року у справі №6-3061ск16 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/57169186)). Вищий спецсуд відмітив: «…Під фактичним вступом в управління або володіння спадковим майном розуміються дії спадкоємців, які за своїм характером свідчать про розпорядження і користування спадковим майном, підтримання його в належному стані, тощо. …незвернення спадкоємця до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину не позбавляє його права власності на спадкове майно. Таке право виникає з часу відкриття спадщини та не обмежене певними часовими рамками щодо отримання відповідного свідоцтва.» (ухвала від 09 березня 2016 року у справі №6-32227ск15 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/56372723)). Також Вищий спецсуд наголосив: «Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо. …доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічний паспорт, реєстраційний талон) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім'я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього.» (ухвала від 25 листопада 2015 року у справі №6-20881ск15 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/53900076)). Вищий спецсуд дійшов до висновку, що: «задовольняючи позовні вимоги щодо встановлення факту прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], суди посилаючись на вимоги ст. 549 ЦК УРСР правильно виходили з того, що позивачі фактично вступили у володіння та управління спадковим майном померлого…» (ухвала від 23 грудня 2015 року у справі №6-31745ск15 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/54765526)). Вищий спецсуд зазначив: «…Задовольняючи позов [PERSON] та визнаючи за нею право власності на ј частину житлового будинку в порядку спадкування за законом, суди на підставі поданих сторонами документів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що позивачка фактично прийняла спадщину (ст. 549 ЦК УРСР).» (ухвала від 14 липня 2014 року у справі №6-20620св14 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/39980595)). До аналогічних висновків дійшов Вищий спецсуд в ухвалах від 18 січня 2016 року у справі №6-33676ск15 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/55161163), від 23 грудня 2015 року у справі №6-31745ск15 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/54765526), від 02 липня 2014 року у справі №6-3441св14 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/39746969), від 16 жовтня 2013 року у справі №6-25893св13 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/34433016), від 09 листопада 2011 року у справі №6-1902св11 (http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/19512029). [INFO] помер її батько - [PERSON]. В силу ст. 1261 ЦК України вона є спадкоємицею першої черги за законом після смерті батька, так як її мати - [PERSON] померла [INFO]. В передбачений ст.1270 ЦК України термін до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом вона не зверталася, але вважає, що прийняла спадщину після смерті батька, так як постійно проживала разом з ним однією сім'єю по день його смерті. Згідно п. 23 Постанови Пленуму ВС України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року за №7 якщо постійне проживання особи зіспадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Проте, при її зверненні по питанню видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку, яка належала померлій [PERSON] з'ясувалося, що державний акт на земельну ділянку був виготовлений після її смерті, а саме 11 вересня 2003 року, в зв'язку з чим нотаріус не може прийняти даний державний акт для видачі свідоцтва про право на спадщину на дане майно. Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Просила встановити, що [PERSON], який помер [INFO] фактично прийняв спадщину після смерті своєї сестри [PERSON], яка померла [INFO], шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, встановити, що вона постійно проживала разом із своїм батьком [PERSON], який помер [INFO], по день його смерті, тобто на час відкриття спадщини та визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 2,23 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Засупоївської сільської ради Яготинського району Київської області та належала [PERSON], яка померла [INFO], на підставі державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] від 11 вересня 2003 року, виданого на підставі розпорядження Яготинської районної державної адміністрації від 21 квітня 2003р. №130, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №444. Відповідачі звернулися до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, в котрому зазначено, що [INFO] померла [PERSON]. Під час свого життя на випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт, згідно якого належний їй житловий будинок заповіла [PERSON], яка в передбачений законодавством термін звернулася до Яготинської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. В той же час, після її смерті залишилася спадщина також у вигляді земельної ділянки площею 2,23 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Засупоївської сільської ради Яготинського району Київської області, спадкоємцем якої відповідно до ст. 530 ЦК України (в ред. 1963 року) є її брат - [PERSON], який в передбачений законодавством термін до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, однак своїми діями, які виразилися в тому, що після смерті сестри розпорядився речами померлої, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. [INFO] помер [PERSON]. Спадкоємцями першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України є його донька [PERSON] та дружина [PERSON]. В передбачений ст.1270 ЦК України термін [PERSON] звернулася до Яготинської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Разом з тим [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася, на момент смерті разом із померлим не проживала, та в силу ст. 1272 ЦК України вважається такою, що не прийняла спадщину. [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки розміром 2,2299 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Засупоївської сільської ради Яготинського району Київської області. Згідно рішення Яготинського районного суду Київської області від 2 грудня 2016 року встановлено, що [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON], яка померла [INFO], шляхом проживання із спадкодавцем однією сім'єю на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню. Оскільки державний акт на земельну ділянку був виготовлений після смерті [PERSON], а саме 11 вересня 2003 року, то нотаріус не може прийняти даний державний акт для видачі свідоцтва про право на спадщину на дане майно, право власності на дане майно необхідно визнати за мною та [PERSON] Відповідно до п. 4.15 глави 10 Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Просили визнати за ними, за кожним, право власності на ? частину земельної ділянки площею 2,23 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Засупоївської сільської ради Яготинського району Київської області та належала [PERSON], яка померла [INFO], на підставі державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER] від 11 вересня 2003 року, виданого на підставі розпорядження Яготинської районної державної адміністрації від 21 квітня 2003р. №130, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 444. В судове засідання позивачка за первісним позовом та її представник не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивачки звернувся до суду з заявою про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримав, зустрічний позов визнав. Відповідачі за первісним позовом в судове засідання не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, звернулися до суду з заявами про розгляд справи у їх відсутності, вимоги зустрічного позову підтримали. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що в задоволенні первісного позову необхідно відмовити, а зустрічний позов задовольнити. Відповідно до ст. 530 ЦК України (в редакції 1963 року) при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого... Відповідно до вимог ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном... В силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, суд вважає, що позовні вимоги грунтуються на законі та підлягають до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (свідоцтво про смерть, а.с.19). Під час свого життя на випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт, згідно якого належний їй житловий будинок заповіла позивачці, (а.с.26 матеріали спадкової справи). В передбачений законодавством термін позивачка звернулася до Яготинської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, (а.с.25). Після смерті [PERSON] також залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 2,23 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Засупоївської сільської ради Яготинського району Київської області, (державний акт, а.с.13). Спадкоємцем померлої відповідно до ст. 530 ЦК України (в ред. 1963 року) є її брат - [PERSON], який в передбачений законодавством термін до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертався, однак своїми діями, які виразилися в тому, що після смерті сестри розпорядився речами померлої, фактично вступив в управління та володіння спадковим майном. [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про смерть, а.с.12). Позивачка є спадкоємицею першої черги за законом після смерті батька. Іншою спадкоємицею є дружина померлого- [PERSON] (свідоцтво про одруження. а.с.17). В передбачений ст.1270 ЦК України термін [PERSON] звернулася до Яготинської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.33). В свою чергу, позивачка до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталася, на момент смерті разом із померлим не проживала, та в силу ст. 1272 ЦК України вважається такою, що не прийняла спадщину. [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки розміром 2,2299 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Засупоївської сільської ради Яготинського району Київської області. Згідно рішення Яготинського районного суду Київської області від 2 грудня 2016 року (а.с.70) встановлено, що [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON] шляхом проживання із спадкодавцем однією сім'єю на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають до задоволення. Оскільки державний акт на земельну ділянку був виготовлений після смерті [PERSON], а саме 11 вересня 2003 року, та нотаріус не може прийняти даний державний акт для видачі свідоцтва про право на спадщину на дане майно, суд вважає, що є всі підстави для визнання права власності на майно за [PERSON] та [PERSON], в зв"язку з чим вимоги зустрічного позову грунтуються на законі та підлягають до задоволення.

Outcome: approved