Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини Як на підставу заявлених вимог посилається на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 13 липня 2012 року, від якого мають дитину сина [PERSON], 2015 року народження. Вимоги позивач мотивує тим, що дитина проживає разом з нею, відповідач від свого обов'язку (як батько) утримувати дитину ухиляється, участі у вихованні не приймає, добровільної матеріальної допомоги дитині не надає, а тому позивач просить суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. 05 вересня 2017 року позивач подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання сторони не з'явились. Позивач [PERSON] подала в канцелярію суду заяву про розгляд справи у її відсутності, одночасно зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи і винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином судом був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить наявні в матеріалах справи рекомендовані повідомлення та розписки на ім'я [PERSON], а тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. За таких обставин, розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши в судовому засіданні, надані докази в їх сукупності, перевіривши матеріали справи, доводи позовної заяви та поданих уточнень до позовних вимог, суд доходить наступного висновку. Згідно ст. 11 ЦПК України - суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаної Україною 21.02.1990 року (ратифіковано Постановою ВР № 789 - XII від 27.02.1991 року) - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Судом перевірено в судовому засіданні надані позивачем докази на підтвердження заявленої вимоги. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 13 липня 2012 року (копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області, запис за № 77 від 13.07.2012 року, арк. 4) Сторони по справі є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] року копія, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (серія [NUMBER], видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Свалявського районного управління юстиції у Закарпатській області, актовий запис № 152 від 04.08.2015 року, арк. 5). Згідно з довідкою про склад сім'ї позивача від 28.07.2017 року за № 1228, виданою директором виробничого управлінням комунального господарства м. Свалява, встановлено, що за адресою проживання [PERSON] зареєстрована вона із малолітнім сином (арк. 2) Статтею 150 СК України визначено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 51, ст. 52 Конституції України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України. Суд враховує норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Сьомого протоколу», які є частиною національного законодавства України. Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України № 789 -Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, та зазначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України "Про Державний бюджет на 2017 рік" встановлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для дітей віком до 6 років: з 1 травня 2017 року - 1426,00 гривень. Судом перевірено, що дитина [PERSON], [INFO] має повних 2 роки. Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За правовим змістом ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України). Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, будь-яких доказів існування у нього обставин, які б вказували на його неспроможність сплачувати аліменти у вказаному позивачем розмірі, суду не надав. Виходячи з наведеного, слід дійти висновку, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, яка гарантована законодавцем, у твердій грошовій сумі. Окрім обставин, наведених у ч.1 ст.182 СК України, суд також враховує вимоги частини 2 цієї ж статті, якою визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що відповідач [PERSON] від обов'язку щодо утримання дитини та виховання сина ухиляється, враховуючи, що батьки (батько) зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а також зважаючи на те, що від відповідача не надійшло ніяких заперечень щодо заявленої вимоги, а позивач вважає достатнім стягнення з відповідача аліментів у сумі 1500 грн. на дитину, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача в її користь аліментів на утримання дитини підставними і підлягають задоволенню. Розмір аліментів на дитину слід визначити у твердій грошовій сумі - за вибором матері, разом з якою проживає дитина, у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 28 липня 2017 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 214 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. У відповідності до ст. 88 ч. 3 ЦПК України та п. 35 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" - якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір"- як позивач за подання позову про стягнення аліментів, а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в користь держави. З огляду на вищенаведене, враховуючи встановлені докази в судовому засіданні, суд доходить висновку, що вимога позивача [PERSON] є підставною та підлягає задоволенню.

Outcome: approved