Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

У серпні 2018 року орган опіки та піклування Снігурівської міської ради Миколаївської області звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення їх батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовані слідуючими обставинами. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідачі у справі в зареєстрованому шлюбі не перебувають. На підставі рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 07.08.2015 року діти у відповідачів були відібрані без позбавлення батьківських прав. Після відібрання дітей [PERSON] та [PERSON] не змінили спосіб життя та свого відношення до батьківства. За місцем проживання відповідачі характеризуються негативно, безвідповідальні, агресивні, ведуть аморальний та асоціальний спосіб життя, вчиняють бійки, батьківській обов"язки не виконують, життям дітей не цікавляться взагалі, з приводу їх повернення нікуди не зверталися, не працюють, живуть за рахунок тимчасових підробітків. Діти влаштовані до прийомної сім"ї. Відповідачі неодноразово попереджались про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов"язків по вихованню дітей, з ними проводились бесіди щодо створення умов для дітей, належного виконання батьківських обов"язків, повернення дітей в родину, недопущення соціального сирітства. Сім"я неодноразово перебувала під соціальним супроводом РЦСС СДМ. Вжитими заходами домогтися належної поведінки батьків не вдалося. Позивач просить суд, позбавити обох відповідачів батьківських прав відносно дітей, оскільки їх повернення є небезпечним для життя, здоров"я та морального виховання. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, мотивом до застосування такого заходу до відповідачів як позбавлення батьківських прав назвала самоусунення від виховання та утримання дітей, не створення ними умов для проживання дітей та байдужість батьків. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що з [PERSON] разом не проживають, він проживає з матір»ю у м.Снігурівка в належному їй будинку, де проживає [PERSON] не знає, однак він їй повідомляв про розгляд даної справи та необхідності явки до суду, алкогольними напоями не зловживає, працевлаштований неофіційно у м.Миколаїв, умови для проживання дітей у будинку належні, хоча й після влаштування дітей у прийомну сім»ю з кінця 2017 року їх долею не цікавився, однак на даний час бажає повернути дітей у сім»ю. Просив не позбавляти його батьківських прав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилися, хоча про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованим листом з повідомленням за місцем реєстрації та через оголошення на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Причини неявки суду невідомі. Відзив не надійшов. Орган опіки та піклування Снігурівської райдержадміністрації враховуючи інтереси дітей, вважає за доцільне позбавити відповідачів батьківських прав. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до таких висновків. Як вбачається з заявленого позивачем позову він обґрунтовується на підставі\~\~п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, згідно якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідачі є батьками неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується записами даних про батьків у свідоцтвах про народження відповідно серії І-ФП №233811, виданому повторно\~12\~серпня 2015\~року за\~актовим записом\~№56\~від 12\~травня 2009\~року та серії І-ФП №233812, виданому повторно\~12\~серпня 2015\~року за\~актовим записом\~№18\~від 26.01.2011\~року; місце державної реєстрації Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області (а.с.6-7). Визнання відповідачем батьківства у добровільному порядку підтверджується копіями актового запису про народження та повним витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження дитини (а.с.41-43, 45-47). \~ \~ \~ \~Зареєстрованим місцем проживання відповідачки [PERSON] є м.Снігурівка Миколаївської області, вул.Веселкова, 63. Відповідач [PERSON] зареєстрований [INFO]. Відповідачі з дітьми періодично проживали в будинку батьків та орендованих приміщеннях, власного житла не мають. За рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 07 серпня 2015 року, відібрано без побавлення батьківських прав у [PERSON] та [PERSON] їх малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з відповідачів стягнуто аліменти на уримання дітей (а.с.11-12). Розпорядженням Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області від 21.08.2015 року №333-р малолітнім [PERSON] та [PERSON] надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування (а.с.13). Після відібрання без позбавлення батьківських прав дітей у відповідачів, діти були влаштовані в КЗ "Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Миколаївської обласної ради, де перебували з 15.01.2015 року по 27.11.2015 рік. Розпорядженням голови Снігурівської райдержадміністрації від 25.11.2015 року дітей було влаштовано під опіку до рідної тітки матері [PERSON], [INFO] У зв»язку з поведінкою [PERSON] та заявою опікуна про відмову від виховання дітей опіку було припинено та дітей знову влаштовано в КЗ "Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Миколаївської обласної ради, де вони перебували вдруге з 23.06.2016 року по 28.03.2017 рік.. З 02.10.2017 року [PERSON] та [PERSON] влаштовано до прийомної сім"ї Рукоміних, які проживають за адресою: [INFO]. Протягом 2017-2018 років батьки дітей не звертались до служби у справах дітей райдержадміністрації за консультацією щодо можливості повернення дітей, не брали участі у вихованні та їх утриманні, долею дітей не цікавилися, що вбачається з листа в.о. начальника служби у справа дітей Снігурівської РДА Миколаївської області [PERSON] (а.с.15). При проведенні 17 березня 2018 року акту обстеження матеріально-побутових умов життя сім"ї [PERSON] за адресою вул. Расвєтівська, 13 в м.Снігурівка Миколаївської області, встановлено що власником будинку є [PERSON], [INFO] Помешкання складається з жилих кімнат, в наявності всі необхідні меблі та побутова техніка. Санітарно-гігієнічні умови в межах норми. Помешкання потребує прибирання та косметичного ремонту. В наявності електропостачання і водопостачання. Є запас продуктів харчування. В будинку пічне опалення. [PERSON] проживає в окремій кімнаті, в кімнаті є ліжко, платена шафа, куток під телевізор, стіл. Біля будинку є невелика присадибна земельна ділянка, яка обробляється і в господарстві тримають курей. [PERSON] і [PERSON] проживають за рахунок тимчасових заробітків. Місце проживання [PERSON] не відоме. Діти [PERSON] та [PERSON] проживають в прийомній сім"ї (а.с.19). 24 січня 2018 року представниками Снігурівської міської ради було відібрано пояснення [PERSON], з в яких вбачається що вона не бажає щоб її позбавляли батьківських прав, але забрать дітей не має можливості. Проживає разом з матір"ю [PERSON] по вул.Піонерська (Веселкова), ніде не працює, доходів не має, проживає за рахунок вітчима. З батьком дітей [PERSON] не спілкується, оскільки той розбив вікно в будинку матері (а.с.16). Як вбачається з характеристики виконавчого комітету Снігурівської міської ради Снігурівського району №815/02-2.5 від 09.08.2018 року на [PERSON], яку суд приймає за негативну, вона за місцем реєстрації не проживає, місце фактичного проживання її не відоме. [PERSON] не працює, в центрі зайнятості на обліку не перебуває, живе за рахунок тимчасових підробітків, веде аморальний та асаціальний спосіб життя. Батьківські обов"язки не виконує, життям дітей не цікавиться. До міської ради надходили повідомлення начальника служби у справах дітей райдержадміністрації, директора районного центру соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді щодо невиконання батьківських обов"язків та відсутності батьківського потенціалу (а.с.9). Згідно характеристики виконавчого комітету Снігурівської міської ради Снігурівського району №814/02-2.5 від 09.08.2018 року на [PERSON], який зареєстрований та проживає за місцем реєстрації. За період проживання зарекомендував себе з негативної сторони. Не працює, в центрі зайнятості населення не перебуває, веде аморальний та асоціальний спосіб життя, не виконує батьківській обов"язки, періодично зловживає алкоголем, безвідповідальний, брехливий, зухвалий, агресивний, часто поводиться неадекватно. До міської ради надходили повідомлення начальника служби у справах дітей райдержадміністрації, директора районного центру соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді щодо невиконання батьківських обов"язків та відсутності батьківського потенціалу (а.с.10). Також встановлено, що [PERSON] на обліку у Снігурівській ЦРЛ у лікаря-нарколога не перебуває, що підтверджено довідкою від 04.03.2019 року. Крім того, згідно характеристики на [PERSON], складеної депутатом Снігурівської міської ради [PERSON], за місцем проживання відповідач конфліктів з сусідами не мав. Як слідує з повідомлення адміністрації КЗ "Миколаївського центру соціально-психологічної реабілітації дітей" Миколаївської обласної ради від 17.01.2019 року №01-58, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], знаходились у центрі двічі. Вперше діти перебували у закладі з 15.01.2015 року по 27.11.2015 рік. За цей період батьки дітей приходили до центру відвідати своїх дітей, а саме: 30.04.15, 17.06.15, 27.07.15 та 11.09.15 року - приходила мати; 15.04.15, 05.05.15, 30.07.15 року - відвідував батько; 28.06.15, 29.06.15 та 30.06.15 року - відвідували разом. Вдруге [PERSON] та Катерина перебували у закладі з 23.06.2016 року по 28.03.2017 рік. За цей час батьки неповнолітніх відвідували своїх дітей, а саме: 05.07.16, 15.08.16, 18.08.16, 30.08.16, 01.12.16 та 11.01.17 року - відвідувала мати; 30.11.17 року - відвідував батько (а.с.106). Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 05 липня 2016 року відмовлено в задоволенні позову [PERSON] та [PERSON] про повернення дітей батькам, які не були позбавлені батьківських прав (а.с.74-75). Як вбачається з листа Снігурівського РЦСС СДМ від 05.10.2018 року, сім"я [PERSON] з 27.03.2015 року по 25.09.2015 року перебувала під соціальним супроводом з метою налагодження стосунків в родині, повернення дітей з центру соціально-психологічної реабілітації дітей, допомога в працевлаштуванні, підвищення батьківського потенціалу. За час перебування під соціальним супроводом [PERSON] не виконувала порад спеціаліста та постійно говорила не правду, постійного місця проживання не мала, постійної роботи не знайшла. 15 червня 2017 року сім"ю [PERSON] знову було взято під соціальний супровід. Робота з [PERSON] проводилась або в телефонному режимі, або під час короткочасних приїздів в м.Снігурівка. Жінка проживала та працювала в м.Києві. За час перебування під соціальним супроводом [PERSON] було запропоновано навчання для отримання атестата про середню освіту, прцевлаштуватися, налагодити відносини з матір"ю, які є нестабільними. Постійного місця проживання [PERSON] не має. Також, їй було запропоновано знайти роботу та житло в м.Миколаєві, що надасть більше бачитися з дітьми та в подальшому повернути дітей. На даний час зв"язку з [PERSON] немає, місце її знаходження не відоме. Щодо роботи з [PERSON], то його постійно немає вдома та можливості проводити соціальну роботу з ним немає можливості (а.с.39). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] попереджалися про ухилення від виконання батьківських обов"язків (а.с.17-18). Допитані у судовому засіданні свідки представники уповноважених служб [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду підтвердили, що [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання батьківських обов"язків, безвідповідально ставляться до матеріального забезпечення дітей, дітьми не цікавляться, належних умов для утримання, виховання та розвитку дітей відповідачами не створено. За результатами психологічного діагностування [PERSON], проведеним Миколаївським міським центром соціальних служб для сім»ї, дітей та молоді Миколаївської міської ради, було встановлено, що [PERSON] як свою сім»ю сприймає себе, брата [PERSON], біологічну матір, інших дітей, які виховуються у ДБСТ Рукоміних. Стосунки з біологічними батьками є недовірлими, емоційно дискомфортними, відстороненими. Дитина має негативні спогади щодо взаємодії з батьком та матір»ю, відчуває почуття страху уявляючи, що подібне може з нею повторитися при поверненні додому: фізичні покарання, постійне почуття голоду, байдужість до потреб з боку батьків. [PERSON] болісними почуттями є недовіра до біологічних батьків, незацікавленість її життям з їхнього боку, прояви нелюбові. Проектує почуття дочки на батьків-вихователів, про що надано соціально-психологічний висновок №272 від 12.02.2019 року. Згідно соціально психологічного висновку №273 від 12.02.2019 року проведеним вказаним закладом за результатами психологічного діаностування [PERSON], він як свою сім»ю сприймає себе, сестру [PERSON], батьків-вихователів, інших дітей, які виховуються у ДБСТ Рукоміних. Стосунки з біологічними батьками є відстороненими, напруженими, дискомфортними. Їхній образ начебто відсутній у внутрішньому світі дитини. З боку батьків [PERSON] не відчуває любові, захисту, підтримки, зацікавленості його життям. Болісні для дитини відчуття виникають під час згадування фізичних покарань з боку біологічних батьків. Проектує синівські почуття на батьків-вихователів. Як встановлено даними висновками присутність дітей на допиті у суді може негативно вплинути на їх психоемоціний стан. Згідно висновку органу опіки та піклування Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області № 16 від 29.11.2018 року, враховуючи інтереси малолітніх дітей, визнано за доцільне позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.79). \~ \~ \~ \~У відповідності до\~ст.150 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов"язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. \~ \~ \~ \~Відповідно\~ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства"\~на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов"язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обовязками. Відповідно до ст.З Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Всупереч вимог ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001 року, відповідачі [PERSON] та [PERSON] свідомо ухиляються від виконання батьківських обов"язків, не опікуються дітьми, не доглядають їх, не турбуються про їх фізичний і духовний розвиток, протягом тривалого терміну попереджалися про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, проте належних висновків не зробили, не зважаючи на неодноразові попередження, в родині не створені належні умови для утримання, виховання та розвитку дітей, що згідно п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставою для позбавлення їх батьківських прав. З наведеного суд приходить до висновку, що поведінка відповідачів по невиконанню батьківських обов"язків є винною. Позбавлення батьківських прав є засобом захисту прав дітей. Позбавлення відповідачів батьківських прав, як крайній захід впливу через не виконання ними батьківських обов"язків є виправданим та співмірним, та в інтересах дітей. Відповідачі незважаючи висловлення бажання повернення дітей у сім»ю жодних заходів до такого не вжили, тривалий час не цікавились їх життям, здоров»ям, участі в утриманні не приймали, не спілкувалися взагалі, внаслідок чого втратили родинний зв»язок з дітьми, які з острахом згадують про батьків та болісно переживають можливість повернення додому, через негідну поведіку батьків діти декілька разів перебували у різних закладах та в опікунів, що не свідчить про усвідомлення батьками неохідності виконання батьківських обов»язків та бажання їх виконувати, на даний час діти влаштовані у прийомну сім»ю, яку сприймають як свою власну. На підставі викладеного, суд приходить висновку про обґрунтованість позовних вимог та ухвалює про їх задоволення. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

Outcome: approved