Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

27.02.2017 року [PERSON], в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON], звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила визнати за нею та за її дочкою право власності в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] року її чоловіка [PERSON] по 1/2 частці житлового будинку [ADDRESS] та по 1/2 частці земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,32 га, розташованої на території Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області. В обґрунтування позовної заяви [PERSON], в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON], зазначила, що [INFO] року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS], вартістю 212746 грн., та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,32 га, розташованої на території Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області, яка належала [PERSON] на підставі Державного акту, вартістю 109397 грн. Після смерті [PERSON] спадщина була прийнята його сином (чоловіком позивачки) [PERSON] відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки він проживав разом зі своїм батьком [PERSON] постійно на день смерті останнього, а також і не не заявив про про відмову від спадщини в строк, встановлений ст. 1270 ЦК України. В свою чергу, її чоловік [PERSON] помер [INFO] року, не встигнувши за життя оформити спадок на своє ім'я. Після смерті її чоловіка [PERSON], з яким вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 17.12.1984 року, відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS], вартістю 212746 грн. та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,32 га, розташованої на території Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області. Спадщина була прийнята нею та дочкою [PERSON], [INFO], оскільки вони постійно проживали зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та в строки, передбачені ст. 1270 ЦК України, від спадщини не відмовилися. Отже їм належить по 1/2 частці житлового будинку [ADDRESS] та по 1/2 частці земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,32 га, розташованої на території Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області. Відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] у будинку [ADDRESS] лише зареєстровані, але не проживали на момент смерті свого батька [PERSON], із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися, таким чином не прийняли спадщину. Зміївська держнотконтора видати свідоцтва на спадщину не має можливості, оскільки чоловік за життя не звертався із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачка [PERSON], яка діє у своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої дочки [PERSON], від позову не відмовилася, подала заяву про проведення судового засідання за її відсутністю та за відсутністю її представника адвоката Чуненко В.Б., наполягала на задоволенні позову з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON] позов визнали у повному обсязі, про що подали відповідні заяви. Представник відповідача Геніївської сільський голова Зміївського району Харківської області в судове засідання не з'явився, сільський голова [PERSON] подав заяву, в якій просив розглянути справу за відсутністю представника територіальної громади, проти позову не заперечував. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Спірними є право на спадщину у виді житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки площею 3,32 га по [ADDRESS] Даними довідки КП "Зміївське бюро технічної інвентаризації" підтверджується, що згідно архівних матеріалів КП "Зміївське БТІ", рішенням виконкому Готвальдівської районної ради народних депутатів від 21.08.1990 року №289 було оформлено право власності на власників житлових будинків в селі Геніївка Зміївського району Харківської області, в тому числі і на житловий будинок [ADDRESS] на ім'я [PERSON], але свідоцтво не видавалося, оскільки [PERSON] станом на 31.12.2012 року не звертався із заявою про видачу свідоцтва про право власності на будинок. Житловий будинок збудований в 1950 році. Дійсна інвентаризаційна вартість нерухомого майна станом на 26.01.2017 року становить 212746 грн. (а. с. 11). Згідно Державного акту серії [NUMBER], виданого 27.06.2003 року Зміївською райдержадміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №521, зазначена земельна ділянка в цілому належить [PERSON] на підставі розпорядження Зміївської райдержадміністрації №145 від 28.03.2003 року. (а. с. 12) З довідки відділу Держгеокадастру у Зміївському районі Харківської області вбачається, що вартість земельної частки (паю) площею 3,32 га згідно державного акту серії [NUMBER] виданого 27.06.2003 року на ім'я [PERSON], станом на 01.01.2017 року складає - 109397 грн. (а. с. 13). [PERSON] помер [INFO] року у віці 81 років в с. Геніївка Зміївського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 16.03.2005 року Геніївською сільською радою Зміївського району Харківської області. (а. с. 15). Згідно свідоцтва про народження [PERSON] був батьком [PERSON] (а. с. 17). З довідки Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області №820 від 08.07.2016 року вбачається, що [PERSON], який помер [INFO] року, дійсно на день смерті був зареєстрований і постійно проживав за адресою: [ADDRESS], разом з померлим були зареєстровані: син [PERSON], [INFO] (помер [INFO] року); невістка [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO]. Крім них на момент смерті [PERSON] за вказаною адресою більше ніхто не зареєстрований, в тому числі малолітні та неповнолітні діти. (а. с. 10). [PERSON], помер [INFO] року у віці 49 років в с. Геніївка Зміївського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 02.11.2009 року Геніївською сільською радою Зміївського району Харківської області Україна. (а. с. 16). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а. с. 14). З довідки Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області №183 від 25.01.2017 року вбачається, що [PERSON], який помер [INFO] року, дійсно на день смерті був зареєстрований і постійно проживав за адресою: [ADDRESS], разом з померлим були зареєстровані: дружина [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]. Крім них на момент смерті [PERSON] за вказаною адресою більше ніхто не зареєстрований, в тому числі малолітні та неповнолітні діти. (а. с. 9) Згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 18). З паспортів громадянина України та довідки Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області №02-19/167 від 13.03.2017 року вбачається, що згідно записів погосподарської книги села Геніївка [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. (а. с. 24, 62, 64). З листа завідуючої Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області Чернолясової Т.В. №1528 від 05.07.2017 року вбачається, що після померлих [INFO] року [PERSON] та [INFO] року [PERSON], з заявами про прийняття або відмову від спадщини у встановлений законом шестимісячний термін, до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався. (а. с. 59). Положеннями ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних, передбачено, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом, зокрема таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Вказане узгоджується з правовою позицією Європейського суду з прав людини в п. 45 рішення від 10 квітня 2008 року в справі «Вассерман проти Росії» (N 2), згідно якої засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що або запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Підставою звернення позивачки до суду з даним позовом є неможливість оформлення нею права на спадщину у нотаріуса з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідністю зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідністю зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. [PERSON] надала докази того, що після померлого [INFO] року [PERSON] відкрилася спадщина у виді житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,32 га, розташованої на території Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області. Спадщину за законом після померлого [INFO] року [PERSON] фактично прийняв його син [PERSON], який є спадкоємцем першої черги та проживав разом зі спадкодавцем на день його смерті. Після померлого [INFO] року [PERSON] відкрилася спадщина у виді житлового будинку [ADDRESS] та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,32 га, розташованої на території Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області. Спадщину за законом після померлого [INFO] року [PERSON] в рівних частках прийняли дочка померлого малолітня [PERSON], [INFO], та дружина померлого [PERSON], які є спадкоємцями за законом першої черги та проживали разом зі спадкодавцем на час його смерті. Зі змісту позовної заяви, а також заяв, поданих відповідачами [PERSON] та [PERSON], вбачається, що останні будучи спадкоємцями за законом першої черги після померлого батька [PERSON], на день його смерті разом з ним постійно не проживали, із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися. Остання обставини підтверджується і відомостями згаданого вище листа завідуючої Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області Чернолясової Т.В. №1528 від 05.07.2017 року. Таким чином, позивачка [PERSON] та малолітня [PERSON] є спадкоємцями за законом першої черги, які прийняли спадщину, до складу спадщини входить житловий будинок [ADDRESS] та земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,32 га, розташованої на території Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області, однак отримати свідоцтва про право на спадщину вони не мають можливості через відсутність на ім'я спадкодавця правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок та на земельну ділянку. За таких обставин, позовна заява [PERSON], в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] про визнання за ними в рівних частках права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи характер спірних правовідносин, витрати по сплаті судового збору з відповідачів на кориться позивачів не стягуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved