Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідачів в якій просить суд, визнати рішення загальних зборів СВЗП ім.Шевченка с. Гаї за Рудою Зборівського району Тернопільської області № 2 від 11 лютого 2000 року в частині 3 пункту 3 щодо передачі житлового фонду у пайовий фонд господарства в частині передачі житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами в [ADDRESS] у такий фонд, неправомірним та скасувати. Також, просить визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, посилаючись на те, що 10 квітня 1990 року його, дружину та дітей, виконавчим комітетом Житомирської обласної Ради направлено для працевлаштування із забезпеченням житлом в Тернопільську область, у зв'язку з радіоактивним забрудненням внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. 01 січня 1991 року в [ADDRESS] [PERSON] та членам його сім'ї було надано для проживання житловий будинок, який розпочав будувати колгосп ім. Шевченка, а закінчували за власні кошти вони самі. В судовому засіданні позивач позов підтримав, та суду пояснив, що у 2000 році на загальних зборах колгоспу віднесли його будинок до пайового фонду не повідомивши їх про це, незважаючи на те, що житловий фонд, згідно закону мали передати на баланс сільської Ради. Він за власні кошти добудував будинок і тому просить визнати за ним право власності. Представник Гаї за Рудівської сільської Ради в судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, якою просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає. Представник ПП ім.. Шевченка Чух Г.В., пояснила, що позов підприємство не визнає тому, що воно є правонаступником після ліквідації колгоспу ім. Шевченка спілки співвласників земельних паїв ім. Шевченка та ПАП ім. Шевченка, а оскільки колгосп ім. Шевченка на початку 90-х років затратив свої кошти на будівництво будинку позивача, він має сплатити затрачені кошти на будівництво і після цього може оформляти право власності. Представник спілки співвласників майнових паїв ім.. Шевченка Щирба Л.П., подала до суду заяву, якою просить, справу розглядати без її участі, посилаючись на те, що по суті позову їй нічого не відомо. Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши представлені докази, вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з такого. Згідно ч.1 ст. 32 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", громадяни, які евакуйовані або відселені (відселяються), безплатно забезпечуються жилими приміщеннями, як правило, у спеціально збудованих для цієї мети селищах, будинках і квартирах, які передаються їм в особисту власність. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 11 Порядку відселення та самостійного переселення громадян з територій, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, встановлено, що громадяни, які переселяються з радіоактивно забруднених територій за направленнями обласних державних адміністрацій, одержують ордери на вселення в надані їм житлові приміщення після подання районній державній адміністрації, виконкому міської (міста обласного підпорядкування) Ради народних депутатів довідки з попереднього місця проживання про здачу раніше займаного житлового приміщення. 10 квітня 1990 року [PERSON] та членів його сім'ї направлено для працевлаштування із забезпеченням житла із Житомирської області в Тернопільську. Направлення № 6072, видане виконавчим комітетом Житомирської обласної ради підтверджує факт переселення [PERSON] та членів його сім'ї із смт. Чоповичі Малинського району Житомирської області, у зв'язку з радіоактивним забрудненням внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. 30 січня 2003 року виконавчим комітетом Чоповицької селищної Ради прийнято рішення про прийняття на баланс житловий будинок в [ADDRESS], що належав [PERSON] на праві особистої власності. 01 квітня 1994 року рішенням сесії Гаї за Рудівської сільської ради Зборівського району передано у приватну власність [PERSON] земельну ділянку розміром 0,60га., з якої 0,55 га. для особистого підсобного господарства та 0,05га. для будівництва та обслуговування житлового будинку. Згідно довідки № 310 від 27 червня 2012 року, виданої виконкомом Гаї за Рудівської сільської ради Зборівського району Тернопільської області в погосподарському обліку з 01 січня 1991 року [ADDRESS], [PERSON] та членів його сім'ї було зареєстровано членами даного господарства. Рішенням загальних зборів СВЗП ім. Шевченка, (протокол № 2 від 11 лютого 2000 року), житловий будинок, в якому проживає [PERSON] включено до пайового фонду господарства, що підтверджується довідко Гаї за Рудівської сільської Ради № 57 від 10.12.2013 року, посилаючись на специфіку господарства. Вказане рішення загальних зборів не відповідає вимогам законодавства та підлягає скасуванню виходячи з таких підстав. Згідно приписів Постанови Кабінету Міністрів України № 1060 від 05.09.1996 "Про по етапну передачу у комунальну власність об'єктів соціальної сфери, житлового фонду сільськогосподарських, переробних та обслуговуючих підприємств, установ і організацій агропромислового комплексу, заснованих на колективній та іншій формах недержавної власності", в п.п.2 і 3 передбачено, що передачі у комунальну власність підлягають: житловий фонд (крім гуртожитків); дитячі дошкільні заклади, школи та інші заклади освіти, табори для відпочинку і оздоровлення дітей, об'єкти культури та аматорського спорту, приміщення будинків-інтернатів для престарілих та інвалідів, об'єкти охорони здоров'я і побуту; мережі електро-, тепло-, газо-, водопостачання і водовідведення, а також інженерні будівлі та споруди, призначені для обслуговування житлового фонду і соціальної сфери (бойлерні, котельні, теплові, каналізаційні та водопровідні мережі і споруди, вбудовані та прибудовані приміщення, обладнання тощо). Встановлено, що об'єкти соціальної сфери та житлового фонду разом з об'єктами інженерної інфраструктури підприємств, установ і організацій агропромислового комплексу, заснованих на колективній та інших формах недержавної власності, за рішенням загальних зборів членів підприємства чи зборів уповноважених колективних сільськогосподарських підприємств або за рішенням органів, уповноважених розпоряджатися майном підприємств інших форм недержавної власності, передаються безоплатно у комунальну власність відповідних адміністративно-територіальних одиниць (за згодою органів місцевого самоврядування), що є підставою для скасування цього рішення оскільки житловий фонд не підлягав розпаюванню, а мав бути переданий на баланс Гаї за Рудівської сільської Ради. Крім цього, вказане рішення загальних зборів суперечить вимогам Постанови Кабінету Міністрів № 177 від 28 лютого 2001 року "Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки", якою передбачалось, що до уточненого складу і вартості майнового фонду підприємств в процесі реформування не включаються об'єкти соціальної інфраструктури куди включалися і об'єкти житлового фонду. Таким чином, передавши житловий будинок позивача до пайового фонду реформованого господарства, загальні збори обмежили його майнові права, а тому вони підлягають захисту шляхом визнання цього рішення неправомірним та скасування. Твердження представника ПП ім.. Шевченка про те, що на будівництво цього будинку колгоспом ім. Шевченка були затрачені власні кошти, не заслуговують на увагу суду, оскільки нею не подано суду документальних доказів, які б підтверджували вказане твердження, у відповідача відсутні правовстановлюючі документи на цей будинок, таких документів не було і в колгоспу ім.. Шевченка та його правонаступників - СВЗП ім.. Шевченка та ПАП ім.. Шевченка. Вказане твердження, крім цього, спростовується показами свідка [PERSON], який показав суду, що він працював в колгоспі ім.. Шевченка з 1983 по 1993 роки на посаді головного бухгалтера та пам'ятає, що в 1990 році господарство розпочало будівництво будинку для [PERSON] та [PERSON], які були переселені із Житомирської області в 1987 році, за власні кошти, а в 1992 році держава повністю компенсувала колгоспу всі затрачені на будівництво кошти. Разом з тим, судом встановлено, що позивач за власні кошти завершив будівництво спірного будинковолодіння, за його кошти було влаштовано газопостачання, електрифікація та облаштовано господарські будівлі та споруди, що не заперечується будь-ким із відповідачів і підтверджується органом місцевого самоврядування - Гаї за Рудівською сільською Радою, яка повністю визнає позов, а тому є достатньо підстав для визнання за позивачем права власності на спірне будинковолодіння. На підставі наведеного,

Outcome: approved