Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-27 00:00:00

26.11.2020 року судом зареєстровано позов [PERSON] про визнання договору припиненим, який мотивований тим, що 18.06.2008 року між [PERSON] та ВАТ «Мегабанк» був укладений кредитний договір № 60-01ПВ/2008, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 10 000 доларів США на строк з 18.06.2008 року до 17.06.2018 року включно зі сплатою відсотків у розмірі 15% річних. Виконання зобов`язання за кредитним договором забезпечувалось іпотекою, про що банк уклав з [PERSON] та майновими поручителями: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] договір іпотеки № 60-01ПВ/2008-з від 18.06.2008 року , реєстр. № 5454. Предметом іпотеки є трикімнатна квартира [ADDRESS] , яка належить іпотекодавцям на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Вінницької міської ради 28.12.2006 року, зареєстрованого в КП «ВООБТІ» за реєстр. № 1687/73983, реєст. книга № 727 від 15.02.2007 року. Внаслідок неналежного виконання [PERSON] умов кредитного договору, банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.07.2013 року позов ПАТ «Мегабанк» задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором № 60-01ПВ/2008 від 18.06.2008 року станом на 27.02.2013 року. При примусовому виконанні рішення суду [PERSON] погасив заборгованість в повному обсязі. Постановою Замостянського відділу ДВС м. Вінниця від 21.06.2018 року виконавче провадження з виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 12.07.2013 року було закінчене в зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду. Таким чином, на підставі ст. 599 ЦК України, зобов`язання [PERSON] за кредитним договором припинилось виконанням, проведеним належним чином, тому і припинилось право банку задовольнити за рахунок іпотеки заборгованість по кредитному договору від 18.06.2008 року. З інформаційної довідки № 232727194 від 16.11.2020 року позивач дізнався, що приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудик В.В. на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, було накладено заборону на відчуження, до припинення іпотечного договору (реєстр. № 7404919 від 18.06.2008 року). Після погашення заборгованості АТ «Мегабанк» не зверталось до державного реєстратора з приводу внесення відомостей до реєстру про припинення іпотеки і зняття заборони. Зазначаючи правовою підставою ст.ст. 599, 1049 ч. 3 ЦК України, абз. 2 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», [PERSON] просив визнати припиненим договір іпотеки №60-01ПВ/2008-з від 18.06.2008 року, укладений між ВАТ «Мегабанк» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудик В.В. 18.06.2008 року за № 5454; зняти заборону на відчуження нерухомого майна з квартири загальною площею 68, 2 кв.м., житловою площею 44,2 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] та виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек записи щодо обтяження цього майна; зобов`язати ПАТ «Мегабанк» повернути позивачеві оригінали правовстановлюючих документів на квартиру [ADDRESS] , а саме свідоцтво про право власності на житло від 28.12.2006 року та технічний паспорт, виданий «ВООБТІ»; стягнути з відповідача судові витрати. Судом вчинені наступні процесуальні дії. Ухвалою суду від 01.12.2020 року було прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі за позовом [PERSON] про визнання договору іпотеки припиненим, зняття заборони на відчуження нерухомого майна (а.с. 53). Ухвалою суду від 02.02.2021 року залучено [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до участі у даній справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача (а.с. 86). Ухвалою суду від 30.03.2021 року підготовче провадження у даній справі було закрито (а.с. 120). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] , який також є представником третіх осіб - адвокат Спесивцев В.В. (діє на підставі ордерів серії ВН № 166656 від 11.01.2021 року, серії ВН № 166699 від 02.03.2021 року, ВН № 166700 від 02.03.2021 року, серії ВН № 166698 від 02.03.2021 року) позовні вимоги підтримав, просив позов [PERSON] задоволити в повному обсязі. Повідомив, що боржник [PERSON] повністю погасив заборгованість за кредитним договором і виконав рішення суду, виконавче провадження було завершене, проте АТ "Мегабанк" відмовляється надати довідку щодо погашення кредиту і про звільнення майна з іпотеки. Оскільки зобов`язання за кредитним договором припинилось в зв`язку з його повним виконанням, іпотечний договір також є припиненим. На даний час судових проваджень щодо стягнення боргу по цьому ж кредитному договору, а також рішень щодо звернення стягнення на предмет іпотеки немає. Нових вимог банк не пред`являє, постанова державного виконавця про завершення виконавчого провадження не оскаржена. Представник АТ «Мегабанк» Шкляєв К.В. (довіреність від 04.01.2021 року а.с. 72) в судовому засіданні позов не визнав. Підтримав письмовий відзив на позов, який приєднаний до матеріалів справи (а.с. 79). Наголосив, що [PERSON] має борг за кредитним договором від 18.06.2008 року № 60-01ПВ/2008 - відсотки на суму боргу до дня повного погашення боргу. Однак, розрахунку боргу по вказаному кредиту він не має, банк не звертався до суду з новим позовом. Просив врахувати, що позивач [PERSON] не подавав заяву до банку і до державного реєстратора про припинення обтяження і про вилучення відповідного запису з Державного реєстру, тому позивач не довів, що між ним та АТ «Мегабанк» виник спір. Права позивача відповідачем не порушенні, тому представник просив відмовити в задоволенні позову. Також підтвердив, що на даний час спорів щодо заборгованості за кредитним договором від 18.06.2008 року № 60-01ПВ/2008 та щодо погашення заборгованості за рахунок предмета іпотеки немає. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 18.06.2008 року між ВАТ «Мегабанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 60-01ПВ/2008, згідно з яким банк надав боржнику кредит в сумі 10 000 доларів США на строк з 18.06.2008 року по 17.06.2018 року, зі сплатою 15% річних (а.с. 9-15). Виконання зобов`язання за кредитним договором забезпечувалось іпотекою, про що банк уклав з [PERSON] та майновими поручителями: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] договір іпотеки № 60-01ПВ/2008-з від 18.06.2008 року, реєстр. № 5454 (а.с. 16-19). Предметом іпотеки є трикімнатна квартира [ADDRESS] , яка належить іпотекодавцям на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Вінницької міської ради 28.12.2006 року, зареєстрованого в КП «ВООБТІ» за реєстр. № 1687/73983, реєст. книга № 727 від 15.02.2007 року (а.с. 21). У зв`язку із посвідченням вказаного договору іпотеки, приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Рудик В.В. 18.06.2008 року було накладено заборону на відчуження зазначеної квартири до припинення чи розірвання договору (а.с. 19). На період дії іпотечного договору № 60-01ПВ/2008-з від 18.06.2008 року [PERSON] передав ВАТ «Мегабанк» наступні документи: свідоцтво про право власності на житло від 28.12.2006 року; технічний паспорт, виданий «ВООБТІ» (а.с. 20). Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 12.07.2013 року у справі № 127/4639/13-ц позов ПАТ «Мегабанк» до [PERSON] та інших про стягнення боргу та звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором № 60-01ПВ/2008 від 18.06.2008 року станом на 27.02.2013 року. В іншій частині позову - відмовлено (а.с. 22-27). Вказане судове рішення набрало чинності, було звернуто до примусового виконання. Під час здійснення виконавчих дій [PERSON] на рахунок банку періодично сплачував кошти в рахунок погашення боргу по виконавчому листу у справі № 127/4639/13-ц, виданому Вінницьким міським судом Вінницької області (а.с. 28). Станом на 24.05.2018 року залишок заборгованості за кредитним договором № 60-01ПВ/2008 від 18.06.2008 року складав 2024,36 доларів США та судовий збір - 736, 69 грн. (а.с. 29). Дану суму [PERSON] сплатив на рахунок [NUMBER] ПАТ «Мегабанк» згідно квитанції № 2015_4 від 18.06.2018 року (станом на 18.06.2018 року 2025 доларам США відповідає 53 288,97 грн., а.с. 47). Судовий збір на користь банку - 736,69 грн., був сплачений [PERSON] згідно квитанції № 2015_3 від 18.06.2018 року (а.с. 47). Постановою від 21.06.2018 року ВП № 52283191 було закінчено виконавче провадження з виконання виконавчого листа у справі № 127/4639/13-ц, виданого 29.08.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованості в сумі 74 709,79 грн. (а.с. 31-32). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , станом на 16.11.2020 року вказане нерухоме майно знаходиться під забороною (реєстр. № 7404939), зареєстрованою 18.06.2008 року о 12:07:42 приватним нотаріусом ВМНО Рудик В.В. на підставі договору іпотеки від 18.06.2008 року, іпотекодержатель ВАТ «Мегабанк» (а.с. 49-50). Після погашення заборгованості по кредитному договору на підставі рішення суду стягувач ПАТ «Мегабанк» не звертався до державного реєстратора з заявою про скасування державної реєстрації обтяження майна іпотекою. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.ст. 3, 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Заборгованість [PERSON] по кредитному договору від 18.06.2008 року в сумі, що визначена рішенням суду від 12.07.2013 року, повністю сплачена боржником. За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16; див. також пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц, постанова ВП ВСУ № 711/4556/16-ц від 27.03.2019 року). Постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, як і відсутність у ПАТ «Мегабанк» майнових претензій до [PERSON] , учасники справи не оспорювали. В судовому засіданні представник відповідача не надав належних і допустимих доказів заборгованості [PERSON] по кредитному договору від 18.06.2008 року. З огляду на те, що належне виконання основного зобов`язання припиняє іпотеку й обтяження нерухомого майна, що є предметом іпотеки, суд вважає необхідним задоволити вимоги позивача про визнання припиненим договору іпотеки. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (частина друга статті 593 ЦК України, частина третя статті 17 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до ст. 4 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами у реалізації власником права розпорядження відповідним майном. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав. Порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень визначається ст.ст. 18, 19 Закону. В судовому засіданні встановлено, що після погашення заборгованості іпотекодержатель - АТ «Мегабанк» не виконав зобов`язання, визначеного ст. 4 Закону України «Про іпотеку» і не звернувся до державного реєстратора у встановлений строк із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки оскільки згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , станом на 16.11.2020 року вказане нерухоме майно знаходиться під забороною (реєстр. № 7404939), зареєстрованою 18.06.2008 року 12:07:42 приватним нотаріусом ВМНО Рудик В.В. на підставі договору іпотеки від 18.06.2008 року, іпотекодержатель ВАТ «Мегабанк» (а.с. 49-50). За змістом статей 3, 15, 16 ЦК України правовою підставою для звернення до суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що у такий спосіб буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц). За змістом пункту 1 частини першої статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до статті 11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набрав чинності з 16.01.2020 року, статтю 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"викладено у новій редакції. Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону (у редакції, чинній із 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону Отже, за змістом цієї правової норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про іпотеку (обтяження), тому починаючи з 16.01.2020 цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків за процедурою, визначеною у Законі України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 03.02.2021 року у справі № 278/3367/19, від 03.09.2020 року у справі № 914/1201/19, від 23.06.2020 у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30.06.2020 у справі № 922/3130/19, від 14.07.2020 у справі № 910/8387/19, від 20.08.2020 у справі № 916/2464/19. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] щодо скасування державної реєстрації іпотеки квартири [ADDRESS] , яка належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та державну реєстрацію обтяження даного майна іпотекою, також підлягають задоволенню. Позовні вимоги [PERSON] про зобов`язання ПАТ «Мегабанк» повернути оригінали правовстановлюючих документів на квартиру та технічний паспорт задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено наявність спору між сторонами. Розподіл судових витрат здійснено відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved