Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Російської Федерації в особі Посольства Російської Федерації в Україні про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України. Свою заяву обґрунтовує тим, що її син [PERSON] від початку збройної агресії Російської Федерації на Сході України у складі Добровольчого українського корпусу захищав незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України. Як наслідок, отримав множинні осколкові поранення обличчя та шиї у боях під Іловайськом, Донецька область. 13.09.2016 року [PERSON] уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посаді стрілець-помічник гранатометника 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону. [PERSON] , який прибув з Енергодарського об`єднаного міського військового комісаріату Запорізької області, призначено наказом командира військової частини польова пошта [NUMBER] (по стройовій частині) від 13.09.2016 року №95-РС на посаду стрільця-помічника гранатометника 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини польова пошта [NUMBER] , ВОС-100915А, з 14.09.2016 року було зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення, з 15.09.2016 року на продовольче забезпечення, та вважався таким, що з 14.09.2016 року прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків. 14.09.2016 року солдат [PERSON] , військовослужбовець військової частини польова пошта [NUMBER] , прибув до складу сил та засобів ОТУ «Донецьк», які залучаються та беруть безпосередню участь у бойових діях на території Донецької та Луганської областей для виконання службових завдань. 18.12.2016 року [PERSON] отримав поранення у боях на «Світлодарській дузі», у зв`язку з чим з 18.12.2016 року по 19.12.2016 року знаходився на лікуванні у військово-медичному клінічному центрі Північного регіону, де було поставлено діагноз «множинні осколкові сліпі вогнепальні поранення м`яких тканин нижніх та верхніх кінцівок, лівої лопатки, лівої половини обличчя. У період з 18.12.2016 року по 29.12.2016 року [PERSON] перебував на лікуванні у відділенні абдомінальної хірургії клініки планової та ендоваскулярної хірургії Військово- медичного клінічного центру Центрального регіону України (м. Вінниця). 28.02.2017 року приблизно о 10 год. [PERSON] загинув під час масованого мінометного обстрілу на передовій позиції на «Світлодарськійдузі», поблизу смт. Луганське Бахмутського району Донецької області. Причиною смерті солдата військової служби за контрактом [PERSON] стали вогнепальні поранення тулуба та кінцівок в зоні бойових дій на Сході України. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Рішенням Шацького районного суду Волинської області від 04.12.2018 року у справі №170/738/18 встановлено юридичний факт загибелі [PERSON] , [INFO] , під час захисту Батьківщини 28.02.2017 року поблизу смт. Луганське Бахмутського району Донецької області внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України. Через смерть сина [PERSON] втратила сенс життя та віру в майбутнє, постійно відчуває страждання від втрати рідної людини, що не дає їй можливості нормально спілкуватись з оточуючими, працювати і підтримувати соціальний спосіб життя, оскільки остання знаходиться у стресовому стані, що супроводжується періодичними депресіями. Внаслідок втрати сина, а також з огляду на особливий цинізм, з яким Російською Федерацією порушуються основоположні права й свободи людини в Україні, [PERSON] відчуває безперервні, невгамовні страждання та душевний біль, втратила душевний спокій, постійно відчуває незахищеність та розчарування. Вважає, що незаконними діями з боку Російської Федерації порушено невід`ємне право її сина, [PERSON] , на життя, гарантоване ст. 2 Європейської конвенції, його право на повагу до сімейного життя, у зв`язку з чим змушена звернутися із вказаним позовом, в якому просить стягнути із Російської Федерації на її користь моральну шкоду у розмірі 1 769 400 (один мільйон сімсот шістдесят дев`ять тисяч чотириста) грн., що за офіційним курсом Національного Банку України станом на день підписання позовної заяви складає 60 000 (шістдесят тисяч) Євро. Розмір моральної шкоди встановлений нею з урахуванням характеру і обсягу завданих їм моральних страждань, істотного порушення конституційних прав її сина, умисного характеру дій, а також почуття безпорадності та розчарування, які вона відчуває роками через неможливість відновити порушені права її сина та її особисті права. Також, при визначенні розміру моральної шкоди вона керується практикою Європейського суду з аналогічних питань. Ухвалою суду від 08 травня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) сторін. Надано сторонам строк для подання відзиву та заперечень. Ухвалою суду від 12 червня 2019 року у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності,\~\~вимоги викладені в позовній заяві підтримала, просила позов задовольнити. Представник відповідача, який про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся через Посольство Російської Федерації, в судове засідання не з`явився, жодних заяв чи клопотань від нього не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що відповідач відзив не подав, суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність відповідача за доказами, що містяться в матеріалах справи. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Згідно свідоцтва про народження\~\~серії [NUMBER] від 07.04.1993 року, виданого Світязькою сільською радою Шацького району, [PERSON] є матір`ю [PERSON] (а.с.17-19) . [PERSON] 13.09.2016 року уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посаді стрілець-помічник гранатометника 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону (а.с. 21-22). Солдата військової служби за контрактом [PERSON] , який прибув з Енергодарського об`єднаного міського військового комісаріату Запорізької області, призначеного наказом командира військової частини польова пошта [NUMBER] (по стройовій частині) від 13.09.2016 року №95-РС на посаду стрільця-помічника гранатометника 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини польова пошта [NUMBER] , ВОС-100915А, з 14.09.2016 року було зараховано до списків особового складу, на всі види забезпечення, з 15.09.2016 року на продовольче забезпечення, з 14.09.2016 року він прийняв справи та посаду і приступив до виконання службових обов`язків (а.с. 22). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У період з 14.09.2016 року по 28.02.2017 року [PERSON] безпосередньо брав участь в захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України на території Донецької області. Військовослужбовець військової частини польова пошта [NUMBER] солдат [PERSON] 28.11.2016 року прибув до складу сил та засобів ОТУ «Донецьк», які залучаються та беруть безпосередню участь в бойових діях на території Донецької та Луганської областей для виконання службових (бойових) завдань. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Рішенням Шацького районного суду Волинської області від 04 грудня 2018 року, яке набрало законної сили 04 січня 2019 року,\~\~по справі 170/738/18 було встановлено факт загибелі [PERSON] , [INFO] , при виконанні обов`язку військової служби 28 лютого 2017 року поблизу смт. Луганське Бахмутського району Донецької області внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України (а.с. 30-36). За правилами ч. 4\~ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В силу\~ст. 1 Закону України "Про оборону України" від 06 грудня 1991 року №1932-ХІІ, збройна агресія - це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій, зокрема: вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України. Аналізуючи наведені обставини та докази у справі, суд прийшов до висновку, що наслідком саме збройної агресії Російської Федерації відносно України (що є і загальновідомими фактами, а тому не підлягають доказуванню також і за нормами ч.4\~ст.82 ЦПК України), стала окупація частини території України, а саме в т.ч. Донецької області, де загинув син позивача. Згідно з ч.2\~ст.2 ЦК України\~учасниками цивільних відносин є зокрема і іноземні держави та інші суб`єкти публічного права. За вимогами ч.6\~ст.5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України"\~відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації державі Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на Російську Федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Держава Україна всіма можливими засобами сприятиме відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди Російською Федерацією. З матеріалів справи вбачається, також і встановлено судом, що внаслідок збройної (військової) агресії Російської Федерації, поблизу смт. Луганське Бахмутського району Донецької області, загинув син позивача, що завдало їй\~\~значної моральної шкоди, що виражається в основному - втратою рідної людини, що не дає можливості нормально спілкуватися з оточуючими, працювати та підтримувати нормальний соціальний спосіб життя, оскільки [PERSON] постійно знаходиться у стресовому стані, що супроводжується періодичними депресіями. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та\~статтею 8 Конституції України\~гарантовано кожному право звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина. Відповідно до\~\~ст.22 ЦК України\~особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права, має право на відшкодування. Згідно з\~\~ст.23 ЦК України\~моральна шкода, зокрема, полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із душевними стражданнями, у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів, а також ушкодженням здоров"я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України ( п.3, 9) № 4 від 31.03.95 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема, в моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. За змістом ст.ст.\~1167,\~1168 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: в т.ч. у випадках, встановлених законом. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім"єю. Право на життя передбачені Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950р., ІУ Женевською конвенцією 1949р. про захист цивільного населення під час збройного конфлікту,\~розділу ІІ Конституції України. \~ \~ \~ \~Порушивши Статут ООН, Загальну декларацію прав людини, Будапештський меморандум (п.1,2), Гельсінський заключний акт наради по Безпеці та Співробітництву в Європі 01.08.1975р., договори укладені між Україною та Росією в т.ч. про українсько-російський державний кордон, Російська Федерація вийшла за межі своїх суверенних прав, гарантованих ст.2 Статуту ООН, а тому є на переконання суду державою-агресором, що в свою чергу свідчить про відсутність у неї судового імунітету. Вирішуючи питання щодо розміру компенсації за спричинену позивачам моральної шкоди, суд виходить із розміру задоволених вимог заявників по аналогічним спорам, що розглядалися Європейським судом з прав людини та становить в середньому 60 000 Євро за загибель однієї особи. Зокрема, такі рішення виносились Європейським судом з прав людини у справах "Хачукаевы против России" (Khachukayev v. Russia (23/04/2009)), "Сагаева и Другие против России" (Sagayeva and Others v. Russia (08/12/2015)), "Исламова против России" (Islamova v. Russia (30/04/2015)), "Султыгов и Другие против России" (Sultygov and Others v. Russia (09/10/2014)). Таким чином, враховуючи характер та обсяг завданих позивачу моральних страждань, істотних порушень їх прав, умисного характеру дій Російської Федерації, а також душевного болю від втрати рідної людини, почуття безпорадності, яку вона відчуває роками через втрату рідної людини, суд вважає достатнім та справедливим розмір компенсації за заподіяну позивачу моральної шкоди в сумі по\~\~1769400 грн., що на день подання позову до суду за офіційним курсом НБУ складає 60 000 Євро, і саме такий розмір компенсації був визначений Європейським судом з прав людини при розгляді аналогічних вимог фізичних осіб щодо стягнення компенсації за моральні страждання через смерть фізичної особи. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 2 ЦПК). Частиною ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Враховуючи те, що позивачем наведені обґрунтовані правові докази вини відповідача у завданні їй моральної шкоди через загибель сина внаслідок збройної агресії, а відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування доводів позивача, суд приходить до висновку, що є всі правові підстави для ухвалення рішення про стягнення моральної шкоди на користь [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved