Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Згурівського районного суду Київської області з вищезазначеною позовною заявою, в якій зазначає, що вона з відповідачем [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, дочку - [PERSON], [INFO]. За рішенням суду з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання дитини щомісячно в сумі 700 гривень. Аліменти, які присуджені на утримання дочки є недостатніми для достатнього забезпечення дитини всім необхідним. Зокрема з часу присудження аліментів змінився прожитковий мінімум на дитину, постійно зростають ціни, а отже і витрати на дитину. На даний час відповідач офіційно працевлаштований та має постійний заробіток. Розмір аліментів, який сплачує відповідач є значно меншим, ніж мінімальний розмір аліментів визначений законом. Враховуючи викладене, позивачка [PERSON] просить суд збільшити розмір аліментів, який стягується з відповідача на утримання дочки до 1800 гривень, щомісячно, з дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, направив до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність. Подав до суду відзив, у якому позовні вимоги визнав частково у розмірі 1000 гривень. Часткове визнання позову обгрунтовував тим, що він має на утриманні матір-інваліда. Також відповідач має незадовільний стан здоров"я у зв'язку з чим проходив стаціонарне лікування та потребує постійного вживання лікарських препаратів. Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано та є батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], що встановлено з копії свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.13), копії свідоцтва про народження (а.с.10). З відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 700 гривень щомісячно (копія рішення суду - а.с.4-6, копія виконавчого листа - а.с.7). Позивачка працює в ТОВ «Краєвид» на посаді підсобного працівника та отримує відповідну заробітну плату (копія довідки - а.с.12, довідки - а.с.45,46). Дитина проживає з матір"ю (копія довідки про склад сім'ї - а.с.11). Дитина має незадовільний стан здоров'я, знаходиться на обліку у лікаря-офтальмолога та потребує відповідного лікування (копії медичних довідок - а.с.14-16). Відповідач [PERSON] з 01.03.2018 року працює в ТДВ «Яготинський маслозавод», філія ТДВ «Яготинський маслозавод «Яготинське для дітей» на посаді вантажника та отримує відповідну заробітну плату (довідки - а.с.26,27). Відповідач з 31.08.2017 року по 15.09.2017 року знаходився на стаціонарному лікуванні в Згурівській ЦРЛ (копія епікризу з історії хвороби - а.с.28). Відповідач має на утриманні матір - інваліда ІІ групи, з якою проживає разом, що встановлено з копії довідки (а.с.25), акту про встановлення факту (а.с.31). Відповідач має статус громадянина, евакуйованого 1986 році із зони відчуження категорія 2 (копія посвідчення - а.с.32). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положення ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В силу ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначено, що прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року становить - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при призначенні аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина тощо. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, враховуючи часткове визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що розмір, аліментів який присуджено до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини, дочки - [PERSON], 2003 року народження, є недостатнім для належного забезпечення дитини всім необхідним. З часу присудження аліментів змінився прожитковий мінімум на дитину відповідного віку, а тому розмір аліментів, що сплачується відповідачем є меншим ніж гарантований державою мінімум, що підлягав би сплаті відповідачем на даний час. Також з часу присудження аліментів змінився матеральний стан відповідача, зокрема він офіційно працевлаштувався та з 01.03.2018 року працює в ТДВ «Яготинський маслозавод», філія ТДВ «Яготинський маслозавод «Яготинське для дітей» на посаді вантажника. Відповідач має постійний дохід у виді заробітної плати, розмір якої за період з березня 2018 року по серпень 2018 року склав 50332,91 гривень. При визначенні розміру аліментів, судом враховано стан здоров"я відповідача, який суд визначає як задовільний. Відповідач посилається на незадовільний стан здоров"я, проте на підтвердження цього надає до суду докази лише свого перебування на стаціонарному лікуванні з 31.08.2017 року по 15.09.2017 року. Також судом враховано те, що на утриманні відповідача знаходиться непрацездатна матір-інвалід, проте суд приймає до уваги й те, що матір відповідача отримує державну пенсію по інвалідності. Вирішуючи питання про збільшення аліментів суд приймає до уваги і стан здоров"я дитини, яка знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-офтальмолога та потребує постійної підтримуючої терапії. Суд вважає за необхідне збільшити розмір аліментів, який присуджений до стягнення з відповідача до 1400,00 гривень, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Суд не знаходить підстав до задоволення позову в частині присудження до стягнення аліментів у збільшеному розмірі з часу подачі позову, оскільки положення ст. 191 СК України не підлягають розширеному тлумаченню та стосуються лише присудження аліментів, а не зміни їх розміру. Крім того, звернення позивачки до суду не припинило обов"язок відповідача сплачувати аліменти за попереднім рішенням суду. Виходячи із змісту ст. 192 СК України обов"язок сплачувати аліменти у збільшеному розмірі виникне у відповідача з часу набрання рішенням суду законної сили. Така позиція викладена і в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 (пункт 23). На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачку та відповідача звільнено від сплати судового збору, суд вважає за необхідне судові витрати компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial