Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у звязку з тим, що відповідач не виконує обовязки по поверненню кредиту, згідно з кредитним договором б/н від 30.12.2007 в разі чого станом на 31.05.2016 року виникла заборгованість в сумі 69413,33 грн., яка складається з заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості за пенею та комісією, та штрафу. Представник позивача в останнє судове засідання не зявився, в матеріалах справи мається наявна заява про розгляд справи у його відсутність. Представник позивача, який приймав участь в судовому засіданні 09.02.2017 в режимі відеоконференції, проведення якої було забезпечено Самарським районним судом міста Дніпро позовні вимоги підтримав, при цьому пояснив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 30.12.2007 відповідач отримав кредит у розмірі 9200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Пунктом 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, передбачено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами банку", які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, підтверджується його підписом у заяві. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором порушував, у звязку з чим станом на 31.05.2016 має заборгованість в розмірі 69413,33 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 9168,28 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 53176, 71 грн., заборгованості за пенею та комісією в розмірі 3286,75 грн., та штрафу відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500, 00 грн. штраф (фіксована частина), 3281,59 грн. штраф (процентна складова). Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності зазначив, що кредитна картка надана відповідачеві відповідно до договору б/н від 30.12.2007 діє до квітня 2017 року, а тому строк позовної давності не сплив. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просить застосувати строк позовної давності, при цьому зазначає, що останній платіж за кредитним договором було ним здійснено в травні 2013 року в сумі 610 грн., а тому на час подання позову сплинув трирічний строк позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. 30.12.2007 ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір у вигляді підписання заяви позичальника. Відповідач був ознайомлений та згоден з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які були надані для ознайомлення у письмовому вигляді /а.с. 9 оберт/. Відповідно до підписаної заяви та у відповідності до Умов та правил надання банківських послуг банк надав відповідачу строковий кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості по кредиту. Відповідно до підписаної заяви та у відповідності до Умов та правил надання банківських послуг банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Строк дії договору, як передбачено п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, становить 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом даного строку ні одна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на той же строк. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.п. 3.2, 3.3 розділ 3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п.6.5 Умов та правил відповідач повинен погашати заборгованість по кредиту, відсотки за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених даним Договором. Судом встановлено, що відповідач обовязок по сплаті кредиту належним чином не виконував, в разі чого виникла заборгованість, яка станом на 31.05.2016, за тілом кредиту складає 9168 грн. 28 коп. Відповідно до розділу 1 п.5.3 Умов банк має право проводити зміни Тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк зобовязаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати позичальника, а саме в виписці по картрахунку, а позичальник відповідно до п 6.3 підписаних Умов зобовязаний отримувати виписки про стан картрахунків та про проведені операції по картрахункам. Розділом 2 п.5.5.1 Умов передбачено, що за несвоєчасне виконання боргових зобовязань (користування простроченим кредитом та Овердрафтом) боржник сплачує проценти по підвищеній відсотковій ставці або додаткову комісію, розмір якої зазначається Тарифами. Тому, заборгованість по процентах за користування кредитом з урахуванням підвищеної відсоткової ставки складає 53176 грн. 71 коп. Розмір заборгованості за кредитом підтверджується розрахунком /а.с.6-8/ та випискою за основною карткою /а.с. 90-105/ Банк, окрім стягнень по основних зобовязаннях, просить стягнути неустойку: заборгованість по комісії та пені в розмірі 3286 грн. 75 коп. При підписанні анкети-заяви сторони погодили, що дана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами банку" складають договір про надання банківських послуг. Заявою та "Умовами та правилами надання банківських послуг" передбачена пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, а графа «щомісячна комісія» відсутня. При цьому з наданої баком виписки по рахунку вбачається, що позивачем відповідачу нараховувалася саме пеня за прострочку по кредиту на суму більш ніж 100 грн. (а.с.91-106) Тому суд вважає, що у даному випадку в розрахунку заборгованості позивач нарахував відповідачу не комісію, як ним вказано, а пеню в розмірі 3286 грн. 75 коп. Згідно п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Відповідач заявив про застосування наслідків пропущення строку позовної давності. Статтею 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі. Сплив строку позовної давності є підставою для відмови у задоволенні позову. За правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Ця правова позиція висловлена в постанові Верховного суду України від 3 вересня 2014 року у справі за № 6-100 цс 14. Оскільки кредитор звернувся до суду лише 11.07.2016, то пеня підлягає стягненню лише в межах одного року до дня предявлення позову. Суд вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності в частині позовних вимог щодо стягнення пені за час прострочення до 11.07.2015 та підстав для його поновлення немає. Сума пені в межах одного року до дня предявлення позову відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем за період з 11.07.2015 становить 1100 грн. У той самий час, позивач просить стягнути штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг де 500 грн. - фіксована частина, 3281 грн. 59 коп. - процентна складова. Вищевказаними Умовами та Тарифами передбачено сплату штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів грошових зобовязань більш ніж на 30 днів, що є подвійною відповідальністю боржника. Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Така правова позиція висловлена у правовому висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, який є обовязковим для застосування за правилами ст. 360-7 ЦПК України. За таких обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині щодо стягнення з відповідача штрафів. На підставі ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Аналізуючи зібрані по справі докази суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову та вважає можливим стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 63444 грн. 99 коп., що складається з заборгованості за кредитом 9168 грн. 28 коп., заборгованість по процентах за користування кредитом в розмірі\~\~53176 грн. 71 коп., заборгованості за пенею 1100 грн. Посилання відповідача про те, що позивачем пропущений строк позовної давності й до основної вимоги є безпідставними, з наступних підстав. Судом установлено, що останній платіж за умовами договору відповідач здійснив 28.05.2013, після чого грошові зобов'язання за договором ним не виконувались. Однак, згідно з пунктом 9.12 Правил надання банком послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на такий самий строк. Строк дії кредитного договору відповідає строку дії картки. Згідно з пунктом 3.1.1 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік) і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця. При укладанні договору [PERSON] 30.12.2007 було надано кредитну картку № 4149437318810874 строк дії якої був встановлений до 09/09. Між тим, після закінчення цього строку відповідачеві, на виконання умов даного договору, тричі видавалися нові кредитні картки. Строк дії картки № 5211537352218072, яка видана на імя відповідача останньою 09.07.2013, встановлений до 04/17, що підтверджується довідкою позивача. (а.с.119) Пунктом 3.1.3 Правил користування платіжною карткою передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступила письмова заява держателя про закриття рахунку. З моменту укладення спірного договору ніхто зі сторін не заявляв про намір припинити його дію, а тому строк дії картки та відповідно строк дії спірного договору пролонгувався щороку й діє до квітня 2017 включно. Позивачем заявлено вимоги по поверненню кредиту у повному обсязі. Відповідно до п. 5.4 Правил користування платіжною карткою строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі останнім днем місяця, указаного на картці. Отже, щодо повернення кредиту в повному обсязі перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) починається зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України ), у звязку із чим строк позовної давності на звернення до суду із зазначеним позовом в частині основних вимог не закінчився. Така правова позиція висловлена в постановах Верховного суду України від 24 вересня 2014 року у справі за № 6-103 цс 14 та від 01.10.2014 у справі № 6-133цс 14. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір» з відповідача слід стягнути судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial