Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про поділ майна, що є об»єктом спільної власності подружжя. Свої позовні вимоги мотивує тим, що позивач [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] з 26.04.1996 року, який за рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 09.11.2016 року розірвано. В шлюбі позивачка із відповідачем придбали земельну ділянку площею 0,1089 га, що знаходиться в смт.Куликів, вул.І.Мазепи, Жовківського району, Львівської області за договором купівлі-продажу який посвідчено нотаріально 03.11.1999 року. Позивачка зазначає, що Державним актом на право приватної власності на землю серії ЛВ №011799 від 01.02.2000 року виданим [PERSON] підтверджується факт того, що під час шлюбу на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.11.1996 року, серії АВЕ №904589, реєстр №1-2396, подружжям набуто у власність земельну ділянку площею 0,1089 гектарів, яка розташована на території смт. Куликів, вул. І.Мазепи. Після купівлі цієї земельної ділянки, позивачкою та відповідачем за спільні кошти було побудовано житловий будинок та господарсько-побутові будівлі. Згідно з Довідкою, 09.02.2012 року за відповідачем зареєстрований будинок загальною площею: 98,5 кв.м. та житловою площею: 64,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Львівська область, Жовківський район, смт.Куликів, вул..Мазепи І, буд.20а. Позивачка також зазначає, що земельна ділянка загальною площею 0,1089 гектарів та житловий будинок, що знаходиться за адресою: смт. Куликів, вул. І.Мазепи, будинок 20а, є об»єктами права спільної сумісної власності подружжя, тобто власністю позивачки та власністю її колишнього чоловіка, відповідача по справі, [PERSON] Також за період проживання у шлюбі було набуто побутові речі, а саме: швейна машинка «Подолка»- придбана в 1994 році, музичний центр LG, двокамерний холодильник LG, пральна машина LG-F8066LP, набір посуду з нержавіючої сталі, соковарка. Дані речі знаходяться в смт. Куликів, вул. І.Мазепи, буд 20 а, в будинку якому проживає відповідач. А тому, просить суд визнати за нею право особистої приватної власності на ? частину земельної ділянки, яка розташована в смт.Куликів, вул. Івана Мазепи, загальна площа якої складає 0,1089га; право особистої приватної власності на ? частину житлового будинку №20 а, що знаходиться в смт. Куликів, по вул.Івана Мазепи, загальна площа якого становить 98,5 кв. м. та на ? належних до нього господарсько-побутових будівель, що розташовані за адресою смт. Куликів, по вул.Івана Мазепи 20 а; а також просить визнати за нею право особистої приватної власності на ? частину побутових речей, а саме: швейну машинку «Подолка» - придбану в 1994 році, музичний центр LG, двокамерний холодильник LG, пральну машину LG-F8066LP, набір посуду з нержавіючої сталі, соковарку. 10.05.2017 року дана позовна заява поступила на адресу Жовківського районного суду Львівської області . 13.05.2017 року суддею постановлено ухвалу, якою позивачу надано строк на усунення недоліків . 31.05.2017 року суддею відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 08.12.2017 року ухвалою суду з метою забезпечення доказів для об»єктивного з»ясування обставин справи, витребувано з ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» інвентаризаційну справу по житловому будинку . Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав , та надав аналогічні пояснення як і в позовній заяві. Зазначив, що позивачка із відповідачем не проживають разом, 19.11.2016 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що з позивачкою вони давно не проживають. Земельна ділянка на якій побудований житловий будинок купляла його мати дуже давно. В основному на будівництво кошти давала його мати. За період проживання у шлюбі позивачка ніколи ніде не працювала, а тому відповідно коштів для будівництва чи облаштування будинку не мала та надавати такі не могла. Він працював водієм, однак тих коштів їм не хватало, тому його мама у всьому їм допомагала. Щодо рухомого майна яке зазначено в позові , ствердив що такого майно у них вдома немає, навіть не може пригадати чи таке майно було. Тому вважає , що позов позивачки є безпідставний та у такому слід відмовити. Представник відповідача в судовому засіданні щодо позовних вимог позивача заперечила, просила суд у задоволенні позову відмовити . Дослідивши матеріали справи, та інвентаризаційної справи на будинок №20 «а» по вул.І.Мазепи, смт.Куликів Жовківського району, Львівської області та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно п.9 до "Прикінцевих та перехідних положень" ЦПК України (в редакції станом на 15.12.2017 року), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.4 Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтями 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуаних судом у передбачених цим кодексом випадках. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] з 24.04.1996 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 09.11.2016 року розірвано, що підтверджується копією рішення суду по справі №444/2065/16-ц. (а.с.6). Із копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 23.11.1999 року посвідчено державним нотаріусом Жовківської ДНК зареєстровано в реєстрі за №1-2396, вбачається що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу є власником житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться в смт. Куликів, Жовківського району, Львівської області, по вул. І.Мазепи, 20 а. Як вбачається із копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виданого 12.04.2017 року в цілому власником житлового будинку, який знаходиться в смт. Куликів, Жовківського району, Львівської області, по вул. І.Мазепи, 20а, є [PERSON]. Із зведеного акту вартості будинків, господарських будівель та споруд, а саме інвентаризаційна вартість житлового будику, який знаходиться в смт.Куликів, Жовківського району, Львівської області, по вул. І.Мазепи, 20 а, станом на 05.04.2011 року становить 477 634 грн. 00 коп. Із копії будинкової книги вбачається, що позивачка з 21.02.2012 року зареєстрована за адресою в [INFO] а, Жовківського району Львівської області. За змістом\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно із ч.1 ст. 61\~СК України\~передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно з ч.1 ст. 69\~СК України\~дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Відповідно до ч. 1, 2\~ст.70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 71 СК України\~встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Відповідно до ч.3 ст. 368\~Цивільного Кодексу України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.2 ст.372\~Цивільного кодексу України\~у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. При цьому, при поділі майна суд виходить із того, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. Якщо річ неможливо розділити, вона присуджується одному з подружжя. Враховуючи, що набуті сторонами в період шлюбу житловий будинок, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, доказів про наявність підстав для відступлення від засад рівності часток подружжя позивачем не надано, тому суд дійшов висновку про їх поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачем і відповідачем право власності - за кожним на 1/2 частину вказаного нерухомого майна. Згідно ч.1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п.1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~є визнання права. Щодо позовних вимог позивача про визнання за нею право особистої приватної власності на ? частину побутових речей, а саме: швейну машинку «Подолка» - придбану в 1994 році, музичний центр LG, двокамерний холодильник LG, пральну машину LG-F8066LP, набір посуду з нержавіючої сталі, соковарку, суд приходить до висновку. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки суду сторонами не надано жодних доказів та судом не здобуто жодних належних та допустимих доказів\~про придбанння в шлюбі чи знаходження побутових речей, а саме: швейної машинки «Подолка» - яка придбана в 1994 році, музичного центру LG, двокамерного холодильника LG, пральної машинки LG-F8066LP, набору посуду з нержавіючої сталі, соковарки, в житлового будинку № 20 а, що знаходиться за адресою : смт.Куликів, по вул.Івана Мазепи, а тому внаслідок наведеного, суд вважає що у задоволенні вимоги позивача про визнання за нею право особистої приватної власності на ? частину побутових речей, а саме: швейної машинки «Подолка» , музичного центру LG, двокамерного холодильника LG, пральної машинки LG-F8066LP, набору посуду з нержавіючої сталі, соковарку, слід відмовити за її безпідставністю. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для частково задоволення позовних вимогДодик [PERSON] . Також, згідно ст.141 ЦПК України , судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог . А тому, з відповідача в користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 5 332 грн. 00 коп.

Outcome: approved