Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" про захист прав споживача, стягнення коштів за депозитом та стягнення процентів. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 26.11.2014 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення № 63 в м. Володимир-Волинський було оформлено Договір № 300131/138315/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Нові гроші» в доларах США строком на три місяці. Відповідно до даного Договору ним було внесено на депозитний рахунок [NUMBER] в банк відповідача грошові кошти в іноземній валюті в сумі 10970 доларів США на строк з 26.11.2014 року по 26.02.2015 року. Після закінчення строку, визначеного договором, вклад повертається вкладникові в порядку та на умовах, визначених основними умовами. Проте, після закінчення строку вкладу, на його письмові вимоги кошти відповідачем повернуто не було. Вважає, що між ним та Банком виникли відносини як між споживачем послуг та надавачем послуг, тобто вони регулюються Законом України "Про захист прав споживачів". Враховуючи те, що банк не виконав зобов'язань по поверненню коштів у строки та у порядку, визначеними договорами про банківський строковий вклад (депозит), просить стягнути належну йому суму, тобто 10970 доларів США, проценти за місяць в сумі (10970 х 10% :12) = 91 долар США, а також витрати, понесені ним на правову допомогу. В судове засідання позивач не з'явився, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує, просить його задовільнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача у судове засідання для участі в розгляді справи повторно не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать відповідні розписки в матеріалах справи, а тому відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), проти чого позивач не заперечує. Перевіривши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити повністю, виходячи з наступних підстав. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Порушення цивільних прав може проявлятися, зокрема, у невиконанні чи неналежному виконанні умов зобов'язання (ст. 610 ЦК України). Стаття 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачає, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Статтею 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначено, відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України угодами ' договорами) між клієнтом та банком. За ч.І ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладнику таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та порядку, встановлених договором. А згідно вимог ч. 1 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. За змістом ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконання робіт і надання послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Враховуючи наведене, відносини, що виникають між вкладником (споживачем послуг) та Банком (надавачем послуг) також регулюється Законом України «Про захист прав споживачів». Судом встановлено, що 26.11.2014 року між позивачем та Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» в особі відділення № 63 м. Володимир-Волинський було оформлено Договір 300131/138315/3-14 про банківський строковий вклад (депозит)«Нові гроші» в доларах США строком на три місяці. Відповідно до даного Договору позивачем було внесено на депозитний рахунок [NUMBER] в банк відповідача грошові кошти в іноземній валюті в сумі 10970 доларів США на строк з 26.11.2014 року по 26.02.2015 року. Згідно п. 5 .1 Договору, у випадку закінчення строкового вкладу, визначеного в Договорі-заяві та умовами якого не передбачено можливості продовження строку розміщення Строкового вкладу після закінчення строку його розміщення, кошти з Строкового вкладного рахунку повертається вкладникові шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний рахунок, а дія Договору припиняється. Якщо день повернення суми вкладу припадає на неробочий день, то його повернення проводиться Банком на наступний перший робочий день. Згідно зі статтею 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з копії заяви позивача [PERSON] від 05.03.2015 року, яка подана ним на ім"я начальника Володимир-Волинського відділення № 63 АТ "Банк "Фінанси та кредит", він вимагав повернути йому кошти в сумі 10970 доларів США згідно договору 300131/138315/3-14 від 26.11.2014 року про банківський строковий вклад (депозит). Однак зазначені кошти відповідачем йому не повернуті, чим порушено право позивача щодо повернення вкладу за депозитним договором після закінчення строку його дії в тому числі і гарантоване ст. 1 Протоколу № 11 Європейської конвенції про захист прав і основоположних свобод, право на мирне володіння майном. А тому, депозитний вклад в сумі 10970 доларів США підлягає стягненню з відповідача. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Беручи до уваги зазначене, суд задовольняє вимогу позивача про стягнення з відповідача у його користь процентів за місяць, що передбачено розділом 4 основних умов, у розмірі (10970 х 10% :12) = 91 долар США Щодо вимоги про стягнення витрати на правову допомогу у розмірі 4000 гривень, то суд відмовляє у її задоволенні, оскільки позивачем не було представлено оригіналу квитанції про оплату послуг за надання такої допомоги та відповідного розрахунку. Судові витрати, відповідно до ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача. На підставі ст. 615, 1058, 1060 ЦК України, ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів",

Outcome: partial