Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

В червні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. На протязі розгляду цивільної справи позивачем змінено прізвище з "[PERSON]" на "[PERSON]" на підставі реєстрації шлюбу з гр.[PERSON], про що надано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане 12 липня 2018 року Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області за актовим записом №38 (а.с.52-54). У позові зазначила, що з жовтня 2013 року по 2015 рік проживала без реєстрації шлюбу з відповідачем. Під час спільного проживання в них народилася донька [PERSON], [INFO]. Спільне проживання з відповідачем виявилося невдалим, оскільки останній ніде не працює, притягувався до кримінальної відповідальності, застосовував до позивачки фізичну силу, різав собі вени, тому спільне проживання з 2015 року припинено, донька залишилися проживати з нею. В 2015 році рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області з [PERSON] стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання доньки в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку батька, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.08.2015 року і до повноліття дитини. З моменту припинення спільного проживання, відповідач самоусунувся від участі у вихованні доньки, не надає жодної матеріальної допомоги на дитину, не піклується про неї, не цікавиться нею, її розвитком, станом здоров"я, успіхами та проблемами, не знає навіть коли день народження дитини, оскільки жодного разу нічого їй не подарував. Відповідач зовсім не проявляє інтересу до дитини, не телефонує і не відвідує її, ані за місцем проживання, ані в дитячому закладі. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини відповідачем також не виконується, станом на 01.04.2018 року борг по сплаті аліментів становить 31050,39 грн. У 2016 році позивачка зверталася до суду з позовом про позбавлення відповідача батьківських прав, однак їй було відмовлено в такому. Проте, в процесі розгляду справи відповідачу роз"яснювалися обов"язки щодо участі у вихованні дитини та він був попереджений про необхідність змінити ставлення до виховання дитини. Але за два роки в поведінці відповідача нічого не змінилося. Посилаючись на вказані обставини, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини та таке ставлення до дитини позбавляє її належним чином придбавати життєві навички, негативно впливає на її подальший психічний та духовний розвиток, позивач просила позбавити відповідача батьківських прав щодо доньки. В судове засідання сторони не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивач подала суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав повністю, згоден на позбавлення його батьківських прав відносно доньки. Представник третьої особи органу опіки та піклування Снігурівської районної державної адміністрації також надала заяву, в якій просила про проведення судового засідання у її відсутність, надала висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Позов про позбавлення батьківських прав позивачем обґрунтовується на підставі п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України. Відповідно до вказаної норми права мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується записами даних про батьків у свідоцтві про народження серії [NUMBER], виданому 05 серпня 2014 року за актовим записом №105, місце державної реєстрації Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Снігурівського районного управління юстиції у Миколаївській області (а.с.5). Визнання відповідачем батьківства у добровільному порядку підтверджується копією актового запису про народження та повним витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження дитини (а.с.48-50). Дитина проживає разом з матір"ю за адресою по [ADDRESS], що підтверджено довідкою №3196 Снігурівської міської ради Миколаївської області від 05.04.2018 року (а.с.6). На примусовому виконанні Снігурівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/485/562/15 від 16.09.2015 року, виданого Снігурівським районним судом Миколаївської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 12.08.2015 року і до повноліття дитини. Згідно складеного розрахунку, станом на 01.04.2018 року, заборгованість відповідача по сплаті аліментів за весь період стягнення складає 31050грн.39коп. (ас..13-14). [PERSON], [INFO], відвідує дошкільний навчальний заклад №2 (ясла-садок) Снігурівської міської ради. Згідно довідки завідувача ДНЗ №2 Галагуз О.С. №12/01-10 від 26.03.2018 року, дитина завжди охайна, доглянута. Проживає разом з мамою [PERSON] Вихованням дитини займається мама, приводить і забирає дитину із садочка, бере активну участь у житті дитини і закладу. Батько дитини вихованням не займається. В дитячому закладі жодного разу не був (а.с.7). Також, як вбачається з представленої довідки заступника головного лікаря з медичної частини Снігурівської ЦРЛ Флігинських В.Г. №436 від 11.04.2018 року, [PERSON], 2014 року народження, відвідує лікаря-педіатра тільки в присутності мами з 2015 року (а.с.8). Відповідач [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS], за довідкою Снігурівської міської ради №482/01-2.5 від 13.06.2018 року (а.с.22). Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 10 листопада 2016 року залишено без задоволення позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, як у передчасному. Однак, вказаним рішенням відповідача було попереджено про необхідність зміни поведінки та покладено на ООП контроль за виконанням відповідачем своїх батьківських обов"язків (а.с.15-16). 10 жовтня 2017 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Снігурівської райдержадміністрації [PERSON] попереджався про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов"язків. 05 березня 2018 року слідчим СВ Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №12017150310000675 за ч.1 ст.164 КК України, за встановлення формальних ознак кримінального правопорушення, однак такого, що не набуло ознак злісного. За повідомленням директора Снігурівського районного ЦСССДМ Бурбели К.І. від 30.10.2018 року №409, сім"я [PERSON] та [PERSON] на обліку та під соціальним супроводом не перебували (а.с.45). У висновку органу опіки та піклування Снігурівської районної державної адміністрації Миколаївської області №5 від 31.01.2019 року визнано за доцільне та таке, що відповідає інтересам дитини, позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. Пленум Верховного суду України в пунктах 15 та 18 постанови №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Кожен із зазначених факторів має місце по відношення до доньки відповідача. Він самоусунувся від виховання та утримання дитини, не піклується про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками. Під час розгляду справи у суді відповідач зазначені обставини повністю визнав, виявив байдужість до долі дитини, виконувати батьківські обав"язки у подальшому бажання не має. Така поведінка батька є винною по відношенню до дитини. В матеріалах справи відсутні докази належного виконання відповідачем своїх батьківських обов"язків по відношенню до дитини. З огляду на наведені обставини, суд визнає його поведінку ухилянням від виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини, що згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення батьківських прав. Оцінивши в сукупності надані докази по справі, висновок органу опіки та піклування, враховуючи інтереси дитини, суд вважає, що є правові підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав, тому позов підлягає до задоволення в поному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача.

Outcome: approved