Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в Царичанський районний суд Дніпропетровської області з позовом, предмет якого був змінений і складає такі вимоги: встановити порядок користування житловим будинком [ADDRESS], виділивши в користування [PERSON] та її неповнолітній доньці [PERSON] згідно технічного паспорту на будинок житлову кімнату 1-4, площею 10,0 кв.м та житлову кімнату 1-3, площею 14,4 кв.м, [PERSON] виділити в користування житлове приміщення 1-5, площею 10,0 кв.м; кімнату 1-2, кухню, ванну кімнату та інші підсобні приміщення, а також господарські будівлі залишити в загальному користуванні; усунути перешкоди в користуванні житловим будинком [ADDRESS] [PERSON] шляхом вселення її до цього житлового будинку з її неповнолітньою донькою [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON] на її користь, понесені нею витрати на правову допомогу та проведення експертної оцінки в розмірі 4600 грн (а.с.29-31). Як на підставу задоволення позовних вимог посилається на ст.ст. 364, 367, 391 ЦК України. Як на докази викладених в заяві доводів посилається на наступні документи: паспорт громадянина України та картка фізичної особи - платника податків на ім'я [PERSON] (а.с.4), паспорт громадянина України та довідка про присвоєння ідентифікаційного номера на ім'я [PERSON] (а.с.5), рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 14.05.2014 року (а.с.6), технічний паспорт на житловий будинок по [ADDRESS] (а.с.7-9), договір купівлі-продажу житлового будинку від 08.12.2003 року серії [NUMBER] (а.с.10), витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08.12.2003 року [NUMBER] (а.с.11), звіт про оцінку майна [NUMBER] (а.с.12-13), висновки по матеріалам перевірки повідомлення від 30.04.2015 р. та 09.05.2015 р. (а.с.15-16), довідка Бабайківської сільської ради про склад сім"ї за №300 від 26.03.2015 року (а.с.17), накладна та квитанція до прибуткового касового ордера від 27.04.2015 року (а.с.18-19), свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] (а.с.32). На обґрунтування заявлених вимог вказала на таке. Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 14.05.2014 року між нею та відповідачем було розірвано шлюб, від якого вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Під час шлюбу вони з відповідачем придбали в рівних долях житловий будинок [NUMBER] з господарськими будівлями, який знаходиться по [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу відповідач не дає можливості їй з донькою проживати в цьому будинку, 1/2 частина якого належить їй на праві приватної власності. Не надає можливості користуватися речами, придбаними в період спільного проживання, регулярно змінює замки на вхідних дверях будинку. Для того, щоб потрапити в будинок вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів та, як наслідок, змушена разом з неповнолітньою донькою винаймати окреме житло в [ADDRESS]. Будинок, співвласниками якого в рівних частках являються вони з відповідачем, складається з коридору, кухні, 4-х кімнат, ванної кімнати, загальною площею 66,8 кв.м., з господарськими будівлями, які складаються х літньої кухні, гаража, сараю, погрібника. Виділити в натурі без проведення перебудови будинку рівні частки в теперішній час неможливо. Як роз"яснив Пленум Верховного Суду України у п.14 постанови "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.1995 року №20, квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення із самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири, або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов. Крім того, в постанові Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року зазначено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей. Добровільно надати доступ їй та їхній дитині до вказаного будинку та встановити порядок користування будинком та господарськими будівлями відповідач відмовляється, в зв"язку з чим вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач за первісним позовом наполягала на повному його задоволенні. Відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою, зміст якої складають такі вимоги: 1) поділити спільне сумісне майно колишнього подружжя, визнавши за [PERSON] право власності на 1/2 частину грошових коштів, що знаходяться на депозитному рахунку [NUMBER], відкритому на ім"я [PERSON] для сімейних потреб за договором №33494203 від 06.11.2013 року в АТ "ОЩАДБАНК" ТВБВ III 10003/0306 філії Дніпропетровського обласного управління, розташоване в с. Царичанка, вул. 50 років Жовтня, 8-А; 2) поділити спільне майно колишнього подружжя шляхом стягнення на користь [PERSON] вартості 1/2 частини відчуженого автомобіля марки ЗАЗ 110307, рік випуску 2003, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], який проданий без його згоди як співвласника [PERSON] після розірвання шлюбу; 3) поділити в натурі їхнє спільне майно, а саме житловий будинок [NUMBER] по [ADDRESS], виділивши [PERSON] у власність житлову кімнату №1-4 на плані технічного паспорта, площею 10,0 кв.м., житлову кімнату №1-3 на плані технічного паспорта, площею 14,4 кв.м, № В-1 - гараж, площею 22,5 кв.м, Г-1 - сарай, площею 19,5 кв.м, та виділивши у власність [PERSON] житлову кімнату №1-2 на плані технічного паспорта, площею 13,9 кв.м, житлову кімнату №1-5 на плані технічного паспорта, площею 10,0 кв.м, коридор №1-1, площею 6,6 кв.м, кухню №1-6, площею 8,7 кв.м, ванну кімнату №1-7, площею 3,7 кв.м, Б-1 - літню кухню, площею 21,0 кв.м; 4) стягнути з [PERSON] на його користь понесені ним судові витрати. Як на підставу задоволення позовних вимог посилається на ст.ст. 60, 65, 70, 71 СК України, ст.ст. 368, 369, 372 ЦК України. Як на докази викладених в заяві доводів посилається на наступні документи: рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 14.05.2014 року (а.с.40), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу ЗАЗ 110307 д.н. [NUMBER] (41), висновок по матеріалам перевірки повідомлення від 13.08.2014 року (а.с.42), довідка Бабайківської сільської ради №452 від 05.05.2015 року (а.с.43), розписка від 05.11.2013 року (а.с.50), технічна документація із землеустрою (а.с.51-59). На обґрунтування своїх вимог в позовній заяві вказав на таке. 27 січня 2001 року між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб, від якого вони мають доньку [PERSON], [INFO]. За час спільного проживання у шлюбі ними було придбане наступне майно: - автомобіль марки ЗАЗ 110307, рік випуску 2003, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER],приблизною ринковою вартістю 43000,00 грн., який був придбаний колишнім подружжям на підставі довідки-рахунку № ДПI329334 від 10.07.2012 року і оформлений на колишню дружину [PERSON]; - грошові кошти в розмірі 17000,00 грн., що знаходяться на депозитному рахунку [NUMBER], відкритому на ім"я [PERSON] для сімейних потреб за договором №33494203 від 06.11.2013 року в АТ "ОЩАДБАНК" ТВБВ III 10003/0306 філії Дніпропетровського обласного управління, розташоване в с. Царичанка, вул. 50 років Жовтня, 8-А, з процентною ставкою 16,0% річних; - житловий будинок [NUMBER] з усіма господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по [ADDRESS]. З травня місяця 2014 року вони з відповідачем остаточно припинили сімейно-шлюбні відносини і рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 14.05.2014 року шлюб було розірвано. Сім"я розпалася і постало питання про розподіл спільного майна, але в добровільному порядку вирішити дане питання вони не змогли, в зв"язку з чим він змушений звернутися з даним позовом до суду. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, частки у співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Вказує, що в листопаді 2013 року він у свого знайомого на ім"я [PERSON] взяв в борг грошові кошти для особистих потреб в розмірі 17000,00 грн., що підтверджується борговою розпискою від 05.11.2013 року. Ці ж грошові кошти в розмірі 17000,00 грн. вони з колишньою дружиною поклали на депозитний рахунок [NUMBER], відкритий на ім"я [PERSON] Тому зазначені грошові кошти в силу ст.ст. 60, 70, 71 СК України повинні бути поділені між ними, визнавши за ним право власності на 1/2 частину грошових коштів. Окрім цього, [PERSON] після розірвання шлюбу, коли вони стали проживати окремо та, скориставшись обставиною, що автомобіль марки ЗАЗ 110307, 2003 року випуску був оформлений на її ім"я, здійснила відчуження автомобіля - їхньої спільної сумісної власності без його відому і без його згоди на користь іншої особи. Компенсувати належну йому частину проданого автомобіля в добровільному порядку [PERSON] відмовляється. Тому є вірним подальше вирішення спору на підставі ч.1 ст.70 СК України та ч.4 ст.71 СК України з присудженням йому 1/2 частини приблизної вартості відчуженого автомобіля, а саме: 21500,00 грн. Також, 8 грудня 2003 року ними під час перебування в шлюбі за договором купівлі-продажу був придбаний житловий будинок [NUMBER] по [ADDRESS], згідно якого йому та [PERSON] належить по 1/2 частині житлового будинку. Згідно технічного паспорта спірний житловий будинок [NUMBER] по [ADDRESS] загальною площею 66,8 кв.м та житловою площею 34,4 кв.м. В даному будинку з моменту розірвання шлюбу він проживає один. [PERSON] в момент розірвання шлюбу самостійно, без його відому забрала з будинку свої речі та їхні спільні побутові речі, пішла проживати до іншого чоловіка і до сьогоднішнього часу не виявляла бажання користуватися будинком. Будь-який опір відповідачу в користуванні будинком він не чинив, з будинку не виганяв. Дану обставину підтверджує довідкою Бабайківської сільської ради №452 від 05.05.2015 року та висновком Царичанського РВ по матеріалам перевірки його повідомлення від 13.08.2014 року, в якому в ході перевірки встановлений факт того, що [PERSON], мешканка [ADDRESS], приїхала до свого колишнього чоловіка гр. [PERSON] за місцем його проживання та забрала спільно нажиті речі. Незважаючи на зазначене вище, [PERSON] пред'явила до нього позов про усунення перешкод в користуванні та встановлення порядку користування будинком. Через те, що вони з відповідачем не можуть проживати разом в одному будинку через несумісність характерів, постійні сварки, які супроводжуються викликом міліції, різних поглядів на життя, наявність іншої сім"ї у відповідача, вважає, що їхнє спільне користування з відповідачем майном є неможливим, він буде вимушений робити окремий вхід в будинок та узаконювати його, а тому поділ, запропонований в позові відповідачем [PERSON] робить неможливим його проживання в спірному будинку. У зв"язку з викладеним він просить суд виділити йому в натурі дві кімнати №1-4. №1-3, загальною площею 24,4 кв.м, В-1 - гараж, площею 22,5 кв.м, Г-1 - сарай, площею 19,5 кв.м, та виділити в натурі відповідачці дві кімнати житлову кімнату №1-2, площею 13,9 кв.м, №1-5, площею 10,0 кв.м, загальною площею 23,9 кв.м, коридор №1-1, площею 6,6 кв.м, кухню №1-6, площею 8,7 кв.м, ванну кімнату №1-7, площею 3,7 кв.м, Б-1 - літню кухню, площею 21,0 кв.м, тобто більше площею, ніж йому. Такий поділ вважає справедливим і таким, що не порушує їхні інтереси. В судовому засіданні [PERSON] свої уточнені позовні вимоги підтримала повністю, а проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечувала, просила відмовити в їх задоволенні. [PERSON] в судовому засіданні 04 січня 2016 року не наполягав на задоволенні своїх позовних вимог в частині визнання права власності на 1/2 частину грошових коштів, що знаходяться на депозитному рахунку, та стягнення на його користь з [PERSON] вартості 1/2 частини відчуженого автомобіля марки ЗАЗ 110307, відмовившись від їх підтримання та доведення перед судом. Проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечував. Перевіривши справу, вивчивши надані сторонами документи, заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши правові позиці та перевіривши їх довод, даючи оцінку доказам у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] підлягають задоволенню в частині визнання житлового будинку [NUMBER] по [ADDRESS] неподільною річчю; визнання за [PERSON] права власності на ідеальну частку в житловому будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями і спорудами в розмірі ? від цілого без її реального виділу; визнання за [PERSON] права власності на ідеальну частку в житловому будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями і спорудами в розмірі ? від цілого без її реального виділу; залишення житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який знаходиться по [ADDRESS], у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON]; встановлення порядку користування житловим будинком [ADDRESS], виділивши в особисте користування [PERSON] згідно технічного паспорту на будинок житлову кімнату - приміщенння 1-4, площею 10,0 кв.м, та виділивши [PERSON] в особисте користування житлову кімнату - приміщення 1-5, площею 10,0 кв.м; залишення в загальному користуванні [PERSON] та [PERSON] житлову кімнату - приміщення 1-3, площею 14,4 кв.м, кухню - приміщення 1-2, площею 13,9 кв.м, кухню - приміщення 1-6, площею 8,7 кв.м, ванну кімнату - приміщення 1-7, площею 3,2 кв.м, коридор - приміщення 1-1, площею 6,6 кв.м, а також господарські будівлі і споруди; усунення перешкоди в користуванні житловим будинком [ADDRESS] [PERSON] шляхом вселення її до цього житлового будинку з її неповнолітньою донькою [PERSON], [INFO]. В іншій частині позовних вимог сторонам слід відмовити за недоведеністю. При цьому суд виходить з такого. Згідно статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно статі 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд вважає, що мають місце такі обставини, які підтверджується належними і допустимими доказами. Спірний житловий будинок є спільною частковою власністю громадян [PERSON] та [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 08 грудня 2003 року (а.с.10-11), а тому до правовідносин, з яких виник спір, підлягають застосуванню ст.ст. 355, 356, 357, 358, 360, 361, 364, 367 ЦК України. Спірний житловий будинок збудований для проживання однієї сім'ї і є одноквартирним, що визнано та не заперечувалось сторонами в судовому засіданні. Відповідно до частини першої статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. Такої домовленості між сторонами на час розгляду справи не досягнуто з огляду на те, що всіма співвласниками не визнається така річ подільною через неможливість поділу без втрати її цільового призначення. Пропозицію укласти мирову угоду в справі сторони відхилили. Жодна зі сторін не виявила бажання одержати грошову компенсації при неможливості фактичного поділу житлового будинку відповідно до розміру часток. Приналежні до житлового будинку господарські будівлі та споруди, як то: літня кухня (літера Б-1), гараж (літера В-1), сарай (літера Г-1), огорожа, свердловина, колодязь, зливна яма, теж не можуть бути поділені в натурі без втрати їх цільового призначення, що сторонами визнано в судовому засіданні. Стороною, яка вимагає виділу частки в натурі, не представлено доказів існування технічної можливості виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Заяв про проведення судових експертиз з зазначенням питань, на які потрібна відповідь експерта, з зазначенням судово-експертної установи чи експерта, яким слід доручити проведення таких експертиз, до суду від сторін не надходило. Вимоги про поділ в натурі земельної ділянки площею 0,2500 га з кадастровим номером [NUMBER] та цільовим призначенням - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS], яка є спільною частковою власністю сторін (а.с.56, 57), або про визначення порядку користування нею, сторонами не заявлялися. За викладених обставин суд визнає спірний житловий будинок неподільною річчю відповідно до ст. 183 ЦК України через неможливість виділення часток в натурі, а тому слід частково задовольнити [PERSON] його зустрічний позов, визнавши за ним право власності на ідеальну частку в житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами в розмірі ? від цілого без її реального виділу. Визнанню підлягає й право власності на ідеальну частку в житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами в розмірі ? від цілого без її реального виділу за [PERSON]. Залишаючи спірний житловий будинок у спільній частковій власності та встановлюючи порядок користування ним у спосіб виділення в особисте користування [PERSON] житлової кімнати - приміщення 1-4, площею 10 кв.м, та виділення [PERSON] в особисте користування житлової кімнати - приміщення 1-5, площею 10,00 кв.м, а всіх інших приміщень, господарських будівель і споруд - у спосіб залишення в загальному користуванні співвласників, суд виходить з того, що відповідно до ст. 8 ЦК України, ст.ст. 50, 54 ЖК України одиноким особам можуть бути надані для проживання лише ізольовані жилі приміщення. Задовольняючи вимоги [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим будинком особисто та її неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], суд враховує те, що неповнолітня особа є дочкою співвласників житлового будинку та існує реальна можливість її проживання у житловій кімнаті - приміщенні 1-3, площею 14,4 кв.м, або проживати разом з матір'ю в ізольованому житловому приміщенні, оскільки є особами однієї статі. В задоволенні інших заявлених сторонами вимог слід відмовити за недоведеністю. Вимога [PERSON] про стягнення з протилежної сторони витрат по підготовці позову в сумі 4600,00 грн. (а.с.18, 19), як судових витрат, не підлягає задоволенню, оскільки виконавець робіт до участі в справі не залучався й судових експертиз по справі не призначалось. На підставі частини першої статті 88 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позовних вимог сторін та виходячи з розміру сплаченого сторонами судового збору, суд дійшов висновку, що судові витрати сторін зі сплати судового збору не підлягають відшкодуванню. Враховуючи викладене та

Outcome: partial