Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

21 червня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення від права на спадкування. Свої вимоги мотивував тим, що є спадкоємцем за заповітом після смерті 10 листопада 2016 року [PERSON]. Відповідач син померлої заявив про спадкові права за законом на обов"язкову частку. При цьому, останній ухилявся від надання допомоги спадкодавиці, яка через похилий вік і тяжку хворобу була у безпорадному стані, тоді як він протягом тривалого часу разом з дружиною, а після її смерті і самостійно опікувався спадкодавицею, матеріально її забезпечував, доглядав та надавав іншу допомогу. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. [PERSON] пояснив, що [PERSON] була матір"ю його дружини [PERSON] Вона хворіла після перенесеного інсульту з 1996 року. У 2003 році їй було встановлено І групу інвалідності. З вказаного часу, після смерті її чоловіка, теща проживала з його сім"єю. Вони з дружиною здійснювали за нею догляд, бо самостійно пересуватися, обходити себе хвора не могла через обмеженість рухового апарату. Після смерті дружини у лютому 2016 року, позивач самостійно доглядав [PERSON], яка на той час вже два роки була лежачою. Тоді як відповідач, що доводиться їй рідним сином, постійно проживаючи в [INFO], будучи працевлаштованим і маючи дохід, жодного разу матір не відвідав, будь-якої допомоги по догляду чи на матеріальне забезпечення не надав. Позивач самостійно ніс і витрати на поховання спадкодавиці, [PERSON] на похорони не прийшов. [PERSON] позовні вимоги не визнав. Показав, що тривалий час з батьками мав напруженні стосунки, бо батько [PERSON] у 1996 році відмовився скласти на його ім"я заповіт на належну земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Він знав, що мати [PERSON] хворіє та за цим потребує постійного догляду. Не відвідував її, бо вони з батьком не виконали його волі, а потім мати за безпомічністю проживала з сім"єю сестри [PERSON], з якою він не бажав підтримувати стосунки. Грошей матері чи іншого виду допомоги не давав, хоча і мав до такого можливість, бо вважав за непотрібне. Заслухавши учасників процесу, дослідивши представлені докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 10 листопада 2016 року в м.Снігурівка Миколаївської області у віці 80 років померла [PERSON], про що 17 листопада 2016 року за місцем державної реєстрації у Снігурівському РВ ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області складено відповідний актовий запис №328 з видачею свідоцтва серії І-ФП №245748 (а.с.8). За життя 17 лютого 2016 року [PERSON] склала нотаріально посвідчений заповіт, за яким на випадок смерті розпорядилася про спадкування належного їй майна [PERSON] 15 березня 2017 року [PERSON] подав до Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області заяву про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON], надавши на підтвердження родинних стосунків своє свідоцтво про народження серії І-ЕЧ №001657, а заявою від 06 травня 2017 року просив видати на його ім"я свідоцтво про право на спадщину за законом на обов"язкову частку як непрацездатному спадкоємцю на час смерті спадкодавиці. Позивач ствердив про невиконання відповідачем обов'язку повнолітнього сина утримувати та доглядати свою матір за її непрацездатності за тривалої тяжкої хвороби і безпомічності. Відповідач вказаних обставин не визнав. В силу ч.5 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Такий обов'язок встановлено щодо повнолітніх дітей на утримання своїх батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, мають тяжкі хвороби, інвалідність або є безпомічними ст.ст.202, 203 СК України . При цьому, за п.6 Постанови ПВСУ від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", правило частини п'ятої статті 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, як зазначає п.4 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Вимога про усунення від права на спадкування за законом особи може бути пред'явлена лише після смерті спадкодавця. Виходячи зі змісту зазначеної норми, суд при вирішенні такої справи згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Для постановляння рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Та обставина, що сторони не спілкувалися протягом тривалого часу, не свідчить про факт умисного ухилення від надання допомоги. Відповідно ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд вважає, що стороною позивача суду надано допустимі і достатні докази на підтвердження такої сукупності обставин. Суд встановив, що з 1992 року [PERSON] була пенсіонеркою за віком, що вбачається з посвідчення пенсіонера №109819. Згідно довідки МСЕК №008955 від 09.09.2003 року [PERSON] було встановлено першу групу інвалідності по загальному захворюванню безстроково і вона згідно висновку про умови та характер допустимої праці - потребувала постійного стороннього догляду. Допитані у суді свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали, що [PERSON] проживала у сім"ї позивача з 2003 року, бо самостійно обходити себе не мала змоги через хворобу, останні вісім - десять років вона була частково паралізована, самостійно могла тримати лише ложку у одній руці, трохи пересувалася за сторонньої допомоги. Останні два роки перед смертю вона була нерухома. Догляд за [PERSON] здійснювала сім"я її доньки [PERSON], а коли остання померла, то доглядав бабусю особисто позивач. Відповідач тривалий час, більше двадцяти років працює на міському водопостачальному підприємстві, має стабільний грошовий дохід, задовільний стан здоров"я. Знав про хворобу і тяжкий стан здоров"я матері, при цьому жодного разу не надавав допомогу на утримання, що потребувало значних витрат, а також щодо її догляду. Неодноразово [PERSON], яка працює на тому самому підприємстві, переказувала відповідачу, що мати просить його прийти, хоче побачитися, але останній ніяк не реагував. Обставини проживання спадкодавиці у сім"ї позивача більше дванадцяти років, особистої матеріальної та фізичної змоги надавати допомогу матері, якої вона потребувала, а саме коштів на ліки, розхідні матеріали, догляду та спілкування, відповідач не оспорював. При цьому вказав, що бачитися з матір"ю, доглядати її та надавати фінансову допомогу не бажав свідомо через те, що батьки у свій час відмовилися скласти заповіт на належне їм майно на його користь. Відповідач бездіяв умисно на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавиці. Його бездіяльність є винною поведінкою за усвідомлення свого обов'язку, який він мав можливість виконувати, але не вчиняв необхідних дій. Спадкодавиця потребувала допомоги і від спадкоємця за отримання такої і від інших осіб, у тому числі позивача. Відповідач мав матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. На підставі викладеного, суд ухвалює про задоволення позовних вимог, як таких, що знайшли своє підтвердження.

Outcome: approved