Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

Позивач звернувся до Яготинського районного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення суми інфляційних витрат та 3 % річних за несвоєчасне виконання рішення суду, в котрій зазначено, що в червні 2014 року він звернувся до суду з позовною заявою про стягнення коштів з [PERSON] та [PERSON] Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 16 грудня 2014 року стягнуто із [PERSON] на його користь кошти у розмірі 315 207 гривень 64 копійок, 2250 гривень судового збору, а також на користь держави 907 гривень 07 копійок судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 18 березня 2015 рішення Яготинського районного суду Київської області від 16 грудня 2014 року залишено без змін. Відділом державної виконавчої служби Яготинського районного управління юстиції Київської області відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] грошових коштів у розмірі 315 207 гривень 64 копійок та 2 250 гривень судового збору. Станом на сьогоднішній день кошти з [PERSON] у розмірі 315 207 гривень 64 копійок залишаються нестягнутими, добровільно вказаний борг відповідачем не сплачений. Відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Звернення до суду з вимогою про повернення всіх сум за договором позики у зв'язку з порушенням умов договору є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Ухвалення судового рішення про стягнення боргу, який не повернуто, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним угоди та не позбавляє позичальника права вимагати від відповідача його належного виконання. Частиною 1 ст.625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Верховний Суд України по справах вказаної категорії сформулював наступний правовий висновок, який в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.: «відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкоди є грошовим зобов'язанням. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові». (Постанова ВСУ від 01.10.2014р. у справі №6- 113цс14, http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/40821961). Виходячи із положень ст.625 ЦК України, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання, (постанова Верховного Суду України від 15.11.2010 року у справі № 3-11гс10). Таким чином, Верховний суд України в своїй постанові прийшов до висновку, що не дивлячись на те, що правовідносини між сторонами виникли не з порушення грошового зобов"язання, а з примусового виконання рішення суду, вони регулюються нормами ч.2 ст.625 ЦК України, а не законодавством про виконавче провадження.(постанова Верховного суду України від 06 червня 2012 року у справі №6-49цс12). Відповідно до листа Верховного суду України № 62-97 від 03.04.1997 року інфляція це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги. Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін, враховуючи рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ. Отже, втрати від інфляції за час з дня винесення рішення і до липня 2016 року прострочення виконання грошового зобов'язання у сумі 315 207 грн. 64 коп. грн. при індексі інфляції за вказаний період, становить всього 78 915,87 грн. Крім того, з дня винесення рішення і до липня 2016 року три відсотки річних прострочення виконання грошового зобовязання становить в сумі 12 668,76 грн. Просив стягнути із [PERSON] на його користь заборгованість за прострочення виконання зобов'язання з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми, а саме 12 668,76 гривень 76 копійок - три проценти річних, та 78 915,87 грнивень інфляційних витрат від простроченої суми. В судове засідання позивач та його представник не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). В силу ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності не неможливість виконання ним грошового зобов"язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З копії рішення Яготинського районного суду Київської області від 16 грудня 2014 року (а.с.7-9) вбачається, що позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про стягнення коштів задоволено частково, стягнуто із [PERSON], паспорт [NUMBER], виданий ЦВМ Дзержинського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 20.08.2001 року, мешканця [ADDRESS], ідентифікаційний код [NUMBER] на користь [PERSON] кошти у розмірі 315 207 (триста п"ятнадцять тисяч двісті сім гривень) 64 копійок, 2250 гривень судового збору, а також на користь держави 907 гривень 07 копійок судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. З розрахунку індексу інфляції за період прострочення (а.с.10) вбачається, що збитки від інфляції за період з 18.03.2015 року по 18.07.2016 року складають 78 915, 87 гривень. З розрахунку 3 % річних (а.с.11) вбачається, що відсотки за користування коштами за період з 18.03.2015 року по 18.07.2016 року складають 12 668, 76 гривень. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що рішенням Яготинського районного суду Київської області від 16 грудня 2014 року стягнуто із [PERSON] на користь позивача кошти у розмірі 315 207 гривень 64 копійок, 2250 гривень судового збору, та на користь держави 907 гривень 07 копійок судового збору, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 18 березня 2015 рішення Яготинського районного суду Київської області від 16 грудня 2014 року залишено без змін. Відділом державної виконавчої служби Яготинського районного управління юстиції Київської області відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] грошових коштів у розмірі 315 207 гривень 64 копійок та 2 250 гривень судового збору. На даний час кошти з відповідача не стягнуті, добровільно борг [PERSON] не сплачений. Інфляційні витрати за період з 18.03.2015 року по 18.07.2016 року складають 78 915, 87 гривень, 3 % річних за несвоєчасне виконання рішення суду за період з 18.03.2015 року по 18.07.2016 року - 12 668, 76 гривень. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що в силу ст. 625 ЦК України вимоги позову грунтуються на законі та підлягають до задоволення.

Outcome: approved