Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Кріс-Віт Україна" звернулось в суд з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Україна-Баїв", [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсними договорів оренди та скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно. Позов мотивує тим, що основними видами діяльності ТзОВ «Кріс-Віт Україна» є вирощування сільськогосподарських культур. З метою здійснення статутної діяльності, товариство 30.04.2010 уклало, як орендар, договори оренди розташованих у Луцькому районі земельних ділянок з наступними орендодавцями: з [PERSON] - Договір оренди земельної ділянки № [NUMBER] площею 2,69 га, кадастровий номер 0722884300:04:000:1343, з [PERSON] - Договір оренди земельної ділянки № [NUMBER] площею 4,10 га, кадастровий номер 0722884300:04:000:1421, з [PERSON] - Договір оренди земельної ділянки № [NUMBER] площею 3,7 га, кадастровий номер 0722884300:04:000:1426. Строк дії оренди становив 10 років. Договори оренди є чинними. Проте, 14.03.2017 позивачу стало відомо, що ці ж земельні ділянки передано в оренду для ТзОВ «Україна-Баїв»: земельна ділянка [PERSON] площею 2,69 га передана для ТзОВ «Україна-Баїв» за договором оренди №1023 від 01.01.2016. При цьому ,на даний час, в реєстрі речових прав є два співвласники ділянки ( [PERSON] та [PERSON] ), а кадастровий номер земельної ділянки було змінено із 0722884300:04:000:1343 на 0722884300:04:000:1972; земельна ділянка [PERSON] площею 4,10 га передана для ТзОВ «Україна-Баїв» за договором оренди №937 від 01.09.2015. На даний час в реєстрі речових прав власником ділянки зазначено [PERSON] ; земельна ділянка [PERSON] площею 3,7 га передана для ТзОВ «Україна-Баїв» за договором оренди №936 від 01.09.2015. Таким чином, щодо цих земельних ділянок, існують як первісні договори оренди, укладені із ТзОВ «Кріс-Віт Україна», так і повторні договори оренди, укладені із ТзОВ «Україна-Баїв». Останнє зареєструвало за собою право оренди на ці земельні ділянки. Передача об`єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Як вбачається з укладених між ТзОВ «Кріс-Віт Україна» і орендодавцями договорів оренди, вони були укладені строком на 10 років, згідно яких товариство набуло прав орендаря земельних ділянок. Орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження; отримувати продукцію і доходи. Проте із-за укладення відповідачами повторних договорів оренди із ТзОВ «Україна-Баїв», позивач не може реалізовувати свої права орендаря. Стаття 27 Закону України «Про оренду землі» встановлює засади захисту прав орендаря на орендовану земельну ділянку. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України , підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Проте зміст укладених між відповідачами договорів суперечить вимогам ст.ст. 1, 5, 13 Закону України «Про оренду землі». Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Орендодавці передали свої права володіння та користування для ТзОВ «Кріс-Віт Україна» строком на 10 років. Отже, орендодавці не мали прав володіння та користування земельними ділянками на момент укладення спірних договорів оренди, а тому не могли передавати такі права для ТзОВ «Україна-Баїв». Тому укладені між відповідачами договори оренди є недійсними. Оскільки спірні договори оренди є недійсними, слід застосувати наслідки їх недійсності, скасувавши державну реєстрацію речових прав оренди. За недійсними договорами оренди проведено держреєстрацію речових прав за ТзОВ «Україна-Баїв», тож в останнього виникли речові права оренди земельних ділянок в силу ст.ст. 3, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Такі права підлягають скасуванню в порядку застосування недійсності правочинів. Це узгоджується і з позицією Верховного Суду України, висловленою в узагальненні від 24.11.2008 щодо практики розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними. Договори оренди, за якими було проведено державну реєстрацію прав за ТзОВ «Україна-Баїв», мають всі ознаки недійсності. Тому, у випадку визнання їх такими судом, є всі підстави для застосування наслідків недійсності правочинів у вигляді скасування державної реєстрації зареєстрованих за ТзОВ «Україна-Баїв» речових прав користування земельними ділянками. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить визнати недійсними наступні договори: договір оренди земельної ділянки №1023 від 01.01.2016 (щодо земельної ділянки площею 2,69 га, кадастровий номер 0722884300:04:000:1972, адреса - с. Одеради Луцького р-ну Волинської обл.), сторонами якого є [PERSON] , як орендодавець і ТзОВ «Україна-Баїв», як орендар, та застосувати наслідки недійсності правочину, скасувавши державну реєстрацію речового права за цим договором (запис про речове право №13513707 від 25.02.2016); договір оренди земельної ділянки №937 від 01.09.2015 (щодо земельної ділянки площею 4,10 га, кадастровий номер 0722884300:04:000:1421, адреса - с. Одеради Луцького р-ну Волинської обл.), сторонами якого є [PERSON] , як орендодавець і ТзОВ «Україна-Баїв», як орендар, та застосувати наслідки недійсності правочину, скасувавши державну реєстрацію речового права за цим договором (запис про речове право №13187907 від 04.02.2016); договір оренди земельної ділянки №936 від 01.09.2015 (щодо земельної ділянки площею 3,7 га, кадастровий номер 0722884300:04:000:1426, адреса - с. Одеради Луцького р-ну Волинської обл.), сторонами якого є [PERSON] , як орендодавець і ТзОВ «Україна-Баїв», як орендар, та застосувати наслідки недійсності правочину, скасувавши державну реєстрацію речового права за цим договором (запис про речове право №13203887 від 04.02.2016). Відзиву від відповідачів до суду не надходило. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулись в суд із зустрічною позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Кріс-Віт Україна", яку обгрунтовують тим, що 30.04.2010 р. між ТзОВ «Кріс-Віт Україна» та [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 0722884300:04:000:1426 (договір № 88), який 22.09.10 зареєстрований у Луцькому районному відділі ДП «Центр ДЗК» за № 041007600092, у відповідності до якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Одерадівської сільської ради площею 3,70 га сільськогосподарських угідь, ріллі терміном на 10 (десять) років. Згідно п.5 договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 15982 грн. Того ж дня, 30.04.2010 р. між ТзОВ «Кріс-Віт Україна» та [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером 0722884300:04:000:1421 (договір № 66), який 22.09.10 зареєстрований у Луцькому районному відділі ДП «Центр ДЗК» за № 041007600093, у відповідності до якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Одерадівської сільської ради площею 4,10 га сільськогосподарських угідь ріллі терміном на 10 (десять) років. Згідно п.5 договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 15982 грн. У відповідності до п. 9 вказаного договору, протягом першого року оренди, орендна плата вноситься орендарем в грошовій формі в розрахунку 4% від оціночної вартості земельної ділянки за оренду протягом одного календарного року. Протягом наступних років орендна плата вноситься орендарем в формі: в натуральній с/г продукції, а саме: зерном, або в грошовій формі за згодою сторін. Орендна плата в натуральній формі вноситься в розмірі 850 кг пшениці за земельну ділянку. Згідно п.11 договору, орендна плата вноситься щорічно на протязі 2 місяців після закінчення кожного календарного року оренди, починаючи із другого року оренди. Після укладення цього договору та його державної реєстрації, орендар сплачує орендодавцю 50% орендної плати за перший рік оренди одночасно із підписанням Акту приймання-передачі земельної ділянки. По закінченню першого року оренди орендар виплачує Орендодавцю інші 50% орендної плати за перший рік оренди в 2-х місячний термін. [INFO] , орендодавець [PERSON] , померла. [INFO] її син, [PERSON] , отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом за № 1-690 на земельну ділянку з кадастровим номером 0722884300:04:000:1426 площею 3,6962 га та за № 1-700 на земельну ділянку з кадастровим номером 0722884300:04:000:1421 площею 4,1044 га. Таким чином, права та обов`язки орендодавця за договорами оренди землі №№ 66 та 88 від 30.04.2010 р. між ТзОВ «Кріс-Віт Україна» та [PERSON] перейшли до спадкоємця [PERSON] . Вступивши у спадкові права, в серпні 2015 року [PERSON] особисто з`явився в офіс ТзОВ «Кріс-Віт Україна» і повідомив, що саме він є правонаступником орендодавця [PERSON] згідно договорів оренди землі №№ 66 і 88. Відповідач належним чином не виконує умови вказаних договорів, оскільки з 2015 р. не сплачує орендну плату в натуральній формі у розмірі 850 кг. пшениці, як було встановлено у договорі. За цей період [PERSON] обумовленої в договорі орендної плати не отримував, будь-яких актів, які б свідчили про отримання орендної плати, як того вимагає п.12 договору, не підписував. Враховуючи, що відповідач систематично не сплачує позивачам орендну плату за користування земельною ділянкою починаючи з 2015 р. по даний час, що є порушенням вимог Цивільного Кодексу України, Земельного Кодексу України, Закону України «Про оренду землі» та умов договорів оренди землі, позовна вимога про розірвання договорів оренди є законною, обґрунтованою і такою, що підлягає до задоволення. Позивачі згідно зустрічного позову, [PERSON] , [PERSON] , просили розірвати Договір оренди земельної ділянки № 17 від 30.04.2010 р. , укладений між ТзОВ «Кріс-Віт Україна» та [PERSON] , який 21.08.10 зареєстрований у Луцькому районному відділі ДП «Центр ДЗК» за №040907600043 (кадастровий номер земельної ділянки 0722884300:04:000:1972), розірвати Договір оренди. земельної ділянки № 66 від 30.04.2010 р., укладений між ТзОВ «Кріс-Віт Україна» та [PERSON] , правонаступником якої є [PERSON] , який 22.09.10 зареєстрований у Луцькому районному відділі ДП «Центр ДЗК» за №041007600093 (кадастровий номер земельної ділянки 0722884300:04:000:1421), розірвати Договір оренди земельної ділянки № 88 від 30.04.2010р. між ТзОВ «Кріс-Віт Україна» та [PERSON] , правонаступником якої є [PERSON] , який 22.09.10 зареєстрований у Луцькому районному відділі ДП «Центр ДЗК» за № 041007600092 (кадастровий номер земельної ділянки 0722884300:04:000:1426). Представник позивача за первісним позовом подав відзив на зустрічну позовну заяву, в якій зазначено, що товариство «Кріс-Віт Україна» не визнає зустрічний позов з огляду на необґрунтованість, невідповідність фактичним обставинам справи та відсутність правових підстав, вважає його таким, що не підлягає до задоволення. ТОВ «Кріс-Віт Україна» надало докази, які підтверджують факт отримання орендодавцями орендної плати за попередні роки: орендодавцем [PERSON] (площа земельної ділянки 2,69га) , яка за 2013 рік отримала 850кг зерна, за 2014рік-850 кг зерна, за 2015 рік- 850 кг зерна, орендодавцем [PERSON] (площа земельних ділянок 4,10га та 3,7 га) , яка за 2013 рік отримала по 850кг зерна, за 2014рік по1490грн. (отримав [PERSON] ), за 2015 рік по 1870грн. (отримав [PERSON] ). З 2016 року [PERSON] до ТОВ «Кріс-Віт Україна» не звертався за виплатами. ТОВ «Кріс-Віт Україна» неодноразово в 2016 та 2017 роках надсилало для [PERSON] листи з проханням обрати форму орендної плати, однак [PERSON] не з`являлася за орендною платою. Для [PERSON] такі листи не надсилалися, оскільки у ТОВ «Кріс-Віт Україна» не було відомостей про його місце проживання. Водночас неотримання [PERSON] та [PERSON] орендної плати за 2016 і 2017 роки від ТОВ «Кріс-Віт Україна» пояснюється тим, що ці особи передали свої земельні ділянки в оренду для ТОВ «Україна-Баїв»: [PERSON] - 01.01.2016; [PERSON] - 01.09.2015. Це підтверджується доданими до зустрічного позову копіями договорів оренди, укладених із ТОВ «Україна-Баїв». Відповідно, оскільки [PERSON] і [PERSON] отримували орендну плату за земельні ділянки від ТОВ «Україна-Баїв», то вони не претендували на отримання орендної плати за ті ж ділянки від ТОВ «Кріс-Віт Україна». [PERSON] та [PERSON] , передавши орендовані товариством «Кріс-Віт Україна» землі в оренду ще й для ТОВ «Україна-Баїв», тим самим допустилися таких порушень договору і закону, які свідчать про відсутність обов`язку сплати товариством «Кріс-Віт Україна» орендної плати (має місце прострочення кредитора).Дійсно, за договорами оренди землі, укладеними між [PERSON] , [PERSON] , як орендодавцями, та ТОВ «Кріс-Віт Україна», як орендарем, передбачався обов`язок ТОВ «Кріс-Віт Україна» сплачувати орендну плату. Такий обов`язок покладається на орендаря земельних ділянок і законодавством. Отже, оренда землі передбачає поряд із обов`язком орендаря сплачувати орендну плату за земельну ділянку одночасне право орендаря на використання земельної ділянки. Однак [PERSON] та [PERSON] , незаконно передавши орендовані товариством «Кріс-Віт Україна» земельні ділянки для ТОВ «Україна-Баїв» (яке зареєструвало свої речові права на них та розпочало господарювання на ділянках), унеможливили належне використання цих земельних ділянок товариством «Кріс-Віт Україна» у 2016 та 2017 роках. Фактично із-за дій орендодавців ТОВ «Кріс-Віт Україна» не змогло використовувати орендовані земельні ділянки. [PERSON] не вчинив дій, що встановлені договором, законом і випливають із суті договору оренди землі та звичаїв ділового обороту, а саме: орендодавець зобов`язаний передати земельну ділянку в користування орендареві і не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Натомість [PERSON] та [PERSON] , на порушення як умов договорів, так і закону, передали орендовані товариством «Кріс-Віт Україна» земельні ділянки в оренду для ТОВ «Україна-Баїв». А оскільки орендна плата - це платіж, який вноситься за користування земельною ділянкою, то в разі відсутності можливості такого користування ділянкою з вини орендодавця, орендар не зобов`язаний сплачувати орендну плату. З вини [PERSON] , ТОВ «Кріс-Віт Україна» не отримувало жодного прибутку від діяльності на земельних ділянках цих осіб, так як такої діяльності не здійснювало. Слід також врахувати й ту обставину, що орендну плату за використання земельних ділянок у 2016 та 2017 роках [PERSON] отримував від нового орендаря - ТОВ «Україна-Баїв». В такому разі ТОВ «Кріс-Віт Україна» не зобов`язане сплачувати орендну плату за земельні ділянки, які з волі їх власників перебувають в оренді ТОВ «Україна-Баїв». Передача [PERSON] і [PERSON] орендованих товариством «Кріс-Віт Україна» земель в оренду ще й для ТОВ «Україна-Баїв» свідчить про відсутність вини ТОВ «Кріс-Віт Україна» у несплаті орендної плати. Стаття 614 ЦК України передбачає обов`язкову наявність вини, як підстави відповідальності за порушення зобов`язання. Однак, вина ТОВ «Кріс-Віт Україна» в невикористанні земельних ділянок і в несплаті орендної плати відсутня, так як використання земельних ділянок було унеможливлене [PERSON] . До того ж, ТОВ «Кріс-Віт Україна» намагалося виплатити зазначеним особам орендну плату, але вони не зверталися до товариства. ТОВ «Кріс-Віт Україна» неодноразово зверталося до [PERSON] із проханням обрати форму виплати орендної плати та отримати її. Однак [PERSON] ігнорувала ці прохання. [PERSON] , хоч і отримував виплати в 2014 та 2015 роках, в 2016 та 2017 роках за виплатами не звертався. Оскільки згідно п. 9 договорів оренди, орендна плата вносилася зерном, ТОВ «Кріс-Віт Україна» не мало можливості видати зерно для [PERSON] і [PERSON] без волі цих осіб. Відсутність у них наміру отримувати орендну плату не є достатнім підтвердженням того факту, що ТзОВ «Кріс-Віт Україна» систематично не виконує обов`язок по своєчасному розрахунку із орендодавцем, а тому відсутні підстави для дострокового розірвання договору оренди, встановлені п. «д» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України. З вищенаведених підстав, представник позивача за первісним позовом в задоволенні зустрічного позову [PERSON] , [PERSON] просить відмовити повністю. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25 жовтня 2018 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю "Кріс-Віт Україна" про розірвання договорів оренди залишено без розгляду, у зв`язку з поданою [PERSON] заявою. Представник позивача за первісним позовом і представник відповідача за зустрічним позовом [PERSON] позовні вимоги первісного позову підтримав з наведених у позовній заяві підстав, в задоволенні зустрічного позову просив відмовити з підстав, наведених у відзиві на зустрічний позов. Представники відповідача [PERSON] за первісним позовом і представники позивача за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] просили відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов, з мотивів, наведених у ньому. Відповідачі ТзОВ «Україна-Баїв» та [PERSON] в судове засідання не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. Суд вважає за можливе розглядати справу за їх відсутності. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, та подані представниками сторін докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог та заперечень, суд установив таке. Як випливає з матеріалів справи, з метою здійснення своєї діяльності, ТзОВ «Кріс-Віт Україна», 30.04.2010 уклало договори оренди земельних ділянок з наступними орендодавцями: з [PERSON] - Договір оренди земельної ділянки № [NUMBER] площею 2,69 га, кадастровий номер 0722884300:04:000:1343, з [PERSON] - Договір оренди земельної ділянки № [NUMBER] площею 4,10 га, кадастровий номер 0722884300:04:000:1421, з [PERSON] - Договір оренди земельної ділянки № [NUMBER] площею 3,7 га, кадастровий номер 0722884300:04:000:1426, строк дії яких становив 10 років. З матеріалів справи випливає, що ТОВ «Кріс-Віт Україна» користувалося земельними ділянками з кадастровими номерами 0722884300:04:000:1421 і 0722884300:04:000:1426 на підставі договорів оренди від 30.04.2010, укладеними із [PERSON] строком на 10 років. Після смерті останньої право власності на ділянки в порядку спадкування перейшло 05.08.2015 до [PERSON] , тобто ці договори оренди, укладені із ТОВ «Кріс-Віт Україна», є чинними відповідно до ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі». Пізніше ці земельні ділянки, передано в оренду для ТзОВ «Україна-Баїв»: земельна ділянка [PERSON] площею 2,69 га передана для ТзОВ «Україна-Баїв» за договором оренди №1023 від 01.01.2016, а кадастровий номер земельної ділянки було змінено із 0722884300:04:000:1343 на 0722884300:04:000:1972; земельна ділянка [PERSON] площею 4,10 га передана для ТзОВ «Україна-Баїв» за договором оренди №937 від 01.09.2015, за договором оренди земельної ділянки №936 від 01.09.2015 площею 3,7 га, кадастровий номер 0722884300:04:000:1426, адреса - с. Одеради Луцького р-ну Волинської обл., сторонами якого є [PERSON] , як орендодавець і ТзОВ «Україна-Баїв», як орендар. Отже, в даний час є чинними як первісні договори оренди, укладені із ТзОВ «Кріс-Віт Україна», так і повторні договори оренди, укладені із ТзОВ «Україна-Баїв». Статтею 17 Закону України «Про оренду землі», в редакції, яка діяла станом на дати укладення договорів оренди земельних ділянок між орендодавцями і ТзОВ «Кріс-Віт Україна» передбачала, що передача об`єкта оренди орендарю здійснюється орендодавцем у строки та на умовах, що визначені у договорі оренди землі, за актом приймання-передачі. У статті 19 Закону України «Про оренду землі» зазначено, що строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Згідно з ч.1, 2 ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземним громадянам і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам. Як вбачається з укладених між ТзОВ «Кріс-Віт Україна» і орендодавцями договорів оренди, вони були укладені строком на 10 років, згідно яких товариство набуло прав орендаря земельних ділянок. Відповідно до статті 25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки має право: самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі; за письмовою згодою орендодавця зводити в установленому законодавством порядку жилі, виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди та закладати багаторічні насадження; отримувати продукцію і доходи. Судом встановлено, що у зв`язку з укладенням відповідачами повторних договорів оренди із ТзОВ «Україна-Баїв», позивач позбавлений реалізовувати свої права орендаря. Стаття 27 Закону України «Про оренду землі» встановлює засади захисту прав орендаря на орендовану земельну ділянку: орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею. Згідно з ч. 2 ст. 95 ЗК України порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Як випливає із змісту ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. На думку суду, зміст укладених між відповідачами договорів суперечить вимогам ст.ст. 1, 5, 13 Закону України «Про оренду землі», які передбачають, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Орендарями земельних ділянок є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Орендодавці передали свої права володіння та користування для ТзОВ «Кріс-Віт Україна» строком на 10 років. Отже, орендодавці не мали прав володіння та користування земельними ділянками на момент укладення повторних, спірних договорів оренди, а тому не могли передавати такі права для ТзОВ «Україна-Баїв». Тому укладені між відповідачами договори оренди є недійсними. Оскільки спірні договори оренди є недійсними, слід застосувати наслідки їх недійсності, скасувавши державну реєстрацію речових прав оренди. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. За недійсними договорами оренди проведено держреєстрацію речових прав за ТзОВ «Україна-Баїв», тож в останнього виникли речові права оренди земельних ділянок в силу ст.ст. 3, 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Такі права підлягають скасуванню в порядку застосування недійсності правочинів. Це узгоджується і з позицією Верховного Суду України, висловленою в узагальненні від 24.11.2008 щодо практики розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними. У своїй зустрічній позовній заяві [PERSON] покликається на те, що з 2015 року ТОВ «Кріс-Віт Україна» не сплачує йому орендної плати за земельні ділянки з кадастровими номерами 0722884300:04:000:1421 і 0722884300:04:000:1426, які раніше належали його матері [PERSON] , що на думку [PERSON] , має місце систематична несплата орендної плати, що є підставою для розірвання договору оренди на підставі п. «д» ч. й ст. 141 ЗК України. Суд не погоджується з такими думками [PERSON] та його представника, з огляду на наступне. За загальними правилами ст. 651 ЦК України, умовою розірвання договору оренди в односторонньому порядку є істотне порушення умов договору та інші випадки, встановлені договором та законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст. 124 ЗК України, передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Пунктом "д" ч. 1 ст. 141 ЗК України передбачено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є, зокрема, систематична несплата орендної плати. Правилами ч. 1 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» також встановлені умови розірвання договору оренди землі, якими є невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, випадкове знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також підстави, визначені земельним законодавством та іншими законами України. Отже, за змістом ст. 141 ЗК України та ст. 32 Закону України «Про оренду землі», підставою розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати, а не разове порушення умов договору у цій частині. Однак, судом в даній справі встановлено, що за 2015 рік [PERSON] отримав 1870,00 грн. орендної плати від ТОВ «Кріс-Віт Україна», про що поставив підпис на платіжній відомості за вересень 2015 року замість своєї матері в графі навпроти слів « [PERSON] ». Належність підпису [PERSON] встановлено висновком судово-почеркознавчої експертизуекспертизи, яка призначалася ухвалою суду від 25.10.2018. Що стосується несплати орендної плати за 2016-2017 роки, за 2018-2019 роки, суд не погоджується з тим, що ТОВ «Кріс-Віт Україна» мало обов`язок сплачувати орендну плату за ці роки, адже воно упродовж цього періоду не користувалося земельними ділянками [PERSON] з вини останнього. Так, ст. 1 Закону України «Про оренду землі» передбачає, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Аналогічне за змістом положення міститься і в ч. 1 ст. 93 ЗК України. Отже, оренда землі передбачає поряд із обов`язком орендаря сплачувати орендну плату за земельну ділянку одночасне право орендаря на використання земельної ділянки. Так, ст. 21 Закону передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Тобто, орендна плата сплачується саме за користування земельною ділянкою. Як передбачено ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. А ч. 5 ст. 12 цього Закону передбачає, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом. З огляду на цю норму, належним користувачем земельних ділянок [PERSON] слід вважати ТОВ «Україна-Баїв», а не ТОВ «Кріс-Віт Україна». Суд критично ставиться до доводів представників [PERSON] про те, що незважаючи на факт перебування земельних ділянок в оренді ТОВ «Україна-Баїв», їх використовувало ТОВ «Кріс-Віт Україна». Передусім, жодних доказів цього суду не було надано. Окрім того, суд не погоджується з тим, що ТОВ «Кріс-Віт Україна» мало законну можливість користуватися цими ділянками. Оскільки земельні ділянки були в оренді ТОВ «Україна-Баїв», то користування цими ділянками товариством «Кріс-Віт Україна» було б незаконним і могло б вважатися самовільним захопленням. Натомість жодних доказів незаконності дій ТОВ «Кріс-Віт Україна» у цій справі немає. Навпаки - наявний у матеріалах справи лист Заборольської сільської ради підтверджує, що будь-яких самовільних захоплень ділянок не відбувалося. Крім того, судом встановлено, що ТОВ «Кріс-Віт Україна» щорічно подавало до податкового (фіскального) органу декларацію платника єдиного податку четвертої групи. Згідно затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 19.06.2015 №578 форми цієї декларації, до неї додаються відомості про наявність у сільгоспвиробника власних чи орендованих земельних ділянок. Із копій цих відомостей за 2015-2019 роки вбачається, що лише у 2015 році ТОВ «Кріс-Віт Україна» користувалося ділянками [PERSON] , однак за 2016-2019 роки ці ділянки відсутні в переліку використовуваних товариством. Суд також бере до уваги ту обставину, що в пункті 9.2 договорів оренди №936, 937, які 01.09.2015 уклав [PERSON] із ТОВ «Україна-Баїв» передбачався обов`язок [PERSON] передати земельні ділянки саме для ТОВ «Україна-Баїв». На переконання суду, цей обов`язок був виконаний, оскільки п. 14.3 договорів передбачав, що невід`ємною їх частиною є акти приймання-передачі земельних ділянок. Саме в зв`язку з виконанням цього обов`язку [PERSON] і отримував орендну плату від ТОВ «Україна-Баїв». Про факт отримання орендної плати [PERSON] сам визнав у судовому засіданні 11.06.2018 (12:27:00 хв. і 12:30:00 хв. звукозапису). З огляду на це відсутні підстави вважати, що ТОВ «Кріс-Віт Україна» користувалося земельними ділянками [PERSON] у 2016-2019 роках. Відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Однак передача орендованої земельної ділянки її власником в користування іншому орендарю є такою перешкодою і порушує права первісного орендаря. Частиною 6 ст. 762 ЦК України визначено, що наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. При цьому суд бере до уваги висновки Верховного Суду в аналогічних спорах (постанови від 28.03.2019 у справі №469/912/15-ц, від 22.05.2019 у справі №469/901/15-ц). Згідно позиції Верховного Суду, оскільки відповідач був позбавлений можливості користуватись земельною ділянкою з вини позивача, котрий передав спірну земельну ділянку за договором оренди іншій особі, то припинилась і виплата орендної плати, яка за своєю суттю є платою за фактичне користування землею. За таких обставин відсутні правові підстави для розірвання спірного договору оренди землі. Крім того, оскільки право орендодавця на розірвання договору є наслідком порушення зобов`язання орендаря, то відповідальність останнього наступає при наявності його вини (статті 611, 614 ЦК). Однак жодних доказів вини ТОВ «Кріс-Віт Україна» у несплаті орендної плати за 2016-2019 роки судом не здобуто. Таким чином, всебічно та в сукупності оцінивши обставини справи, суд дійшов висновків про недоведеність систематичної несплати товариством «Кріс-Віт Україна» орендної плати, про те, що дії [PERSON] спричинили неможливість використання позивачем земельних ділянок, про наявність вини [PERSON] у припиненні виплати орендної плати з 2016 року, та про відсутність підстав для дострокового розірвання договорів оренди, укладених із ТОВ «Кріс-Віт Україна». За таких обставин, зустрічний позов [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю "Кріс-Віт Україна" про розірвання договорів оренди до задоволення не підлягає. Разом з тим, позивачем за первісним позовом не надано суду належних та допустимих доказів, щодо позовної вимоги до [PERSON] , тому в задоволенні первісного позову товариства з обмеженою відповідальністю "Кріс-Віт Україна" до [PERSON] про визнання недійсними договорів оренди та скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно слід відмовити. Що стосується судових витрат, то частинами 1,2 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з частинами першою - четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Таким чином, проаналізувавши матеріали справи та докази в їх сукупності, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді, суд бере до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правових послуг адвоката від 21 листопада 2017 року, між адвокатом Богачуком Я. О . та ТзОВ "Кріс-Віт Україна", додаткову угоду до договору про надання послуг професійно правничої допомоги від 23 березня 2018 року , акт приймання -передачі послуг та виконаних робіт згідно договору про надання послуг професійно правничої допомоги від 09 грудня 2019 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру серії ЯБ №79 адвоката Богачука Я.О., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Богачука [PERSON] ., співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви про стягнення витрат за надання правничої допомоги адвоката, які поніс позивач за первісним позовом, у розмірі 12000грн. За таких обставин, суд вважає, що слід стягнути з відповідачів в користь позивача за первісним позовом, пропорційно розміру задоволених позовних вимог: з товариства з обмеженою відповідальністю «Україна Баїв», в користь товариства з обмеженою відповідальністю "Кріс-Віт Україна" 7000 гривень витрат за надання правничої допомоги, з [PERSON] в користь товариства з обмеженою відповідальністю "Кріс-Віт Україна" - 2500 грн. витрат на правничу допомогу, а також стягути з [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Кріс-Віт Україна" 2500 грн. витрат на правничу допомогу Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» слід стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Україна Баїв» , [PERSON] , та [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Кріс-Віт Україна" 4800грн. судових витрат по сплаті судового збору, по 1600грн. з кожного.

Outcome: partial