Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до ТОВ "Грандфінресурс" про визнання договору недійсним та стягнення шкоди, зазначивши, що 08 грудня 2012 року між нею та ПП "Грандфінресурс" було укладено кредитний договір № 217876, з двома додатками - Додаток № 1 та Додаток № 2 та додатковою угодою від 08.12.2012 року, метою якого є придбання відповідної грошової суми у позику на умовах діяльності програми "Альянс Україна", яка базується на створенні груп учасників, метою яких є придбання бажаних послуг чи товарів, з розстроченням платежу на досить тривалий час. Згідно умов Договору ТОВ "Грандфінресурс" виступає виконавцем певних послуг, зазначених у статті 1 цього Договору, а позивач є їх споживачем. З метою отримання позики на суму 40 000 грн. для проведення газової установки позивач звернулася до цієї організації. При укладенні цього Договору підприємство "Грандфінресурс" ввело її, як споживача, в оману, здійснюючи свою діяльність з використанням нечесної підприємницької практики, що прямо заборонено законом. На вимоги адміністратора ТОВ "Грандфінресурс" позивач сплатила одноразовий комісійний внесок в розмірі 2800 грн. та протягом року вносила щомісячні внески загальною сумою 9933,10 грн., але позику не отримала. Тоді позивач зрозуміла, що її ввели в оману, тому просить визнати Договір № 217876 від 08.12.2012 року з Додатками до нього, укладений між нею та ТОВ "Грандфінресурс" недійсним, як такий, що укладений внаслідок здійснення відповідачем нечесної підприємницької практики та стягнути з відповідача на її користь суму матеріальних збитків 19866,20 грн., сплачених за Договором № 217876 від 08.12.2012 року та 5000 грн. завданої моральної шкоди. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі, надавши пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача ТОВ "Грандфінресурс" в судове засідання не з'явився, подавши заперечення на позов та просить відмовити в його задоволенні. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 08.12.2012 року між ТОВ «Грандфінресурс» та [PERSON] був укладений договір № 217876, укладенням якого позивач сподівалася отримати позику в розмірі 40 000 грн. На виконання умов договору в день його підписання, позивач перерахувала одноразовий комісійний внесок в сумі 2800 грн. відповідачу. Ст. 1 укладеного між позивачем та відповідачем договору передбачено, що відповідач зобов'язується надати систему послуг, спрямованих на придбання учасником грошової суми, зазначеної в додатку 1 до договору, зокрема формує реєстр учасників, проводить заходи щодо надання дозволу на придбання учасником вказаної грошової суми, організовує та проводить процедуру з надання цієї суми учаснику на умовах діяльності програми. Відповідно до чч. 1,2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч.1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Предметом угоди сторін у даній справі, укладеної в рамках функціонування програми «Альянс Україна», є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним певної грошової суми. Відповідно до ст.2 договору ПП «Грандфінресурс» гарантує надання кожному учаснику права на отримання заявленої ним грошової суми за умови виконання ним всіх зобов'язань, передбачених договором. Передбачені договором умови дозволяють учаснику здійснювати оплату грошової суми, заявленої для придбання невеликими щомісячними внесками, які названі в договорі «чисті внески», зокрема відповідно до статті 1 додатку №2 до договору «Визначення термінів» «чистий внесок» - це частина Загального платежу, за рахунок якої Адміністратор здійснює оплату грошової суми, заявленої для придбання на умовах діяльності програми «Альянс Україна», та розмір якої визначається шляхом ділення відповідної грошової суми на кількість платежів, зазначених у додатку № 1 до договору та відповідає графіку платежів. Отже, договором передбачена щомісячна сплата споживачем грошової суми, заявленої для придбання, а не плата за можливість одержання прав на отримання цієї суми. Таким чином, за умовами програми «Альянс Україна» кожний з учасників, який належним чином виконує зобов'язання за договором, отримує заявлену ним для придбання грошову суму з фонду реєстру, створеного за рахунок щомісячних внесків учасників програми. Крім того, діяльність ТОВ «Грандфінресурс» з адміністрування фінансових коштів підпадає під поняття «фінансова послуга». Відповідно до ч.5 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» під поняттям «фінансова послуга» розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Щодо посилань позивача на відсутність у відповідача ліцензії на здійснення фінансових послуг, то Законом України від 2 червня 2011 року № 3462-ІV "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг" (введено в дію з 9 січня 2012 року) внесено зміни до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" та доповнено п. 111, відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Фінансові установи зобов"язані протягом 1 року з дня набарання чинності цим законом привести свою діяльність у відповідність із вимогами цього закону. Тобто, до 09 січня 2013 року. А договір № 217876 було укладено сторонами 08 грудня 2012 року, тобто, на момент його укладення діяльність ТОВ «Грандфінресурс» відповідала вимогам законодавства. Тому, суд вважає, що зазначені вимоги застосувуються і до спірних правовідносин сторін і посилання позивача про введення її в оману є безпідставними і суперечать нормам чинного законодавства й суті самого правочину, визначеного частиною 5 статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг». Відповідно до абз.2 ч.1 ст.230 ЦК України обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. З матеріалів справи вбачається, що під час укладення договору [PERSON] отримала його примірник та додатки до договору, які містять умови діяльності програми «Альянс Україна». Відповідно до ст.4 договору з моменту підписання цього договору учасник заявляє, що отримав усі пояснення від представника адміністратора, уважно прочитав та зрозумів усі визначення, умови та зміст договору і додатків до нього. Згідно п.1,4 додатку № 2 до договору учаснику надається три дні для того, щоб він міг детально ознайомитися з ним та прийняти його умови чи відмовитись від участі в програмі. При цьому у разі розірвання учасником договору протягом трьох днів з дати його підписання учаснику повертається вся сума коштів, внесених ним на рахунок ПП «Грандфінресурс», а сам договір активується на четвертий день з моменту його підписання. Крім того, як вбачається з заяви написаної [PERSON] 8.12.2012р., що вона уважно прочитала та зрозуміла умови договору, отримала всі відповіді від консультанта по умовах договору, що свідчить про добровільність заключення даного договору з сторони [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи і не заперечується позивачем, її представником в судовому засіданні, у вказаний триденний строк позивач із заявою про розірвання договору до відповідача не зверталася, що свідчить про її розуміння та згоду з усіма умовами договору. Таким чином, суд не вбачає наявності обману у діях ПП «Грандфінресурс» під час укладення договору з позивачем, оскільки це не узгоджується з положеннями п.7 ч.3 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з нормами Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг». Крім того, позивач та її представник не навели в судовому засіданні ніяких доказів та обставин не виконання сторонами будь якого пункту умов договору з додатками, а тому вимоги позивачки безпідставні. Враховуючи викладені обставини та досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення вимог позивача і в позові слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed