Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.09.2008 року між ПАТ "Сведбанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0307/0908/88-230, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти, зобов"язавшись повернути їх у порядку та на умовах, визначених договором. Зобов'язання [PERSON] за кредитним договором були забезпечені договором поруки № 0307/0908/88-230-Р-1 від 25.09.2008 року, укладеним з [PERSON] Відповідачі неналежно виконують свої зобов"язання за кредитним договором, що стало причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідачів у солідарному порядку заборгованість у сумі 517 885, 23 грн, що включає заборгованість за кредитом - 388953, 53 грн, заборгованість по відсотках - 82 834, 31 грн, заборгованість по пені - 46 097, 39 грн. Позивач також зазначив, що 28.11.2012 року між ПАТ "Сведбанк", який виступає правонаступником акціонерго комерційного банку "ТАС-Комерцбанк" та ФК "Вектор Плюс" укладено Договір факторингу. Також 28.11.2012 року між ФК "Вектор Плюс" та ТОВ "Кредитні ініціативи" було укладено Договір факторингу. предом даних договір було. зокрема, відступлення права вимоги за кредитним договором № 0307/0908/88-230 від 25.09.2008 року, укладеним між ВАТ "Сведбанк" та [PERSON], а також договором поруки № 0307/0908/88-230-Р-1 від 25.09.2008 року, укладеним між ВАТ "Сведбанк" та [PERSON] Представник позивача у судове засідання надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, просить задовольнити позовні вимоги. Відповідачі до суду не з"явилися, були повідомлені належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.09.2008 року між ВАТ "Сведбанк", правонаступником якого є ПАТ "Сведбанк", та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0307/0908/88-230 від 25.09.2008 року, за умовами якого ВАТ "Сведбанк" надало відповідачу кредит в сумі 35000,00 доларів США з процентною ставкою 12, 5 % на рік строком повернення до 24.09.2018 року (а.с. 5 - 7). Того ж дня між ВАТ "Сведбанк", правонаступником якого є ПАТ "Сведбанк", та [PERSON] було укладено договір поруки № 0307/0908/88-230-Р-1, згідно з яким остання зобов"язалась солідарно з [PERSON] відповідати за своєчасне повернення ним коштів за укладеним кредитним договором (а.с. 8). Заборгованість, яка утворилася за укладеним кредитним договором станом на 01.05.2014 року, складає 517 885, 23 грн відповідно до доданого позивачем розрахунку (а.с. 60), що включає заборгованість за кредитом - 388953, 53 грн, заборгованість по відсотках - 82 834, 31 грн, заборгованість по пені - 46 097, 39 грн. 22.08.14 року позивач направив на адреси відповідачів повідомлення про усунення порушень, проте дотепер кошти не повернуто (а.с. 61 - 62). Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК) підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори й інші правочини. Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За кредитним договором між ВАТ "Сведбанк", правонаступником якого є ПАТ "Сведбанк", передало [PERSON] грошові кошти, про що свідчать матеріали справи, отже вказаний правочин, у розумінні статті 1054 ЦК, було укладено. У відповідності зі статтею 610 ЦК порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Ураховуючи той факт, що [PERSON] дотепер неналежно виконує свої обовязки з повернення кредитних коштів та відсотків за ними, таке невиконання (неналежне виконання) є порушенням його зобовязань у розумінні приведеної норми. За правилами частини 1 статті 553 ЦК за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Частинами 1, 2 статті 554 ЦК передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що основне зобовязання (кредитний договір) було забезпечене договором поруки, укладеним з [PERSON], отже, зважаючи на те, що дотепер боржник за кредитним договором не виконав свої зобовязання, позивач вправі одночасно (солідарно) звернути свої вимоги й до поручителя. Зважаючи на те, що відповідачі неналежно виконують свої обов"язки за кредитним договором, що полягає у простроченні сплати заборгованості, а також процентів за кредитом, суд вважає обґрунтованим звернення позивача до суду з цим позовом. Відповідно до частини 1 статті 14 ЦК цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Згідно зі статтею 526 ЦК зобов"язання повинні виконуватися потрібним чином згідно з умовами договору та вимогами цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог за звичаями ділового обороту або інших вимог, які звичайно предявляються. У відповідності зі статтею 611 ЦК у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, суд доходить висновку про те, що позов необхідно задовольнити. У порядку статті 88 ЦПК суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача у рівних частках компенсацію судових витрат загальною сумою 3654 грн, тобто по 1827 грн з кожного (а.с. 4).

Outcome: approved