Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору невідновлювальної кредитної лінії № 103 відповідач отримав кредит в сумі 50000,00 грн. на капітальний ремонт житлового приміщення, а саме: трьохкімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], строком на 60 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 29 травня 2011 року, з відсотковою ставкою 19% річних. В забезпечення сплати кредиту між позивачем та відповідачами укладений трьохсторонній договір поруки № 50 від 29 травня 2006 року, в якому поручителем виступає відповідачка [PERSON] 29 травня 2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено іпотечний договір №1386, згідно якого предметом іпотеки є трьохкімнатна квартира під [ADDRESS] Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 13 серпня 2012 року по справі № 1116/878/12 стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", від імені якого діє ТВБВ 10010/098 філії - Кіровоградське обласне управління заборгованість за договором невідновлювальної кредитної лінії № 103 від 29 травня 2006 року в розмірі 77749 грн. 18 коп., в тому числі: основний прострочений борг 47401грн. 49 коп., відсотки по угоді - 13026 грн. 60 коп., пеню за прострочений борг та відсотки 17321грн. 09 коп. У зв"язку з тим, що позичальником тривалий час не здійснюється сплата по кредиту та не виконано рішення суду, збільшилася заборгованість нарахованої пені на прострочений борг та на прострочені відсотки, яка станом на 17 жовтня 2014 року складає 22422,00 грн.: пеня нарахована на прострочений основний борг в розмірі 18312,51 грн.; пеня нарахована на прострочені відсотки в розмірі 4109,49 грн. Так як, боржник у добровільному порядку відмовляється сплатити нараховану пеню на прострочений борг та на прострочені відсотки, а заборгованість не сплачена, позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" нараховану пеню на прострочений борг та на прострочені відсотки в розмірі 22422,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі з викладених в позові підстав. Просив їх задовольнити. Одночасно пояснив, що рішення суду від 13 серпня 2012 року відповідачами виконується в примусовому порядку відповідним ВДВС, погашення боргу здійснюєтиься із заробітних плат відповідачів. Так як, борг погашено не в повному обсязі, позивач скористався своїм правом, нарахував пеню за період з 14.10.2011 року по 06.06.2014 рік та звернувся до суду з даним позовом. Крім того, зауважив, що встановлений шестимісячний строк позовної давності в частині позовних вимог до [PERSON], як до поручителя по договору, позивачем пропущено не було, оскільки позивач вчасно звернувся 17 жовтня 2011 року з позовними вимогами до [PERSON] та [PERSON], у зв"язку із неналежним виконанням договору № 103 від 29 травня 2006 року, та за рішенням суду з них солідарно було стягнено борг, а тому по даному позову відповідні строки саме до [PERSON] пропущено не було. Вважав, що сума пені за останні три роки нарахована правильно, позов про її стягнення в жовтні 2014 року пред"явлено правомірно. Пояснив, що банк не звертався, зокрема, в 2013 році, про стягнення пені за попередній рік, так як, законом встановлений однорічний строк позовної давності для звернення з вимогами про стягнення пені, в зв"язку з помилкою. Крім того, в судовому засіданні представник позивача пояснив, що відповідачі дійсно звертались до банку із заявою мирного врегулювання даного спору, обчисливши суму пені за останній рік - період з 17.10.2013 року по 17.10.2014 року в сумі 5032,61 грн. Однак, останнім було відмовлено. Погодився, що зазначена та обчислена відповідачами сума пені є вірною. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог. Просила відмовити в задоволенні позову в частині вимог до [PERSON], як до поручителя, оскільки вимоги заявлені поза межами строку дії договору поруки та на момент пред"явлення позову закінчився встановлений шестимісячний строк позовної давності. В частині позовних вимог до [PERSON], вважала за необхідне також відмовити, оскільки відповідно до умов договору № 103 від 29.05.2006 року остаточний термін повернення кредиту було встановлено не пізніше 29.05.2011 року, таким чином із зазначеної дати позивач міг дізнатись про порушення своїх прав щодо несплати боргу [PERSON] та заявляти в межах строків позовної давності вимоги про стягнення пені. Відповідно до ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік, а тому вона заявила про сплив строку позовної давності до нарахування пені і просила суд їх застосувати з метою відмови в позові в повному обсязі. Разом з тим, просила суд в разі визнання судом обгрунтованості стягнення пені за будь-який період, врахувати можливість застосування норм ч. 3 ст. 551 ЦПК України, зменшити суму пені до розумної, так як, на утриманні відповідачів є неповнолітня дитина та їх повнолітній син навчається на платній основі. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Відповідно до укладеного договору невідновлювальної кредитної лінії № 103 відповідач [PERSON] отримав кредит в сумі 50000, 00 грн. на капітальний ремонт житлового приміщення, а саме: трьохкімнатної квартири за адресою: [ADDRESS], строком на 60 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 29 травня 2011 року, з відсотковою ставкою до 19% річних (а.с.10-12). Відповідно до розпорядження операційному управлінню (відділу) від 29 травня 2006 року в рахунок дозволеного кредиту на капітальний ремонт квартири [PERSON] видано готівкою перший транш кредиту в сумі 25000 грн. та укладено додаткову угоду № 1 від 29 травня 2006 року до Договору невідновлювальної кредитної лінії № 103 від 29 травня 2006 року, відповідно до п.2 цієї угоди позичальник зобов"язується проводити погашення кредиту щомісячно ануїтентними платежами в розмірі 649 грн. 00 коп. шляхом внесення готівки до каси банку (а.с13). Відповідно до розпорядження операційному управлінню (відділу) від 05 червня 2006 року, в рахунок дозволеного кредиту на капітальний ремонт квартири [PERSON] видано готівкою другий транш кредиту в сумі 25000 грн. та укладено додаткову угоду № 2 від 05 червня 2006 року до Договору невідновлювальної кредитної лінії № 103 від 29 травня 2006 року, відповідно до п.2 цієї угоди позичальник зобов"язується проводити погашення кредиту щомісячно ануїтентними платежами в розмірі 1297 грн. 03 коп. шляхом внесення готівки до каси банку. Останнє погашення кредиту здійснити не пізніше 29 травня 2011 року (а.с.14). В забезпечення сплати кредиту між позивачем та відповідачами укладений трьохсторонній договір поруки № 50 від 29 травня 2006 року, в якому поручителем виступає відповідачка [PERSON] (а.с.15-16). В забезпечення сплати кредиту 29 травня 2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено іпотечний договір № 1386, згідно якого предметом іпотеки є трьохкімнатна квартира під [ADDRESS] (а.с.17-19). Відповідно до рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 13 серпня 2012 року по справі 1116/878/12 стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України", від імені якого діє ТВБВ 10010/098 філії - Кіровоградське обласне управління заборгованість за договором невідновлювальної кредитної лінії № 103 від 29 травня 2006 року в розмірі 77749 грн. 18 коп., в тому числі: основний прострочений борг 47401грн. 49 коп., відсотки по угоді - 13026 грн. 60 коп., пеню за прострочений борг та відсотки 17321 грн. 09 коп. (а.с.24-25). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Позивачем зобов'язання виконувались належним чином в повному обсязі. Згідно із ст. 530 ч. 1 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 1054 ч. 2 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із п.2.3.1. договору невідновлювальної кредитної лінії у разі порушення умов договору позичальник зобов"язується достроково повернути кредит з одночасною сплатою відсотків за фактичний час користування кредитом та пеню. Згідно із ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачі погашають борг, зокрема, відраховується частина суми на погашення кредиту із заробітних плат, однак, в повному обсязі рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 13 серпня 2012 року станом на дату розгляду справи не виконане. Посилання представника відповідачів про необхідність відмови в позові до [PERSON], як до поручителя, оскільки позивачем пропущено встановлений шестимісячний строк звернення з вимогами, суд вважає необгрунтолваним та безпідставним, оскільки як до боржника [PERSON], так і до поручителя [PERSON] позовні вимоги за основним договором було пред»явлено вчасно в жовтні 2011 року, винесено судове рішення, яке набрало законної сили та, з урахуванням викладених вимог закону, відповідач [PERSON] за даним позовом має відповідати перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. В зв"язку з викладеним, суд прийшов до висновку, що вимога позивача до відповідачів в частині стягнення пені є обгрунтованою та законною. Разом з тим, суд вважає, що нарахована та пред»явлена до стягнення позивачем сума пені за період з 14.10.2011 року по 06.06.2014 року на загальну суму 22422,00 грн. підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Відповідно до положень ст. 258 ЦК україни, для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Доказів поважності пропуску встановленого однорічного строку для звернення з позовом про стягнення заборгованості по договору - пені, в ході розгляду справи представником позивача надано не було та останнім було зазначено, що, зокрема, в 2013 році, позивач не звертався із позовом в зв»язку з помилкою банку. Враховуючи положення встановлених законом строків позовної давності, суд вважає, що позов має бути задоволений частково та стягненню підлягає сума пені за останній рік, який передував дню звернення до суду, в іншій частині вимог необхідно відмовити, оскільки позивачем було пропущено встановлений законом строк для звернення до суду без поважних причин. При обчисленні суми пені, яка підлягає стягненню з відповідачів, суд приймає до уваги те, що в ході розгляду справи представник відповідача подала суду письмову заяву відповідачів до банку про мирне врегулювання спору, відповідно до якої, за період з 17.10.2013 року по 17.10.2014 року - день складення позову, пеня складає 5032,61 грн., з них: пеня за прострочений основний борг - 4376,49 грн. та пеня за прострочені відсотки - 656,12 грн. В судовому засіданні представник позивача підтвердив правильність нарахування відповідачами пені за період з 17.10.2013 року по 17.10.2014 року - день звернення до суду, в сумі 5032,61 грн., з них: пеня за прострочений основний борг - 4376,49 грн. та пеня за прострочені відсотки - 656,12 грн. та вважав такий розрахунок вірним. За наведених обставин, суд приймає розрахунок наведений представником відповідача та, який був підтриманий в ході розгляду справи представником позивача, і вважає його законним та обгрунтованим. Посилання представника відповідачів про наявність підстав про зменшення суми пені, в зв»язку із застосуванням положень ст. 551 ЦК України, по данному спору, суд до уваги не приймає, оскільки із врахуванням строків позовної давності сума пені підлягає зменшенню з 22442,00 грн. до 5032, 61 грн., яку суд вважає достатньою та співмірною неналежному виконанню відповідачами умов договору № 103 від 29 травня 2006 року. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що стягнення з відповідачів на користь позивача суми заборгованості по договору невідновлювальної кредитної лінії № 103 від 29 травня 2006 року за період з 17.10.2013 року по 17.10.2014 року в розмірі 5032,61 грн., з них: пеня за прострочений основний борг - 4376,49 грн. та пеня за прострочені відсотки - 656,12 грн. є законною і обгрунтованою, а тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості в сумі 22422,00 грн. підлягають частковому задоволенню. Крім того, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати у сумі 243 грн. 60 коп. (а.с. 1).

Outcome: partial