Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

Позивачка звернулася у Виноградівський районний суд із цією позовною заявою до відповідача з тих підстав, що вона із відповідачем з 2006р. по 2014р. перебувала у шлюбі. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO], які проживають разом з позивачкою та перебувають на її повному утриманні. Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка вказує, що на даний вони з відповідачем не проживають разом, ніякої допомоги на утримання дітей він не надає. На даний час відповідач працює керівником проектів та програм ТОВ «Джентерм Україна» м.Виноградів і має стабільний дохід, проте відповідач не бере участі у вихованні та матеріальному забезпеченні їх дітей, в добровільному порядку надавати допомогу не бажає, хоча є працездатною особою, інших утриманців крім їх дітей, у нього не має. Відповідач є матеріально забезпеченою особою, має постійний дохід, оскільки працює, а відтак позивачка просить стягнути з нього аліменти на утримання їх дітей у частці від доходу у розмірі 1\\3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня пред»явлення позову до суду і до їх повноліття. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсягу з підстав, наведених у позовній заяві та просила такі задоволити, відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення, а відтак, вивчивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв"язку, суд знаходить позов підлягаючим до задоволення з таких підстав. Так, згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов»язків. Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. У відповідності до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні на підставі достовірних доказів встановлено, що сторони по справі з 2006р. по 2014р. перебували у шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO], які проживають разом з позивачкою та перебувають на її повному утриманні. Встановлено, що на даний сторони не проживають разом, ніякої допомоги на утримання дітей відповідач не надає. Відповідач працює керівником проектів та програм ТОВ «Джентерм Україна» м.Виноградів і має стабільний дохід, є працездатною особою, інших утриманців крім їх дітей, у нього не має. Правовідносини між сторонами випливають із аліментних зобов"язань батьків щодо утримання дітей і врегульовані нормами главою 15 Сімейного кодексу України. Зокрема, згідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов"язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду, як випливає із змісту ст.181 ч.3 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів (ч.ч.1-2 ст.182 цього-ж Кодексу), суд має враховувати стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, а також інші обставини, що мають істотне значення для справи. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Відповідач, як встановлено у суді, на даний час не бере ніякої участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дітей, в добровільному порядку надавати допомогу не бажає, хоча є працездатною особою, інших утриманців, крім їх сина, у нього не має. Відповідач є матеріально забезпеченою особою, має постійний дохід, оскільки працює робочим на фірмі «Gentherm» , де має стабільний заробіток. Суд виходить з того, що відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ж до ч.1 ст.182 зазначеного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини справи, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги про стягнення аліментів заявлена позивачкою з урахуванням фактичних потреб дітей, фінансових та матеріальних можливостей батька та матері, а також передбаченого ст.182 СК України мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відтак суд вважає уточнений позов обґрунтований і який підлягає до задоволення. Так, відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2016р.» прожитковий мінімум дітей віком до 6-ти років визначений у розмірі 1.378,00 грн. При цьому суд виходить з того, що відповідно до ст.57 ЦПК України доказами у цивільній справі є будь-які фактичні дані, в тому числі і висновок експерта (ст.66 цього Кодексу), на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд, відповідно до положень ст.121 цього Кодексу, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, крім цього, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності. Такі висновки суду узгоджуються і з нормами ст.51 Конституції України, згідно якої батьки зобов»язані утримувати дітей до їх повноліття. За цих обставин, відповідно до конституційного принципу верховенства права, суд має право присудити з відповідача аліменти, зважаючи на реальні потреби дитини. Таким чином, при викладених обставинах, оцінюючи всі докази у їх сукупності та взаємозв"язку у відповідності до вимог ст.212 ЦПК України, суд вважає що позовні вимоги підлягають до повного задоволення. За цих безпосередньо встановлених у суді обставин, відповідно до конституційного принципу верховенства права, зваживши на матеріальні та духовні потреби дітей та враховуючи, що відповідач, який не має інших утриманців і будучи молодою та здоровою особою, має постійне місце роботи, а відтак суд вважає за необхідне та справедливе відповідно до вимог ст.183 СК України присудити з нього аліменти на утримання неповнолітніх дітей у частці від його доходу в розмірі 1\\3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно з дня звернення до суду. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, в даному випадку судові витрати в розмірі 243,60 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до вимог ст.ст.84,180,183 СК України та

Outcome: approved