Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із заявою в якій просить встановити факт належності їй - [PERSON] , договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Палагутіною В.О., 06 червня 1998 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1079, на ім"я [PERSON] та [PERSON] , право власності зареєстровано у КП "Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації" 11 червня 1998 року за №1832 за [PERSON] та [PERSON] . В огрунтування заявлених вимог заявниця вказала, що відповідно до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Палагутіною В.О. 6 червня 1998 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1079, їй та її чоловікові [PERSON] , було подаровано 21/100 частини жилого будинку з прибудовою, що знаходиться в [ADDRESS] . Право власності на зазначену частину будинку зареєстровано у КП «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації» 11 червня 1998 року за [PERSON] та [PERSON] . [INFO] її чоловік помер. На даний час вона має намір розпорядитись своєю часткою 21/100 частини жилого будинку з прибудовою. Однак вона не має можливості належним чином зареєструвати право власності у зв`язку із тим, що в Договорі дарування невірно зазначено її прізвище та по-батькові. Так, в договорі дарування її прізвище зазначено як « [PERSON] », по-батькові « [PERSON] ». Відповідно до паспорта громадянина України її прізвище - « [PERSON] », по-батькові - « [PERSON] ». У зв`язку із цим вимушена звертатися до суду із даною заявою . Заявниця в судове засідання не з"явилася, проте подала заяву про слухання справи у її відсутність, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Заінтересована особа - представник Козятинської міської ради Вінницькій області в судове засідання не з"явився. Заслухавши заявника, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заяву слід задовільнити. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Палагутіною В.О. 6 червня 1998 року, зареєстрованого в реєстрі №1079, заявниці та її чоовікові [PERSON] належить 21/100 частини житлового будинку з прибудовою, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с.3). [INFO] чоловік заявниці - [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.5) Заявниця після смерті чоловіка спадщину прийняла та 20.02.2008 року державним нотаріусом Козятинської державної нотаріальної контори Дриботун Т.В. їй було видано свідоцтво про право на спадщину. Однак заявниця не може належним чином зареєструвати право власності на її частку у майні, у зв"язку із тим, що в договорі дарування невірно зазначено її прізвище та по батькові - " [PERSON] ", тоді як відповідно до паспортних даних її прізвище та по батькові значиться як " [PERSON] ". Той факт, що договір дарування, посвідчений приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу Палагутіною В.О. 06 червня 1998 року, зареєстрований в реєстрі за № 1079 на ім"я [PERSON] та [PERSON] , право власності зареєстровано у КП "Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації" 11 червня 1998 року за №1832 за [PERSON] та [PERSON] , дійсно належить заявниці - [PERSON] , підтверджується самим договором дарування та паспортом заявниці, де її ім`я значиться як « [PERSON] », а прізвища « [PERSON] » та « [PERSON] », так само як і по батькові " [PERSON] " та " [PERSON] " є співзвучні. Таким чином суд вважає, що розбіжності в написанні прізвища та по-батькові заявниці виникли через переклад прізвища з російської на українську мову. За правилами п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Враховуючи викладене, а також те, що встановлення факту належності правовстановлючого документу, породжує юридичні наслідки, не пов`язані з наступним вирішенням спору про право, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити.

Outcome: approved