Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

У липні 2014 року Орган опіки та піклування Вищедубечанської сільської ради в інтересах малолітньої [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи - Служба у справах дітей Подільської районної в місті Києві державної адміністрації як орган опіки та піклування, прокуратура Подільського району міста Києва про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивує тим, що у [ADDRESS] в 1/2 частині будинку проживає без реєстрації [PERSON], яка має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. У позові зазначено, що мати дитини [PERSON] не виявляє до малолітньої материнських почуттів, веде себе не адекватно, агресивно, не надає дитину на огляд медичним працівникам, порушує режим її харчування, часто перебуває у стані наркотичного сп'яніння. Батько малолітньої разом з сім'єю не проживає, участі у вихованні та утриманні доньки не бере, її здоров"ям не цікавиться. Посилаючись на те, що відповідачі самоусунулися від виховання [PERSON], участі у її вихованні не приймають, станом здоров'я дитини не цікавляться, нехтують виконанням своїх батьківських обов'язків, позивач просив позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої [PERSON], [INFO]. 15 вересня 2014 року представник позивача надала заяву про уточнення позовних вимог, в якій крім зазначених вище вимог просила стягнути з відповідачів на утримання малолітньої [PERSON] на користь Київського міського будинку дитини "Берізка" аліменти по 1/4 частки від усіх їх видів заробітку(доходу) та стягнути з відповідачів судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав суду заяву, в якій просить розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні. Пояснив, що [PERSON] буде належним чином виконувати свій батьківські обов'язки, після того як влаштується на роботі. Представник Служби у справах дітей Подільської районної у м. Києві державної адміністрації не заперечувала проти задоволення позовних вимог з огляду на те, що батьки дитини самоусунулися від її виховання та утримання. Представник Прокуратури в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що у [ADDRESS] в 1/2 частині будинку проживає без реєстрації [PERSON], яка має малолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 4-5). Згідно характеристики Вищедубечанської сільської ради [PERSON], 1978 року народження, схильна до конфліктів, має неприязні стосунки зі своєю матір"ю, була помічена в стані алкогольного та наркотичного сп'яніння, за свідченнями сусідів поводить себе агресивно, неадекватно, самоусунулась від виконання батьківських обов'язків відносно своєї дитини [PERSON] (а.с. 5). [PERSON] згідно характеристики Вищедубечанської сільської ради в селі Вища Дубечня не зареєстрований та не проживає. За час спостереження за дитиною [PERSON] був відсутній. За свідченнями сусідів допомоги у виховання дитини не надає (а.с. 6). Відповідно до акту обстеження умов проживання та виховання дітей за адресою [ADDRESS] від 20.06.2014 року, затвердженого начальником Служби у справах дітей, батько дитини на час обстеження відсутній. Мати дитини на час обстеження вживала подрібну рослинну масу наркотичного походження, вела себе агресивно, не адекватно…не заперечувала проти госпіталізації дитини без неї. Подальше перебування дитини в сім"ї матері загрожує життю та здоров'ю дитини (а.с. 7). 20 червня 2014 року Вищедубечанською сільською радою було прийнято рішення № 22 про вилучення [PERSON] з родини матері [PERSON] та батька [PERSON], направити дитину до дитячого відділення Вишгородської ЦРЛ (а.с. 8). Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Невиконання та ухилення від покладених на батьків обов'язків щодо виховання дитини є підставою для позбавлення батьків батьківських прав як це передбачено ст. 164 СК України. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно висновку від 20.06.2014 року № 23 Вищедубечанська сільська рада вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] щодо їх доньки [PERSON] (а.с. 9-10). Судом встановлені факти, які свідчать, що відповідачі не приймають участі у вихованні та утриманні дитини, свої батьківські обов'язки відносно доньки не виконують, здоров"ям дитини не цікавляться. Згідно довідки Вишгородської центральної районної лікарні від 26.06.2014 року № 1002 вбачається, що [PERSON] доставлена в дитяче відділення КЗ "Вишгородська ЦРЛ" 20.06.2014 року о 12.50 год. в незадовільному стані, головна, брудна, з проявами гіпотрофії, з кишковими розладами (а.с. 60). Вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав, судом також прийнято до уваги наступні обставини: позбавлення батьківських прав - є крайнім заходом; характер винної поведінки відповідача по відношенню до своєї дитини, що виражається у неповному виконанні батьківських обов'язків; частку сплачених у добровільному порядку коштів на утримання дитини; його особу, бажання приймати активну участь у вихованні доньки, допомагати їй матеріально; його бажання бути батьком; мету позивача подання даного позову. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до вимог ст. 164 СК України, позбавлення батьківських прав є способом захисту прав і інтересів дитини. Враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] свідомо ухиляються від виконання батьківських обов'язків, не мають бажання піклуватися про доньку, не намагаються забезпечити достатній життєвий рівень дитини, не турбуються про її стан здоров'я, не надають матеріальної допомоги, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення їх батьківських прав щодо доньки [PERSON], а відтак і про задоволення позову в цій частині. Статтею 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову а відтак, вимога позивача підлягає задоволенню про стягнення аліментів на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідачів з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 15 вересня 2014 року. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь Вищедубечанської сільської ради судовий збір по 121 грн. 80 коп. відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved