Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

Представник ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки - двокімнатної 5 квартири [ADDRESS], визнати за ПАТ «Дельта Банк» право власності на дану квартиру, виселити і зняти з реєстрації місце проживання та перебування [PERSON] та інших осіб, які зареєстровані та проживають в [ADDRESS], дані про яких внесені до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи та зобов'язати [PERSON] передати ПАТ «Дельта Банк» правовстановлюючі документи на предмет іпотеки. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 11 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСибабнк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11232509000 відповідно до якого останній отримав грошові кошти в сумі 50 000, 00 дол. США строком до 11.06.2028 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 11.10.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки № 66697 відповідно до якого іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно - двокімнатну квартиру [ADDRESS]. 08 грудня 2011 року ПАТ «УкрСибабнк» відступило свої права вимоги заборгованості за Кредитними договорами, у тому числі за вищевказаним кредитним договором, ПАТ «Дельта Банк», що підтверджується випискою з договору купівлі-продажу прав вимог за кредитами від 08.12.2011 та актом прийому передачі документації. У порушення умов кредитного договору позичальник свої зобов'язання не виконав, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у розмірі 66 604, 79 дол. США, що еквівалентно 854 019, 93 грн. Таким чином ПАТ «Дельта Банк» набув право на звернення стягнення на предмет іпотеки. 08.08.2014 року позивач направив на адресу відповідача вимогу про усунення перешкод, погашення заборгованості за кредитним договором та про виселення з попередженням, що у випадку невиконання вимоги позивач змушений буде звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідач на вимогу банку не відреагував. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Про причин своєї неявки суду не повідомив, заперечень з приводу заявленого позову не надав. За таких обставин суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та винести заочне рішення. Представник позивача не заперечує проти винесення заочного рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду із захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що 11 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСибабнк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11232509000 відповідно до якого останній отримав грошові кошти в сумі 50 000, 00 дол. США строком до 11.06.2028 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 11.10.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір іпотеки № 66697 відповідно до якого іпотекодавець передав в іпотеку нерухоме майно - двокімнатну квартиру [ADDRESS]. 08 грудня 2011 року ПАТ «УкрСибабнк» відступило свої права вимоги заборгованості за Кредитними договорами, у тому числі за вищевказаним кредитним договором, ПАТ «Дельта Банк», що підтверджується випискою з договору купівлі-продажу прав вимог за кредитами від 08.12.2011 та актом прийому передачі документації. Квартира [ADDRESS] загальною площею 50, 8 кв. м. є предметом іпотеки згідно договору іпотеки № 66697 від 11.10.2007 року, який був укладений з [PERSON] з метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором № 11232509000 від 11.10.2007 року, згідно з яким останній отримав кредит в іноземній валюті, даних про наявність у відповідача іншого нерухомого житлового майна представник позивача не надав. Разом з цим, спірні правовідносини підпадають під правове регулювання нормами Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" №1304-VІІ від 3 червня 2014 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/ майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Відтак, в період дії зазначеного закону не може відбуватись звернення стягнення на предмет іпотеки. Правовідносини між сторонами є похідними від передбаченої законом процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, а оскільки в період дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" нерухоме житлове майно не може бути примусово стягнуте, суд визначає відсутність передбачених законом підстав для усунення перешкод у здійсненні стягнення на іпотечне майно шляхом примусового виселення мешканців з квартири без надання іншого житла. Представником позивача не було наведено суду жодних доводів чи заперечень, які б виключали можливість застосувати цей закон до спірних правовідносин. Окрім того, не зважаючи на те, що 08 грудня 2011 року ПАТ «УкрСибабнк» відступило свої права вимоги заборгованості за Кредитними договорами, у тому числі за вищевказаним кредитним договором ПАТ «Дельта Банк», тільки 08 серпня 2014 року позивач надіслав відповідачу повідомлення про зміну кредитора з вимогою про усунення порушення умов кредитного договору на адресу - [ADDRESS]. Як вбачається з повідомлення адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Рівненській області, [PERSON] знятий з реєстрації за вищевказаною адресою по рішенню суду 05.10.2012 року. Отже, [PERSON] дану вимогу не отримував. Таким чином, станом на 10 листопада 2014 року, позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» в особі Рівненської філії про виселення відповідачів, задоволенню не підлягають. На підставі ст. 1, 4 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті",

Outcome: dismissed