Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Львівської національної галереї мистецтв імені Б.Возницького, Профспілкова організація Львівської національної галереї мистецтв імені Б.Г. Возницького треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору Міністрество культури України, Головне управління Держпраці у Львівській області про скасування дисциплінарного стягнення, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними зміни істотних умов праці та поновлення попередніх умов праці. Позов мотивує тим, що наказом № 137 від 06.11.2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] » було оголошено догану провідному зберігачу фондів відділу музей-заповідник «Олеський замок» Львівської національної галереї мистецтв ім. Б.Г. Возницького [PERSON] В жовтні 2017 року [PERSON] дізналась, що генеральний директор Львівської національної галереї мистецтв [PERSON] в своєму інтерв`ю повідомив, що в результаті звірки найбільше пропало експонатів з Олеського фондосховища. З метою захисту себе і працівників [PERSON] замку від безпідставних обвинувачень нею було направлено лист Президенту України П.Порошенку в якому просила захисту від свавілля генерального директора Львівської національної галереї мистецтв ім.Б.Г. Возницького [PERSON] , а також з метою захисту від несправедливих обвинувачень показала і пояснила, що жоден прийнятий нею експонат не пропав і знаходиться у фондосховищі [PERSON] замку. 24 жовтня 2017 року під сильним психологічним тиском та примусом генерального директора, було написано пояснення щодо допуску журналістів до фондосховища, яким користується галерея в Олеському замку. Звинувачення генерального директора галерії у винних протиправних діях [PERSON] не визнає. Крім того, допуск журналістів відбувся у відповідності до вимог чинного законодавства. Крім того, в діях працівника повинна бути доведена вина, яка має лягти в основу щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності і в основу підстави для притягнення до дисциплінарної відповідальності працівника. Притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є те, що прцівник порушив трудову дисципліну. При цьому, закон вимагає, аби факт такого порушення належним чином був зафіксований та дотриманий порядок застосування дисциплінарного стягнення. Позивач вважає, що незаконно притягнута до дисциплінарної відповідальності, оскільки працедавцем не наведені достатні та обгрунтовані підстави для притягнення до дисциплінарної відповідальності. 15 червня 2018 року позивач [PERSON] збільшила позовні вимоги, доповнивши такими вимогами: визнати неправомірним та скасувати наказ № 11 від 05 лютого 2018 року «Про передачу фондів, що знаходяться у фондосховищі відділу Музей-заповідник «Олеський замок», визнати неправомірним та скасувати наказ № 73 від 02 травня 2018 року «Про передачу фондів, що знаходяться у фондосховищі відділу Музей-заповідник «Олеський замок», зобов`язання генерального директора Львівської національної галереї мистецтв ім.Б.Г.Возницького видати наказ про передачу фондів відділу Музей-заповідник «Олеський замок» провідному зберігачу фондів [PERSON] у відповідності до займаної посади, визнати неправомірним та скасувати рішення профспілкової організації від 31 жовтня 2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності провідного зберігача фондів відділу Музей-заповідник «Олеський замок» [PERSON] », визнати неправомірним та скасувати рішення атестаційної комісії від 06 березня 2018 року. [PERSON] в судовому засіданні 20.12.2018 суду повідомила, що працює з 1973 року в музеї «Олеський замок». Виконувала свою роботу сумлінно. Генеральний директор [PERSON] сказав провести інвентаризацію музею. Інвентаризацію проводили швидко. Інвентаризація була розпочата у лютому 2017 року, а закінчили у липні 2017 року. [PERSON] повідомив, що пропав 621 експонат по телебаченню. Головний зберігач фондів Хомин та працівниця [PERSON] , не пішли до генерального директора і не пояснили, що нічого не пропало. Згодом, написала листу Президенту України про обставини звинувачення, дала пояснення по 621 експонату. Після цього листа почалися з боку керівництва переслідування. Була одна догана, потім друга. Надходила пропозиція від генерального директора Возняка про відмову від листа до Президента України. З її боку поступила пропозиція, якщо генеральний директор виступить по телебаченню і скаже, що 621 експонат є в музеї, тоді вона відмовилась би від листа. В музей приїхали журналісти, яких вона провела до вівтаря та до ікон. Ніякої екскурсії не було. Шкоди журналісти ніякої не завдали. Таким чином вона себе захистила від звинувачень з боку дирекції про відсутність 621 експоната. Щодо атестації, то за 40 років робити будь-яких стягнень не мала. Під час атестації, жодного питання, яке б було оприлюднено задано не було. Вся атестація зводилась до запитань по костелу і вівтарю, та відвідування журналістів і пояснення причин, чому це відбулося. Колектив боїться виступити проти дій генерального директора. Чиниться тиск і цькування на працівників. Від цих подій була на лікарняному 4 рази. Журнал відвідування фондосховища вела сама, який сама заводила і сама писала. За посадою підпорядковувалась головному зберігачу фондів та генеральному директору. Пояснення щодо відвідування журналістів писала під тиском власноручно. З наказом про догану ознайомлювалась, однак з цим наказом не згідна. Просить позов задовольнити. Представник відповідача скористався правом на подачу відзиву. Згідно відзиву (а.с. 149 том 1) голова профспілки Львівської національної галереї мистецтв [PERSON] . вважає позовну заяву [PERSON] безпідставною, оскільки [PERSON] була присутня на засіданні профспілкового комітету, дала з цього приводу пояснення, де визнала, що вона в супереч діючої інструкції пропустила до фондосховища сторонніх осіб, а саме журналістів. Усвідомила свою провину та зрозуміла, за що на неї може бути накладено дисциплінарне стягнення. Тому профспілковий комітет надав згоду на притягнення до дисциплінарної відповідальності члена профспілкового комутету [PERSON] Профспілковий комітет вважає, що діяв в межах своїх повноважень. В судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві. Представник відповідача Львівської національної галереї мистецтв ім. Возницького Б.Г. (а.с. 153-154 том 1) скористався правом на подачу відзиву. У відзиві зазначає, що позовна заява є безпідставною. 23 жовтня 2017 року в порушення вимог п. 4 розділу "збереження музейних цінностей" внутрішньомузейної інструкції з охорони та збереження музейних цінностей у Львівській національній галереї мистецтв, де зазначено, що вхід у фондосховище стороннім особам дозволяється тільки генеральним директором або головним зберігачем фондів, які виписують спеціальну одноразову перепустку, провідний зберігач фондів без будь-якого погодження впустила журналістів телевізійного каналу до приміщень фондосховища. 24 жовтня 2017 року [PERSON] власноруч написала пояснення щодо допущеного нею грубого порушення вимог внутрішньомузейної інструкції, в якому визнала свою провину у вчиненому. На притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності був отриманий дозвіл від профспілкового комітету. Вважають, що Львівською національною галереєю мистецтв були достримані всі норми та процедури, передбачені діючим законодавством, щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності. Представник дав пояснення аналогічні викладеним у відзиві. На заяву про збільшення позовних вимог, представник відповідача подав відзив. Згідно відзиву вважають, що збільшення позовних вимог, виходить за межі процесуального законодавства і вони не можуть бути прийняті судом. Крім того, вважає, що психологічного тиску на [PERSON] з боку керівництва не відбувалось. Державним секретарем Міністерства культури України Р.Карандєєвим було надано письмове пояснення від 04.10.2018 року. Згідно письмового пояснення, що відповідно до пункту 180 розділу ІV Інструкції 1985 року, який на сьогодні є чинним, допуск в сховища і реставраційні майстерні сторонніх осіб проводиться тільки з дозволу директора музею або головного зберігача за спеціальними разовими перепустками, які після закінчення відвідування залишаються у зберігача. Також, звернуто увагу на відсутність факту інформування Міністерства як зі сторони позивача, та і зі сторони відповідача про випадки втрати, пошкодження чи руйнування музейних предметів у визначений законодавством строк. Ухвалою про відкриття провадження від 19 лютого 2018 року витребувано від Львівської національної галереї мистецтв ім. Б.Г. Возницького оригінали наступних документів: оригінал пояснюючої від 24.10.2017 року, оригінал наказу № 137 від 06.11.2017 року "Про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності", оригінал штатного розпису Львівської національної галереї мистецтв ім. Возницького на 2017 рік, оригінал посадових обов`язків [PERSON] , оригінал протоколу № 6 від 31.10.2017 року засідання профспілкового комітету Львівської національної галереї мистецтв, оригінал згоди профспілкового комітету на притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] , затвердженої протоколом № 6 від 31.10.2017 року, оргінал актів звірки наявності музейних предметів у фондосховищі музею "Олеський замок", які знаходяться на матеріально-відповідальному збереженні провідного зберігача фондів [PERSON] . Крім того, Ухвалою про відкриття провадження від 19 лютого 2018 року задоволено клопотання в частині виклику та допиту в якості свідків відповідних осіб. Ухвалою судового засідання від 26 квітня 2019 року залучено до участі в справі в якості співвідповідача Профспілкову організацію Львівської національної галереї мистецтв ім. Б.Г.Возницького. Заслухавши сторін, допитавши свідків, дослідивши представлені сторонами цивільного провадження представлені письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Наказом від 06.11.2017 року [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності, оголошено догану. Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності стало те, що [PERSON] дозволила знаходитись у фондах стороннім особам, здійснювати у фондах відеофіксацію, оглядати експонати. З винесеним наказом [PERSON] не погодилась, про що є відповідне зазначення на наказі. Крім того, з наказом [PERSON] була ознайомлена 16.11.2017 року (том 1 а.с. 106-107). В силу п. 1 ч.1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана. Протоколом засідання профспілкового комітету № 6 від 31.10.2017 року встановлено, що на засіданні розглядалось подання генерального директора "Львівської національної галереї мистецтв ім. Возницького", на отримання згоди на притягнення до дисциплінарної відповідальності провідного зберігача фондів [PERSON] (том. 1 а.с. 150-151), оскільки [PERSON] самовільно, без погодження з генеральним директором Львівської національної галереї мистецтв ім. Б.Г. Возницького [PERSON] , дозволила перебувати у фондах стороннім особам. Здійснювати фотофіксацію, огладати експонати. Такими діями [PERSON] грубо порушила свої посадові обов`язки в частині забезпечення зберігання предметів фонду відділу "Музей-заповідник "Олеський замок". Крім цього порушенні норми інструкції з організації обліку музейних предметів. З пояснюючої записки [PERSON] (том 1 а.с. 120) убачається, що 23.10.2017 року [PERSON] порушила внутрішньо музейну інстуркцію, провівши у фондосховище журналістів. Однак в судовому засіданні було встановлено, що пояснюючу записку [PERSON] писала під тиском керівництва. На виконання вимоги ухвали про відкриття провадження у справі представник відповідача представив в розпорядження суду посадові обов`язки завідуючої сектору охорони фондів [PERSON] , з якою [PERSON] була ознайомлена 23 квітня 1981 року (том 1 а.с. 110-111), а позивач представила посадову інструкції від 03.04.2012 року (том 1 а.с. 13), яку представила позивач [PERSON] в розпорядження суду, яка нею не підписана та не є затвердженою у встановленому законом порядку і в розпорядженні відповідача такої не має. До дня притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] права і обов`язки, передбачені за посадою провідного зберігача фондів, позивачу роз`яснено не було, що підтверджується відсутністю підписаної посадової інструкції чи будь-яких інших документів, які б визначили ці обов`язки. Щодо обов`язків які визначені [PERSON] , то вони визначені їй, як завідуючої сектору охорони фондів [PERSON] у 1981 році директором Львівської картинної галереї [PERSON] . Виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягненні працівника до дисциплінарної відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов`язків. Між тим, описова частина вищевказаного наказу не містить визначення, який саме дисциплінарний проступок позивач вчинила. Дисциплінарне стягнення у вигляді догани застосовано за допуск журналістів у фондосховище. Факт такого порушення не зафіксовано. Належною фіксацією факту порушення, не можна вважати репортаж кореспондентів з фондосховища. В описовій частині наказу не зазначено саме які пункти посадової інструкції були порушені [PERSON] . В силу ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. На думку відповідача, днем виявлення проступку стало те, що був здійснений кореспондентами репортаж з « Олеського музею». Однак, відповідачем не було досліджено те, які саме пункти посадової інструкції були порушені [PERSON] В силу ч, 1, 3 ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок і попередню роботу працівника. Відповідачем не було виконано вимоги КЗпП України, а саме відповідачем не враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку і яка шкода була заподіяна працівником [PERSON] Обставини, які могли слугували підставою для вчинення проступку. Також не була врахована попередня робота працівника, яка бездоганно виконувала свої трудові обов`язки з 1973 року по 2017 рік. Судом становлено, що [PERSON] самостійно вела журнал відвідування сторонніх осіб у фондосховища. Це була її особиста ініціатива. Даний журнал був оглянутий під час розгляду справи. Датою заведення журналу є 1979 рік. Журнал не є прошнурованим та не містить нумерацію сторінок, відсутня печатка. Ця обставина підтверджена позивачем [PERSON] , про що вона і повідомляла доповідною генерального директора (том. 1 а.с. 220) Представник відповідача в судовому засіданні ствердно повідомив, що дотримуються вимоги інструкції, згідно якої передбачено вхід в фондосховище за відповідним дозволом генерального директора або головного зберігача фондів та відповідною перепусткою. В силу ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, під час розгляду справи представник відповідача не довів дану обставину, оскільки не представив в розпорядження суду належного доказу, як саме інструкція дотримується Львівською національною галереєю мистецтв, зокрема «Музей-заповідник «Олеський замок». Суд аналізуючи письмове пояснення Державного секретаря Міністерства культури України Р.Карандєєва, приходить до переконання, що самим музеєм не виконувались вимоги пункту 180 розділу ІV Інструкції 1985 року, який на сьогодні є чинним, що допуску в сховища і реставраційні майстерні сторонніх осіб проводиться тільки з дозволу директора музею або головного зберігача за спеціальними разовими перепустками, які після закінчення відвідування залишаються у зберігача. Жодної разової перепустки відповідачем в підтримку своєї позиції представлено суду не було. Крім того, відсутність факту інформування Міністерства як зі сторони позивача, та і зі сторони відповідача про випадки втрати, пошкодження чи руйнування музейних предметів у визначений законодавством строк. Суд аналізуючи письмове пояснення Державного секретаря Міністерства культури України [PERSON] , приходить до переконання, що самим музеєм не виконувались вимоги пункту 180 розділу ІV Інструкції 1985 року, який на сьогодні є чинним, що допуску в сховища і реставраційні майстерні сторонніх осіб проводиться тільки з дозволу директора музею або головного зберігача за спеціальними разовими перепустками, які після закінчення відвідування залишаються у зберігача. Крім того, відсутність факту інформування Міністерства як зі сторони позивача, та і зі сторони відповідача про випадки втрати, пошкодження чи руйнування музейних предметів у визначений законодавством строк свідчить про те, що таких випадків втрат музейних цінностей як з боку позивача [PERSON] та і дирекції не відбулось. Згідно пояснюючої записки [PERSON] (том 1 а.с. 155) від 24.10.2017 року убачається, що [PERSON] визнала, що 23 жовтня порушила музейну інструкцію, провівши у фондосховище журналістів, її дії були необдуманими. Однак, під час розгляду справи було встановлено, що дана пояснююча записка була написана [PERSON] під тиском керівництва і страхом втратити свою роботу, якій відділа дуже багато років, працюючи сумлінно без будь-яких стягнень. В силу ч.3 ст. 81 ЦПК України у справах щодо застосування керівником або роботодавцем чи створення ним загрози застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільння, притягнення до дисциплінарної, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, скорочення заробітної плати тощо) у зв`язку з повідомлення ним або членом сім`ї про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою обов`язок доказування правомірності прийнятих при цьому рішень, вчинених дій покладається на відповідача. Відтак, суд приходиь до висновку, що саме відкритий лист-звернення [PERSON] (а.с 17 том 1) до Президента України, в якому було повідомлено про корупційні ризики слугували додатковим поштовхом для працедавця щодо притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності. Згідно внутрішньомузейної інструкції від 31 січня 2013 (том 1 а.с. 163-172) п. 25 п.п. ж) передбачено, що зберігачі окремих фондових груп зобов`язані проводити роботу: контролювати допуск відвідувачів у сховища і вести журнал відвідувачів сховищ. [PERSON] самостійно вела журнал відвідування фондосховища, що вказує на те, що працівник ретельно дбав про допуск сторонніх осіб у фондосховище. Судом встановлено, що наказом від 02 травня 2018 року № 73 «Про передачу фондів, що знаходяться у фондосховищі відділу «Музей-заповідник» «Олеський замок» проведено передачу музейних предметів, які зберігаються в приміщеннях другого та третього поверхів (над костелом) фондосховища відділу «Музей-заповідник» «Олеський замок» та знаходяться на матеріально-відповідальному зберіганні провідного зберігача фондів [PERSON] на матеріально-відповідальне зберігання науковому співробітнику [PERSON] . Крім того, наказом від 05 квітня 2018 року «Про передачу фондів, що знаходяться у фондосховищі відділу «Музей-заповідник «Олеський замок» проведено передачу музейних предметів, які зберігаються в приміщеннях другого та третього поверхів (над костелом) фондосховища відділу «Музей-заповідник» «Олеський замок» та знаходяться на матеріально-відповідальному зберіганні провідного зберігача фондів [PERSON] на матеріально-відповідальне зберігання [PERSON] [PERSON] оскаржила ці накази, однак, в одному із судових засідань [PERSON] , задаючи питання одному зі свідків, повідомила суду, що вона неодноразово зверталась до генеральних директорів Львівської національної галереї мистецтв, як до теперішнього так і його попередників в усному порядку про розвантаження її як провідного зберігача фондів, у зв`язку з великим та непомірним навантаженням. До її думки керівництво прислухалось і винесло відповідні накази. Відтак, суд приходить до висновку, що в цій частині позов [PERSON] не підлягає до задоволення. Незадоволення [PERSON] тим, що на її думку, дані працівники, як [PERSON] так і [PERSON] не відповідають критеріям знаючих працівників фондової роботи, не має для суду доказового значення, оскільки це виключно суб`єктивна думка одного з працівників музею. Наказом від 27 грудня 2017 року № 216 «Про проведення атестації працівників Львівської галереї мистецтв ім. Б.Г. Возницького» (том 1 а.с. 195) затверджено проведення атестації з 27 лютого 2018 року по 16 березня 2018 року атестацію працівників Львівської національної галереї мистецтв. Затверджено список працівників, графік проведення атестації. Перелік орієнтовних питань, що виносяться на атестацію працівників. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про професійний розвиток працівників», атестація працівників - це процедура оцінки відповідності професійного рівня працівників кваліфікаційним вимогам і посадовим обов`язкам, проведення оцінки їх професійного рівня. Положеннями ч. 2 ст. 11 Закону України «Про професійний розвиток працівників» встановлено, що категорії працівників, які підлягають атестації, та періодичність її проведення визначаються колективним договором. На підприємствах, в установах та організаціях, у яких не укладаються колективні договори, категорії працівників, які підлягають атестації, строки та графік її проведення визначаються роботодавцем за погодженням з виборним органом первинної профспілкової організації. Наказ про проведення атестації відповідає вимогам ч. 2 ст. 11 Закону України «Про професійний розвиток працівників». Судом встановлено, що проведення атестації щодо [PERSON] не було проведено справедливо, оскільки запитання, які ставились [PERSON] виходили за межі питань, які були безпосередньо пов`язані з роботою позивача. Крім того, головний зберігач фондів [PERSON] надав негативну характеристику на [PERSON] (том 1 а.с. 204) атестаційній комісії, що також вплинуло на не проходження атестації [PERSON] . Як наслідок, атестаційною комісією у атестаційному листі констатовано (том 1 а.с. 205), що [PERSON] не відповідає займаній посаді. Атестація проводиться за рішенням роботодавця, яким затверджуються положення про проведення атестації, склад атестаційної комісії, графік проведення атестації. Інформація про проведення атестації доводиться до відома працівників не пізніше ніж за два місяці до її проведення. Атестаційна комісія формується з висококваліфікованих фахівців та представника виборного органу первинної профспілкової організації. Безпосередній керівник працівника, який підлягає атестації, не може бути членом атестаційної комісії. Атестація працівника проводиться тільки в його присутності. На кожного працівника, який підлягає атестації, безпосередній керівник складає характеристику, що подається атестаційній комісії після ознайомлення з нею працівника, але не пізніше ніж за тиждень до атестації. Не допускається проведення оцінки професійного рівня та кваліфікації працівника за ознаками, що безпосередньо не пов`язані з виконуваною роботою. Результати атестації відображаються в протоколі засідання атестаційної комісії та атестаційному листі. Рішення атестаційної комісії приймається відкритим голосуванням простою більшістю голосів присутніх на засіданні членів комісії. Засідання атестаційної комісії вважається правомочним, якщо на ньому присутні не менш як дві третини її складу. Атестаційна комісія приймає рішення про відповідність або невідповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі. Рішення атестаційної комісії доводиться до відома працівника та роботодавця протягом трьох днів після його прийняття. Крім того, головний зберігач фондів [PERSON] , який є безпосереднім керівником і всупереч вимоги ч. 6 ст. 11 Закону України «Про професійний розвиток працівників» не може бути членом атестаційної комісії. Крім того, надав негативну характеристику на [PERSON] (том 1 а.с. 204) атестаційній комісії, що також вплинуло на не проходження атестації [PERSON] . Як наслідок, атестаційною комісією у атестаційному листі констатовано (том 1 а.с. 205), що [PERSON] не відповідає займаній посаді. Під час розгляду справи по суті судом були допитані свідки: Так, свідок [PERSON] повідомила суду, що вона є членом профкому. Їй відомо, що [PERSON] оголосили догану за те, що вона допустила журналістів до фондосховища. Засідання профкому про погодження щодо оголошення догани проводилось [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . На цьому засіданні була [PERSON] , яка давала пояснення і не погоджувалась з тими звинуваченнями від керівництва. Вона доводила, що всі експонати на місці і нічого не пропало. Так, свідок [PERSON] повідомила суду, що вона є членом профкому. Адміністрація звернулась до профкому про надання згоди про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності. [PERSON] вела журнал відвідувачів в фондосховище, однак відмовилась його надати керівництву і заводився інший журнал відвідування. Є встановлені правила, які повинні бути дотримані, ці правила [PERSON] порушила. Так, свідок [PERSON] повідомив суду, що [PERSON] є найкращим спеціалістом історії мистецтва. [PERSON] є дуже відповідальною. [PERSON] вела облік експонатів, без документації будь-яких експонатів вона не видавала. Допуск у фондосховище здійснювався [PERSON] за попередньою згодою керівництва по перепустках за часів [PERSON] . Журналісти з`явились у зв`язку з заявою директора, що пропали експонати з фондосховища. [PERSON] захищала своє ім`я. Фондову роботу всю вела [PERSON] сама, на даний час ця робота розділена між трьома науковими працівниками. Є інструкція яку необхідно дотримуватись і виключення з правил не може бути. Дискримінація щодо [PERSON] була допущена. Так, свідок [PERSON] суду повідомив, що він був членом атестаційної комісії, атестація працівників тривала 2-3 місяці. Були рекомендовані запитання для опрацювання працівникам, які підпадали під атестацію. Хто готував орієнтовний перелік запитань він не знає. Особисто [PERSON] він знає з 2016 року. Процедура атестації проходила таким чином: засідала атестаційна комісія, кожен працівник заходив окремо, зачитувалась характеристика на працівника і задавались питання. За результатами атестації [PERSON] була не атестована. Йому відомо, що атестація працівника проводиться раз на п`ять років. В цьому випадку атестація проводилась за наказом директора про проведення атестації та з визначенням складу атестаційної комісії. Так, свідок [PERSON] суду повідомила, що процедура проведення атестації була дотримана. Склад комісії визначався наказом директора. Направлення [PERSON] на навчання було не актуальним. Вона також була на засіданні профспілкового комітету, коли вирішувалось питання про надання дозволу на притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності. Рішення профспілкового комітету готувала вона. Прийняте рішення вона передала у відділ кадрів. При розгляді питання на профспілковому комітеті покладалась на думку більшості членів. Так, свідок [PERSON] суду повідомив, що інструкцію по допуску журналістів порушувати не можна. Однак, знає, що [PERSON] є дуже відповідальною, оскільки працює реставратором по дереву. Жоден експонат на реставрацію [PERSON] не видавала без відповідної документації. [PERSON] є дуже добрим фахівцем. Так, свідок [PERSON] суду повідомила, що про [PERSON] може сказати тільки хороше. Їй не відомо про оголошення догани [PERSON] Журнал відвідування осіб у фондосховище був заведений у 2018 році. Щодо відвідування журналістами фондосховища їй не відомо. Провідний зберігач фондів підпорядковується головному зберігачу і генеральному директору. Так, свідок [PERSON] суду повідомила, що вона працює науковим працівником з 2000 року. Щодо допуску журналістів фондосховище, то [PERSON] , на її думку, порушила порядок доступу журналістів. З липня 2018 року вона прийняла фондосховище. Порядок доступу не порушує. Має бути дозвіл директора та перепустка щодо доступу в фондосховище. Її посадові обов`язки затверджені в березні 2018 року. Журнал відвідування фондосховища вона заводила новий особисто та веде журнал обліку експонатів. [PERSON] є фахівцем своєї справи, до того будь-яких конфліктів не було. Так, свідок [PERSON] суду повідомив, що доступ до фондосховищ отримується за відповідною процедурою. Спочатку подається лист-прохання до директора, а потім видається пропуск. Допусками до фондосховища він не займається, оскільки це не є його робота. Відповідальним є Хомин, головний зберігач фондів. В музеї відбувалась передача фондів. Доступ журналістів і передача фондів це є дві різні події. Оцінюючи в сукупності покази свідків, суд приходить до висновку, що [PERSON] за часи своєї роботи жодного разу до дисциплінарної відповідальності не притягувалась, є сумлінним працівником та фахівцем своєї справи. Дані обставини не були враховані ні атестаційною комісією при проведенні атестації, ні під час розгляду питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Крім цього, суд приходить до висновку, що допуск журналістів [PERSON] до фондів відбувся з одноособового дозволу [PERSON] , однак на думку суду, це відбулось тому, що працюючи сумлінно багато років [PERSON] захищалася від звинувачень з боку дирекції про зникнення великої кількості експонатів з фондосховища і намагалась спростувати звинувачення керівництва. Крім того, в супереч вимог ч. 3 ст. 81 ЦПК України відповідач не довів суду, що з його боку дії були правомірними. Оцінюючи в сукупності письмові докази та показання свідків, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. В силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи те, що позивачу було відстрочено сплату судового збору при відкритті провадження у справі, а заявлений позов судом задоволено частково, відтак судовий збір слід стягнути пропорційно з позивача в тій частині, де в задоволенні позову відмовлено, а з відповідача, де задоволено позовні вимоги.

Outcome: approved