Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

ПАТ "Укрсоцбанк" звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 02.04.2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 23-35,2/355, відповідно до якого банк надав у тимчасове користування позичальника грошові кошти в сумі 26 400 доларів США, а позичальник зобов'язувався повернути кредит з врахування відсотків за користування кредитом в строк до 29.03.2017 року включно. Для забезпечення виконання зобов'язання за вище вказаним кредитним договором був укладений Іпотечний договір від 02.04.2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON]. У зв'язку з неналежним виконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором станом на 03.03.2018 р. заборгованість за цим договором становить 11564,66 доларів США, що еквівалентно 306878,71 грн.. Просить стягнути з відповідача [PERSON] вказану суму заборгованості та судові витрати в розмірі 4603,18 грн.. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав і просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач, який був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання за останньою відомою адресою місця проживання шляхом публікації оголошення на сайті «Судова влада», не з'явився у судове засідання, не повідомив суду про причини неявки. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд дійшов до наступного висновку. Встановлено, що 02.04.2007 р. між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] - відповідачем по справі, був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 23-35.2/355, а саме: кредиту в межах максимального ліміту заборгованості в сумі 26 400,00 дол. США на строк до 29 березня 2017 року із сплатою 13,0 % річних. Кредитні кошти були надані шляхом видачі готівки з позичкового рахунку в Коломийському відділенні АКБ „Укрсоцбанк" в межах максимального ліміту заборгованості, що діє на дату отримання траншу. Згідно ст.1 підписаного кредитного договору відповідачу надавались кредитні кошти на строк до 29 березня 2017 року на споживчі потреби (п.1.2. договору). Згідно з п.п. 3.3.7., 3.3.8., 3.3.9. кредитного договору відповідач зобов'язаний повернути отриманий кредит в повному обсязі та в строк, встановлений договором, сплачувати банку проценти за користування кредитом в розмірі та порядку, передбаченими кредитним договором. Згідно до п.3.3.7. договору про надання відновлювальної кредитної лінії Позичальник зобов'язаний сплачувати кредитору проценти в розмірі, передбаченому п.1.1.1. даного договору та комісії в розмірах та в порядку, визначеному п. 2.6., 2.8., 2.9. договором. Згідно з п. 4.5. договору про надання відновлювальної кредитної лінії в разі невиконання або неналежного виконання Позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.7., 3.3.8., 3.3.9. цього договору, протягом більше ніж 60 (шістдесят) календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив та відповідно, Позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Згідно з ст.4 договору про надання відновлювальної кредитної лінії у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань по кредитному договору, позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки та інше майно, яке надане в якості забезпечення виконання зобов'язань. Майновим поручителем, тобто стороною за вказаним договором, яка бере на себе зобов"язання відповідати перед кредитором у випадку невиконання боржником умов договору, є [PERSON] - відповідач-1 по справі. З метою забезпечення виконання даного кредитного договору, позивач уклав з відповідачем-1 іпотечний договір б/н від 02 квітня 2007 року, який посвідчений приватним нотаріусом Коломийського районного нотаріального округу Досин Н.Ф., згідно якого в іпотеку було надано майно відповідача -1 - трьохкімнатна квартира, загальною площею 65,9 м.кв., житловою - 40,5 м.кв., що розташована в [ADDRESS], яка належить відповідачу-1 на праві власності на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Досин Н.Ф. 11 травня 2005 року по реєстру № 1315 та зареєстрованого Коломийським МБТІ 16 травня 2005 року витяг про реєстрацію прав власності на нерухоме майно № 7251687, реєстраційний номер 10714098, номер запису 4165 в книзі Д21. Згідно ст.2,4 іпотечного договору Іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки при невиконанні або неналежному виконанні зобов'язань боржником за основним зобов'язанням, несвоєчасної або неналежної сплати процентів після настання строку їх сплати, недотримання графіку часткового погашення кредиту згідно умов основного зобов'язання, невиконання або неналежне виконання боржником будь-яких інших умов основного зобов'язання. Як вбачається з рішення Коломийського міськрайонного суду від 17 жовтня 2012 року по справі №2-216/2011р. , судом вже було розглянуто справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON], проживаючої в [ADDRESS] , третя особа [PERSON], проживаючого в [ADDRESS]., про стягнення заборгованості, шляхом звернення стягнення на заставне майно. Даним рішенням позовні вимоги банку було задоволено в повному обсязі - звернуто стягнення на предмет іпотеки - трьохкімнатну квартиру, загальною площею 65,9 м.кв., житловою - 40,5 м.кв., що розташована в [ADDRESS], яка належить на праві приватної власності [PERSON] для погашення заборгованості перед ПАТ «Укрсоцбанк» по договору про надання відновлювальної кредитної лінії від 2 квітня 2007 року укладеного між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] за період з 11 жовтня 2007 року по 8 жовтня 2009 року в сумі 226026 грн. 34 коп. шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження, встановивши для подальшої реалізації початкову погоджену вартість заставного майна в сумі 166 650 грн. Дане рішення набрало законної сили. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору і у встановлений законом строк. Згідно ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша кредитна установа зобов"язується надати грошові кошти (кредит) у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність (оперативне управління) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей такого ж роду і якості. Статтею 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Стаття 625 ЦК України зазначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до вимог ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам ч.3 ст.533 ЦК України. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст.82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно правової позиції ВСУ (постанова ВСУ від 22.03.2017 у справі №6-2967цс16) ВСУ зазначив, що відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку» в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Можливість виникнення права власності за рішенням суду передбачена у статтях 335 та 376 ЦК України. В інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема з правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій ідеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Крім цього, в правовій позиції ВСУ постанова від 08.02.2017 у справі №6-2560цс16) зазначено,що що відповідно до частини п'ятої статті 3 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У частині першій статті 598 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Оскільки забезпечені іпотекою зобов'язання за договором кредиту виконано в повному обсязі, то зобов'язання за договором іпотеки, які є похідними від кредитного договору, припиняються. У постанові №6-78цс12 Верховний Суд дійшов висновку про те, що, якщо в договорі поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, умова цього договору про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не вважається встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки це суперечить ч.1 ст.251 та ч.1 ст.252 ЦК, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч.4 ст.559 цього кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Так, як вбачається з рішення по справі №0909/2150/2012 судом вже було стягнуто з відповідачки [PERSON], 3-х кімнатну квартиру, яка виступала об'єктом іпотеки по вищезгаданому кредитному договору, тобто задоволено позовні вимоги в повному обсязі. Звертаючись до суду , позивач не вказав, що щодо відповідача , який був третьою особою по вищевказаній справі, вже виносились судові рішення по тому самому предмету та обставинам, стягувались кошти і вимоги були задоволені. Більше того в матеріалах долученої справи є лист звернення позивача від 30.10.2012 року (а.с.978 долученої цивільної справи №0909/2150/2012) про надання виконавчих листів по рішенню, що набрало законної сили, які були направлені банку у встановленому законом порядку,про що свідчить супровідна, яка є в матеріалах справи. Згідно ст.61 Конституції України , ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Судом долучено до матеріалів справи відповідь від Коломийського відділу ДВС про відсутність виконавчого листа про стягнення з відповідача коштів, однак суд зауважує, що саме позивачу, на його ж прохання, було надіслано виконавчі листи по справі №0909/2150/2012 (а.с.978) , відповідно в даному випадку контроль за отриманням виконавчих листів та рішення суду повністю лежить на позивачі. Зважаючи на те,що щодо відповідача вже було винесено рішення про стягнення коштів по даному договору,яке набрало законної сили, суд вважає, що позовні вимоги не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed