Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Бєлої О.М., ПАТ «КБ «Надра» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення банку з ринку про визнання дій неправомірними, скасування запису про іпотеку та заборони відчуження на нерухоме майно (а.с. 1-7, 52-58). Мотивував позов тим, що 16.01.2013 року він став переможцем прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна за адресою [ADDRESS] , що підтверджується протоколом № 28/033/12/А-1 від 16.01.2013 року. 25.01.2013 року сплатив кошти за придбане майно. 08.02.2013 року головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ У Вінницькій області складено акт про проведені прилюдні торги. 19.03.2013 року приватним нотаріусом Бєлою О.М. видане свідоцтво №\~163 від 19.03.2013 року на право власності на нежитлове приміщення, площею 62,9 кв.м., по [ADDRESS] . В 2020 році позивач дізнався, що придбане ним майно перебуває під обтяженням, запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №380964. Також позивачу стало відомо, що в реєстрах міститься запис про іпотеку № 380989, відповідно до якого зареєстровано іпотеку на майно - нежитлове приміщення по [ADDRESS] на підставі договору іпотеки № 2550 від 18.09.2007 року, виданого приватним нотаріусом Миронюк Н.В., а підставою для внесення запису є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 970314 від 19.03.2013 року о 10:47:02, прийняте приватним нотаріусом Бєлою О.М. Договір іпотеки 19.03.2013 року позивач не укладав, вказане обтяження накладене нотаріусом через 10 хвилин після реєстрації права власності на придбане майно в реєстрі. 06.07.2020 року [PERSON] подав заяву нотаріусу про припинення іпотеки і 07.07.2020 року звернувся до ПАТ КБ «Надра» про видачу довідки про погашення іпотеки. 16.07.2020 року нотаріус Бєлая О.М. надала відповідь про відмову в припиненні іпотеки, оскільки при проведенні державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна було здійснено перенесення наявних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек у відповідності до норм закону. Вважає, що такі дії нотаріуса Бєлої О.М. суперечать нормам ст. 74 Закону України «Про нотаріат», ст. 17 Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» оскільки нотаріус самостійно прийняла рішення про обтяження майна іпотекою на підставі договору № 2550 від 18.09.2007 року, якого він не укладав, і який був посвідчений іншим нотаріусом Миронюк Н.В., крім того, іпотека припинилась в зв`язку з реалізацією предмета іпотеки на прилюдних торгах, тому новий запис про іпотеку порушує його право як власника нерухомого майна. З врахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с. 52-58) позивач [PERSON] просив визнати дії державного реєстратора Бєлої Оксани Миколаївни щодо внесення запису про іпотеку № 380989 відповідно до якого зареєстровано іпотеку на майно (нежитлове приміщення за адресою [ADDRESS] ) на підставі договору іпотеки № 2550 від 18.09.2007 року, виданого приватним нотаріусом Миронюк Н.В., та прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 970314 від 19.03.2013 року о 10:47:02, незаконними; скасувати запис про іпотеку № 380989 та заборону відчуження на нерухоме майно, а саме нежитлове приміщення за адресою [ADDRESS] , реєстраційний запис № 23723405101 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Судом вчинені наступні процесуальні дії. 19.10.2020 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху (а.с. 34). 11.11.2020 року Вінницьким міським судом Вінницької області відкрите провадження у справі за позовом [PERSON] до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Бєлої Оксани Миколаївни, третя особа - ПАТ «КБ «Надра» про визнання дій неправомірними, скасування запису про іпотеку та заборони відчуження на нерухоме майно та призначене підготовче засідання на 10.12.2020 року (а.с. 42). \~ \~ \~ \~09.12.2020 року позивач [PERSON] подав заяву про зміну позовних вимог (а.с. 51-58). \~ \~ \~ \~20.01.2021 року постановлено ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 15.02.2021 року (а.с. 75). 01.02.2021 року, 23.02.2021 року постановлені ухвали про забезпечення участі в засіданнях в режимі відеоконференції представника ПАТ КБ «Надра» Музичук Л.В. (а.с. 85, 99). В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав відповідно до обставин, викладених в позовній заяві. Додатково суду повідомив, що він звертався до ПАТ «КБ «Надра» щодо видачі довідки про погашення боргу по кредиту та зняття іпотеки з майна, але відповіді так і не отримав. Оскільки іпотека припинилась в зв`язку з продажем майна на прилюдних торгах, він отримав акт про прилюдні торги, свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, але ні представник банку, ні державний виконавець не звернулись з заявами про скасування запису про іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, тому іншим шляхом, ніж в судовому порядку, він не зможе захистити своє право. Крім того, вважає дії нотаріуса як державного реєстратора щодо внесення запису про іпотеку 380989 та прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 970314 від 19.03.2013 року незаконними, оскільки іпотека припинена в зв`язку з продажем майна, проте нотаріус внесла новий запис про обтяження майна іпотекою за договором, якого він не укладав. Просив позов задоволити в повному обсязі. \~ \~ \~ \~ Представник відповідача [PERSON] заперечила щодо позовних вимог, підтримала відзив (а.с. 61-63). Додатково суду повідомила, що [PERSON] не звертався ні до ДВС, ні до ПАТ КБ «Надра» з заявою про надання повідомлення нотаріусу для припинення іпотеки і зняття обтяження в зв`язку з продажем майна, тому на підставі Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нотаріус перенесла записи про іпотеку та про заборону відчуження нерухомого майна (з відкриттям розділу). Нотаріус діяла виключно в межах Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про нотаріат» і не могла самостійно приймати рішення про припинення іпотеки і обтяження без ініціативи кредитора або державного виконавця. Просила відмовити в задоволенні позову і стягнути з позивача судові витрати. \~ \~ \~ \~Відповідач приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Бєлая О.М. позов не визнала, підтримала відзив. Пояснила, що станом на березень 2013 року діяв Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затверджений постановою КМУ від 26.10.2011 року, та ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», згідно яких державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов`язаний подати протягом п`яти днів з дня припинення іпотеки, а у разі придбання майна з прилюдних торгів, що є предметом іпотеки, державна реєстрація припинення іпотеки проводиться на підставі заяви державного виконавця. Оскільки таких заяв від обтяжувача, державного виконавця не надходило, вона не могла самостійно прийняти рішення про припинення іпотеки, тому перенесла запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Представник відповідача ПАТ «КБ «Надра» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення банку з ринку - Музичук Л.В. подала письмовий відзив на позов, згідно якого просила відмовити в задоволенні позову. Суду повідомила, що Фонд здійснює виведення ПАТ «КБ «Надра» з ринку з 28.09.2020 року. За наявною інформацією право вимоги по кредитному договору [PERSON] від 18.09.2007 року було відступлено ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» відповідно до результатів аукціону від 22.05.2020 року, оскільки у [PERSON] була кредитна заборгованість перед банком. Тому на підставі ст.ст. 514, 516 ЦК України відбулась заміна кредитора у зобов`язанні. Оскільки даний кредит забезпечувався договором іпотеки від 18.09.2007 року і з метою не порушення прав нового кредитора просила відмовити в задоволенні позову. Вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до протоколу № 28/033/12/А-1 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, що належить фізичній особі [PERSON] , загальною площею 62,9 кв.м., розташованого по [ADDRESS] , переможцем прилюдних торгів став [PERSON] , запропонувавши найбільшу суму (а.с. 11). На підставі протоколу 08.02.2013 року головним державним виконавцем ВПВР УДВС ГТУЮ у Вінницькій області складений акт про проведені прилюдні торги, затверджений начальником відділу (а.с. 14). 19.03.2013 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Бєлою О.М. видане свідоцтво про право власності на придбане [PERSON] майно - приміщення магазину, загальною площею 62,9 кв.м., що складається з торгового залу 72-1, складу 72-2, кабінету 72-3, убиральні 72-4, умивальника 72-5, тамбура 72-6, що розташований в [ADDRESS] . Право власності [PERSON] зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.03.2013 року (а.с. 15, 16). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в державному реєстрі наявний запис 380989 від 18.09.2007 року про іпотеку нерухомого майна по [ADDRESS] на підставі договору іпотеки 2550 від 18.09.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Миронюк Н.В., згідно якого іпотекодавцем є [PERSON] , іпотекодержателем ВАТ КБ «Надра», строк виконання основного зобов`язання до 18.09.2022 року (а.с. 19). Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) 970314 від 19.03.2013 року приватний нотаріус Бєлая О.М. Нотаріусом Бєлою О.М. також зроблено відмітку про перенесення цього запису 380989 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 19.03.2013 року (а.с. 22). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна в державному реєстрі також наявний запис 380964 від 18.09.2007 року про обтяження нерухомого майна по [ADDRESS] на підставі договору іпотеки 2550 від 18.09.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Миронюк Н.В., згідно якого іпотекодавцем є [PERSON] (а.с. 20). Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) 970314 від 19.03.2013 року приватний нотаріус Бєлая О.М. Нотаріусом Бєлою О.М. також зроблено відмітку про перенесення цього запису 380964 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 19.03.2013 року (а.с. 21). 06.07.2020 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Бєлої О.М. із заявою про зняття заборони на нерухоме майно та отримав письмову відповідь про те, що нотаріусом здійснено перенесення наявних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек, що ідентифікували об`єкт нерухомого майна, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 24). Підстав для зняття обтяження немає. Обґрунтовуючи позові вимоги [PERSON] зазначив, що нотаріусом, як державним реєстратором, вчинені неправомірні дії щодо внесення 19.03.2013 року записів про іпотеку та прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень після набуття ним права власності на майно, на підставі іпотечного договору, який він не укладав. Крім того, іпотека є припиненою внаслідок продажу майна з прилюдних торгів, тому записи в реєстрі про іпотеку і про заборону підлягають скасуванню. При вирішенні спору суд застосовує норми Закону України «Про нотаріат», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в редакціях, що діяли станом на 19.03.2013 року. При вирішенні питання щодо способу захисту прав позивача суд застосовує також норми Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в чинній редакції. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( в редакції від 01.01.2013 року) у випадках, передбачених цим Законом, державним реєстратором є нотаріус як спеціальний суб`єкт, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно. Порядок проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень визначається ст.ст. 15, 16 Закону. Так, державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого право набувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених цим Законом. Відповідно до п. 9 ст. 16 Закону державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувала, яку він зобов`язаний подати протягом п`яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів. У разі придбання (передачі) за результатом прилюдних торгів (аукціонів) нерухомого майна, що є предметом іпотеки, державна реєстрація припинення іпотеки проводиться на підставі заяви державного виконавця. Відповідно до\~п.\~29\~Порядку ведення\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно в\~редакції,\~що діяв\~станом на\~19.03.2013\~року,\~у випадках,\~установлених законодавством,\~державний реєстратор додатково вносить до відповідного запису про інше речове право та суб`єкта цих прав, про обтяження прав на нерухоме майно та суб`єкта цих прав Державного реєстру прав відомості про перенесення записів про інші речові права, відмінні від права власності, обтяження речових прав із розділів, спеціального розділу Державного реєстру прав, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек та Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Під час перенесення записів дата та час державної реєстрації таких речових прав на нерухоме майно, їх обтяжень відповідає даті та часу їх державної реєстрації у відповідних розділах/реєстрах і залишається незмінною. Крім того, відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат» (в реакції станом на 19.03.2013 року) одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації, зокрема, про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. В судовому засіданні встановлено, що при видачі нотаріусом Бєлою О.М. свідоцтва про право власності на майно, придбаного з прилюдних торгів, і реєстрації права власності за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно приміщення магазину [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 23723405101) нотаріусом були перенесені записи про іпотеку з Державного реєстру іпотек (№ 380989) і про обтяження з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (№ 380964). Іпотекодавцем і особою, майно/права якої обтяжуються вказана [PERSON] (а.с. 18-22). Такі дії нотаріусом Бєлою О.М. вчинені відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 01.01.2013 року), оскільки ні заяви обтяжувача ПАТ «КБ «Надра», ні заяви державного виконавця про припинення іпотеки, припинення обтяження, нотаріусу не надходило, тому підстав для невнесення вказаних записів до реєстру у нотаріуса не було. Твердження позивача про те, що нові записи № 380989 і № 380964 були вчинені нотаріусом Бєлою О.М. неправомірно, після реєстрації права власності за [PERSON] і на підставі договору іпотеки 2250 від 18.09.2007 року, стороною якого не є [PERSON] , і договір на підставі ст. 17 Закону України «Про іпотеку» вважається припиненим, є безпідставними і такими, що суперечать встановленим в судовому засіданні обставинам і Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (з відмітками нотаріуса саме про перенесення цих записів). При перенесенні записів дата та час державної реєстрації іпотеки, обтяження залишилась незмінною і відповідає даті та часу їх державної реєстрації у відповідних розділах/реєстрах 18.09.2007 року (час 18:58:38 для реєстрації іпотеки та час 18:49:11 для реєстрації обтяження) (а.с. 19). Також суд приймає до уваги, що відповідно до ст. 74 Закону України «Про нотаріат» нотаріус в силу своїх повноважень не приймає рішення про припинення іпотеки за наявності підстав, визначених ст. 17 Закону України «Про іпотеку», а відповідного повідомлення банку не надходило. Відповідні позовні вимоги позивачем (або іншою заінтересованою особою, стороною договору іпотеки) також не пред`явлені і судом не розглядались. Таким чином, підстав для визнання неправомірними дій нотаріуса Бєлої О.М. як державного реєстратора, вчинених нею 19.03.2013 року, немає. Позовні вимоги [PERSON] про скасування запису про іпотеку № 380989 та заборони відчуження на нерухоме майно нежитлове приміщення в [ADDRESS] (реєстраційний запис 23723405101 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно) також задоволенню не підлягають. Ці вимоги є похідними від вимоги щодо визнання дій нотаріуса неправомірними, тому підстав для їх задоволення немає. Крім того, [PERSON] обґрунтовував позов в цій частині і тим, що внаслідок продажу майна з прилюдних торгів іпотека припинилась, але ні банк, ні державний виконавець із заявами про припинення іпотеки і скасування записів не звертались, тому іншого способу захисту його прав немає. Суд вважає, що з цих підстав вимоги позивача також не підлягають задоволенню. За змістом статей\~3,\~15,\~16 ЦК України\~правовою підставою для звернення до суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що у такий спосіб буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. Отже, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі\~№ 569/17272/15-ц). За змістом пункту 1 частини першої\~статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~ державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до\~статті 11 зазначеного Закону\~державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим\~Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. У статті 26\~Закону України\~"Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень" \~(у редакції від 01.01.2013 року, яка діяла на час вчинення дій приватним нотаріусом Бєлою О.М.) було встановлено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Згідно із\~Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набрав чинності з 16.01.2020 року, статтю 26\~Закону України\~"Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень" викладено у новій редакції. Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26\~Закону (у редакції, чинній із 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37\~цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37\~цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього\~Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). За змістом наведеної норми у чинній редакції на відміну від положень частини другої статті 26\~Закону\~у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Викладене свідчить, що з 16.01.2020, тобто на час звернення [PERSON] до суду з позовом такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна закон\~не передбачав. Такий спосіб судового захисту в практичному аспекті не зможе забезпечити і гарантувати позивачу [PERSON] відновлення порушеного права та не спроможний надати позивачу ефективний захист його прав. Отже, за змістом цієї правової норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про іпотеку (обтяження), тому починаючи з 16.01.2020 цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків за процедурою, визначеною у\~ Законі України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Аналогічні правові висновки наведені у постановах Верховного Суду від 03.02.2021 року у справі № 278/3367/19, від 03.09.2020 року у справі № 914/1201/19, від 23.06.2020 у справах №\~\~ 906/516/19, №\~\~ 905/633/19, №\~\~ 922/2589/19, від 30.06.2020 у справі №\~\~ 922/3130/19, від 14.07.2020 у справі №\~\~ 910/8387/19, від 20.08.2020 у справі №\~\~ 916/2464/19. Таким чином, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити в зв`язку з тим, що позивачем обраний не ефективний спосіб захисту своїх прав. Також в судовому засіданні було встановлено, що заява від [PERSON] до ПАТ КБ «Надра» про видачу довідки про припинення іпотеки в зв`язку з продажем на прилюдних торгах іпотечного майна за адресою [ADDRESS] , не надходила (відповідь Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «КБ «Надра» з ринку від 18.03.2021 року). Тому доказів порушення прав позивача відповідачем - ПАТ КБ «Надра» в матеріалах справи немає. Крім того, в судовому засіданні 19.04.2021 року стало відомо із відзиву представника ПАТ «КБ «Надра» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення банку з ринку, що зобов`язання [PERSON] по кредитному договору від 18.09.2007 року не погашене, а право вимоги по даному кредитному договору було відступлене 22.05.2020 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» (код ЄДРПОУ 40696815). В судовому засіданні 19.04.2021 року позивачу було роз`яснене право на залучення до участі у справі ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» в якості співвідповідача, на заміну відповідача або залучення ТОВ в якості третьої особи без самостійних вимог, проте позивач [PERSON] заперечив взагалі щодо участі ТОВ «Дніпрофінансгруп» в даній справі і відповідного клопотання не заявив, оскільки вважав, що правовідносини між сторонами виникли ще в 2013 році, тому рішення у справі не вплине на права і обов`язки нового кредитора і ТОВ не має відповідає за позовом. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Клопотання позивача на підставі ст. 51 ЦПК України щодо заміни неналежного відповідача або залучення до участі співвідповідача - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» не надійшло і судом не вирішувалось, тому справу розглянуто в межах позовних вимог з ухваленням рішення про відмову в задоволенні позову. Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до ст.. 141 ЦПК України. Оскільки в задоволенні позову відмовлено сплачений позивачем судовий збір в сумі 1681,60 грн. слід залишити за позивачем (а.с. 40). Відповідачем надані докази понесення витрат на правничу допомогу: ордер на представництво інтересів відповідача [PERSON] адвокатом Лещенко С.В. (а.с. 65), акт щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт адвокатом Лещенко С.В. та їх вартості, квитанцією про оплату послуг на суму 10\~000 грн. Такий розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт (консультаційні послуги, написання відзиву, представництво інтересів в суді), значенням справи для відповідача (в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони). В судовому засіданні позивач [PERSON] не заявив клопотання про зменшення суми витрат на правничу допомогу в зв`язку з їх неспівмірністю. На підставі ст. 141 ЦПК України сума витрат на правничу допомогу підлягає стягненню з позивача [PERSON] на користь відповідача приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Бєлої О.М.

Outcome: approved