Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

17.10.12 р. [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій , подавши остаточні уточнення, просив суд постановити рішення, яким визнати за ним право власності на 3 / 4 частини квартири [ADDRESS] ; встановити порядок користування спірним житлом , виділивши у його володіння та житлові кімнати площею 17,8 кв.м., 8, 8 кв.м., балкон пл. 1,0 кв.м. ; у користування та володіння відповідача житлову кімнату пл. 12.0 кв.м. та лоджію пл. 1,5 кв.м. Приміщення кухні, ванної кімнати, вбиральні, коридору , вбудованої шафи, комори в підвалі залишити в спільному користуванні співвласників , зобов"язати відповідача звільнити приміщення житлових кімнат площею 17,8 кв.м., 8, 8 кв.м., балкону пл. 1,0 кв.м. від усіх належних йому речей та стягнути з відповідача судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право власності на квартиру така була в порядку приватизації передана на праві спільної сумісної власності чотирьом особам : йому, його синові - відповідачу по справі та батькам позивача [PERSON] та [PERSON] Після смерті батьків він на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом набув на праві власності 1/ 2 частку спірного майна. Зважаючи на ту обставину, що у праві спільної сумісної власності частки кожного із співвласників є рівними, на даний час йому належить 3 / 4 частки майна, що оспорюється відповідачем. Позивач, як власник майна, позбавлений можливості ним користуватись. Зокрема проживаючи у вказаній квартирі він користується лише кімнатою пл.8,8 кв.м. та відповідач чинить йому перешкоди у користуванні належним йому майном. Враховуючи наведене, просить встановити порядок користування спірним майном та в цілому задовольнити позовні вимоги. В процесі розгляду справи відповідач звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просить суд постановити рішення, яким припинити право спільної сумісної власності на спірну квартиру, визначивши частку кожного із співвласників - по 1 / 2. Заяву мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 26.02.97 р. спірна квартира на праві спільної сумісної власності була передана чотирьом особам - йому, батькові та його батькам. Частки між співвласниками не були визначені. Протягом 12 років позивач по основному позову постійно проживав за межами України, жодних витрат на утримання майна не ніс. [PERSON] за власні кошти, фактично за згодою інших співвласників зробив капітальний євроремонт квартири з обладнанням такої вмонтованими меблями та побутовою технікою, що є невід"ємною її частиною, чим значно поліпшив спільне майно. Відтак вважає, що має право на збільшення своєї частки у спільному майні. Тому просить суд визначити частки , вказавши що кожному із співвласників належить по 1 / 2 частині спірної квартири. Крім того зазначає, що у спірній квартирі проживає його сім"я - дружина та троє малолітніх дітей, права яких будуть порушені внаслідок задоволення основного позову. Оскільки жодних перешкод у користуванні квартирою він не чинить відповідачу по зустрічному позову, просить суд відмовити в задоволення такого та задовольнити зустрічні вимоги. В судовому засіданні позивач по основному позову та його представник підтримали вимоги [PERSON], заперечили проти зустрічного позову та пояснили, що його позовними вимогами жодним чином не порушуються права дружини та дітей відповідача, оскільки їх права є похідними від прав власника , що вже встановлено судовим рішенням. На даний час будучи власником більшої частини квартири, позивач не має змоги користуватись своїм майном, оскільки його право у повному обсязі не визнається відповідачем. Жодної згоди на проведення будь-яких ремонтних робіт у квартирі він не давав, такий проведений відповідачем на свій розсуд . Проте останній не позбавлений можливості звернутись до суду з позовом про відшкодування йому вартості ремонтних робіт. Права на збільшення розміру частки у майні в зв"язку з проведенням поточного ремонту квартири відповідач не має, оскільки і до ремонту, на момент виїзду позивача за кордон, квартира була в хорошому стані. Представник відповідача по основному позову заперечив проти основного позову, підтримав зустрічний та пояснив, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.02.97 р. квартира на праві спільної сумісної власності була передана чотирьом особам. Частки виділені не були, відтак з невідомих причин нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину, відповідно до якого відповідач по зустрічному позову став власником 1 / 2 частини спірного житла, з чим не згідний його довіритель. Так, позивач по основному позову протягом 12 років проживав за межами України, не утримував спірне житло. За цей час його довірителем було значно покращене спірне майно - проведено євроремонт квартири з обладнанням вмонтованих меблів та побутових приладів, що є на даний час невід"ємною частиною квартири. Тому вважає, що припинивши право спільної сумісної власності на частину квартири сторонам спірне житло має належати по 1 / 2 частині. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши зібрані по справі докази, з"ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що основний позов підлягає до задоволення, зустрічний підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 19.07.02 р. на праві власності належить 1 / 2 частка квартири [ADDRESS]. Інша частина квартири на праві спільної сумісної власності належить позивачу та відповідачу на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 26.02.97 р. , виданого виконкомом Львівської міської ради народних депутатів , що стверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно( а.с. 5) та копії свідоцтва ( а.с.4). Спірна квартира складається з трьох кімнат площею 17,8 кв.м., 8,8 кв.м., 12 кв.м., лоджії пл. 1,5 кв.м., балкону пл. 1 кв.м., кухні, коридору , ванної кімнати, вбиральні, вбудованої шафи. До квартири належить комора в підвалі пл.. 1,5 кв.м. Загальна площа спірного житла становить 65,7 кв.м., що стверджується свідоцтвом про право власності на квартиру, технічним паспортом ( а.с. 6). Згідно довідки ЛКП" Балатон 409" від 08.08.12 р. за адресою спірного житла проживають та зареєстровані позивач, відповідач по справі, що є його сином та двоє малолітніх внуків. Як визнано сторонами, за адресою [ADDRESS] проживає без реєстрації також дружина відповідача по основному позову . Крім того, [INFO] в сім"ї [PERSON] народився син , який теж проживає за адресою спірного житла. Даних щодо його реєстрації за вказаною адресою суду не представлено. В силу дії ч. 1 ст. 61 ЦПК України безспірною є та обставина, що позивач по основному позову на даний час проживає у кімнаті пл. 8,8 кв.м. Інші житлові кімнати за вказаною адресою займає сім"я відповідача. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд вважає підставними вимоги по основному позову щодо визнання за позивачем права власності на 3 / 4 частки спірної квартири, оскільки таке оспорюється відповідачем. Так, не оскаржуючи у зустрічній заяві свідоцтво про право на спадщину, на підставі якого [PERSON] набув на праві власності 1 / 2 частку у спірній квартирі, представник в усних поясненнях зазначає про те, що таке було видане неправомірно, оскільки на час його видачі - 19.07.02 р. не були визначені частки між усіма співвласниками. Проте дана обставина суперечить вимогам ЦК України, що був чинним на момент видачі такого свідоцтва та Інструкції про вчинення нотаріальних дій. Відтак, позивач по основному позову правомірно набув на праві власності майно у цій частині. Що стосується іншої 1 / 2 частки у спірній квартирі, що залишилась у спільній сумісній власності сторін, то в силу дії ст. 370 ЦК України частки кожного із співвласників є рівними, відтак позивачу по основному позову на праві спільної часткової власності належить 3 / 4 частки спірної квартири. Статтею 321 ЦК України врегульовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Безпідставними, на думку суду є покликання позивача по зустрічному позову на ту обставину, що в результаті проведених ним ремонтних робіт у спірній квартирі його частка, що складає 1 / 4 має бути збільшена до 1 / 2. Так, як встановлено в судовому засіданні, згоди на проведення ремонтних робіт у спірній квартирі [PERSON] не давав. Крім того, надані в розпорядження суду квитанції на придбання побутової техніки та облаштування вмонтованих меблів не свідчить про те, що такі є невід"ємною частиною квартири, що значно поліпшує спільне майно, оскільки можуть підлягати заміні, демонтажу. Безпідставними, на думку суду, є і покликання позивача по зустрічному позову , як на підставу для задоволення позову в частині збільшення розміру його частки на вимоги ст. 70 СК України, оскільки на правовідносини, що виникли між сторонами дія такої не поширюється. На думку суду, проведення поточного ремонту в квартирі, що розташована на четвертому поверсі дев"ятиповерхового будинку , не може слугувати підставою для збільшення розміру частки співвласника , оскільки не здобуто доказів і того, що до проведення такого ремонту квартира знаходилась в непридатному для проживання стані . В подальшому позивач не зустрічному позову не позбавлений можливості звернутись до суду з вимогою про стягнення коштів за виконані ремонтні роботи. Відповідно до вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На даний час позивач по основному позову, будучи власником 3 / 4 спірної квартири, користується лише житловою кімнатою пл. 8,8 кв.м., що на думку суду порушує його права. Суд не приймає до уваги твердження відповідача по основному позову про те, що внаслідок встановлення порядку користування спірним майном по варіанту, запропонованому позивачем, будуть порушені права його малолітніх дітей та дружини, що проживає там без реєстрації, оскільки інтереси інших осіб, які не є власниками квартири значення не мають та не повинні враховуватись , оскільки їх право на користування квартирою є похідним від прав власника. Відтак, суд приходить до висновку, що є підставною і вимога позивача по основному позову в частині встановлення порядку користування спірною квартирою по варіанту, запропонованому [PERSON], оскільки такий буде відображати права та інтереси кожного із співвласників майна, залежно від розміру їх частки. Крім того, дане право позивача по основному позову закріплене у вимогах ст.ст. 364,367, 358 ЦК України. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуванні та розпорядження своїм майном, що врегульовано ст. 391 ЦК України . В силу дії вказаної норми до задоволення підлягає і вимога позивача по основному позову в частині звільнення приміщень житлових кімнат площею 17,8 кв.м., 8, 8 кв.м., балкону пл. 1,0 кв.м. від усіх належних відповідачу по первісному позову речей. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що основний позов підлягає до задоволення, зустрічний підлягає частковому задоволенню Крім того, силу дії ст. 88 ЦПК України до стягнення [PERSON] в користь [PERSON] підлягають судові витрати у розмірі 8 687 грн. 96 коп., що складаються з судового збору та витрат на правову допомогу.

Outcome: partial