Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

06 лютого 2018 року [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], звернулася до суду з позовом до Об"єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. Просить суд визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON], яка померла 13 лютого 2014 року в м. Красний Лиман Донецької області, на земельні ділянки, розташовані на території Лиманської міської ради Донецької області ( колишньої Дробишевської селищної ради) а саме: площею 0,6977 га, кадастровий №1423055400:03:001:1586, та площею 3,9687 га, кадастровий №1423055400:03:001:1587, призначені для ведення сільськогосподарського виробництва. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, підтвердив викладені в позовній заяві обставини та суду пояснив, що 13 лютого 2014 року в м. Красний Лиман Донецької області померла його матір. Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається із земельних ділянок, розташованих на території Лиманської міської ради Донецької області ( колишньої Дробишевської селищної ради). Позивач як єдиний спадкоємець у встановленому законом порядку прийняв спадщину, однак постановою державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори від 20 грудня 2017 року у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно позивачу було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, які підтверджують право власності померлої на земельні ділянки (державний акт). Однак, оригінали державних актів на право власності на земельні ділянки на даний час не збереглися, в наявності є тільки копії. Тому позивач просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Представник Лиманської міської ради Донецької області [PERSON], що діє на підставі довіреності від 29 грудня 2017 року (а.с.74), в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, рішення по справі просила ухвалити на розсуд суду за наявними у справі документами (а.с.73).\~\~ Суд, вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належали земельні ділянки, призначені для ведення сільськогосподарського виробництва, площею 0,6977 га, кадастровий №1423055400:03:001:1586, та площею 3,9687 га, кадастровий №1423055400:03:001:1587, розташовані на території Лиманської міської ради Донецької області ( колишньої Дробишевської селищної ради). На піддтвердження вказаного факту позивачем надані копії державних актів на право власності на земельну ділянку: серії ЯМ № 469976 та серії ЯМ 469977 (а.с. 27, 28). Однак, оригінали вказаних державних актів втрачено, що підтверджується оголошенням, розміщеним у місцевій газеті м. Лиман "Зоря"№ 44 (12957)від 07 червня 2017 року (а.с. 19). Оскільни оригінали вказаних державних актів були втрачені, факт належності [PERSON] вказаних земельних ділянок підтверджується: - належним чином посвідченою копією рішення Краснолиманської міської ради від 13.07.2012 року № 6/16-1638 "Про затвердження технічних документацій із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянці [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дробишевської селищної ради (за межами населених пунктів)" згідно з яким вирішено передати у власність [PERSON] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Дробишевської селищної ради (за межами населених пунктів) земельні ділянки: площею 0,6977 га, кадастровий №1423055400:03:001:1586, та площею 3,9687 га, кадастровий №1423055400:03:001:1587 (а.с. 20); - посвідченими належним чином копіями ситуаційних схем розміщення земельних ділянок [PERSON], копією викопіювання земельних ділянок, копією заяви [PERSON] н ім"я Краснолиманського міського голови про заміну сертифікату про право на земельну долю (пай) на державник акт на право власності на землю від 27 лютого 2012 року (а.с. 23 - 25); - копіями витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-1403048272018 та НВ-1403048262018 від 16 січня 2018 року (а.с. 29-31, 32-34). Пунктом 5.1 Наказу Державного комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04.05.1999 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 04 червня 1999 року за № 354/3647 (втратив чинність 23 серпня 2013 року) зазначалося, що при втраті (псуванні) державного акту на землю власнику або землекористувачу видається відповідний дублікат. З 01 січня 2013 року набув чинності Закон України "Про державний земельний кадастр" відповідно до положень якого видання державних актів на право власності на земельну ділянку припиняється. Натомість документом, що посвідчує право власності, стало свідоцтво про право власності. У разі потреби, підтвердити своє право власності на земельну ділянку можна буде й витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або Державного земельного кадастру. Так, згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-1403048272018 та НВ-1403048262018 від 16 січня 2018 року земельні ділянки площею 0,6977 га, кадастровий №1423055400:03:001:1586, та площею 3,9687 га, кадастровий №1423055400:03:001:1587 належали саме [PERSON] (а.с. 29-31, 32-34). 13 лютого 2014 року [PERSON] померла, що підтверджується наданою позивачем копією свідоцтва про смерть серії І-НО № 923130, виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області 01 серпня 2015 року, актовий запис № 10 (а.с. 18). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається зі спірних земельних ділянок, розташованих на території Лиманської міської ради Донецької області ( колишньої Дробишевської селищної ради) а саме: площею 0,6977 га, кадастровий №1423055400:03:001:1586, та площею 3,9687 га, кадастровий №1423055400:03:001:1587, призначених для ведення сільськогосподарського виробництва, ринкова вартість яких згідно висновку зі звіту про визначення експертної грошової оцінки земельних ділянок, складеного 20 грудня 2017 року ФОП [PERSON], станом на 20 грудня 2017 року складає 111994 гривень (а.с. 35-46). Згідно зі ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Позивач [PERSON] є сином померлої [PERSON], що підтверджується наданою позивачем копією свідоцтва про народження, виданого повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолиманського міського управління юстиції у Донецькій області 11 липня 2015 року, актовий запис № 53 (а.с. 26). Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] позивач [PERSON] як єдиний спадкоємець у встановленому законом порядку прийняв спадщину, надавши відповідну заяву до нотаріальної контори (а.с. 64), однак, постановою державного нотаріуса Краснолиманської державної нотаріальної контори [PERSON] від 20 грудня 2017 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи, який підтверджують право власності померлої на земельні ділянки (а.с. 16). \~Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно і регулюються Конституцією України,\~\~ЦК України,\~ЗК України\~та\~ЦПК України. Так, згідно із ст. ст. 41,\~55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1\~ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що\~\~кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 4 ЦПК України\~встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України\~встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. ч.1, 3\~ст.1296 ЦК України).\~\~\~\~ \~\~\~\~ Згідно із\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу\~ст.116 ЗК України, громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Ст. ст. 81,\~131 ЗК України\~передбачають, що громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, міни, дарування, ренти, успадкування та інших цивільно-правових угод. Відповідно до ч. 1\~ст. 1225 ЦК України\~право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1\~ст.1297 ЦК України). Відповідно до\~ст. 17 Закону України від 23.02.2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~суди застосовують при розгляді справ\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~та практику Суду як джерело права. Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Будченко проти України», «найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним». На теперішній час законні підстави для втручання органу влади у мирне володіння майном, а саме, для припинення (обмеження) можливості [PERSON] користуватися та розпоряджатися земельними ділянками, що входить до спадкового майна та належить йому в порядку спадкування, відсутні. Враховуючи викладене, суд вважає що позовні вимоги [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], обгрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки земельні ділянки, розташовані на території Лиманської міської ради (колишньої Дробишевської селищної ради) Донецької області, правомірно належали [PERSON]. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Outcome: approved