Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визначення порядку користування жилим приміщенням, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом вселення, мотивуючи свої вимоги тим, що спірним жилим приміщенням є квартира [ADDRESS], в якій на даний час зареєстровано 3 особи - позивачі [PERSON], [PERSON] та їх батько [PERSON] Влітку 2016 року відповідач почав чинити перешкоди позивачам у користуванні квартирою, не впускає їх, у зв"язку з чим позивачі неодноразово зверталися до правоохоронних органів. На підставі викладеного позивачі звертається до суду з даним позовом, в якому просять суд визначити порядок користування жилим приміщенням, відповідно до якого виділити позивачам у користування кімнату, площею 16, 5 кв.м., а відповідачу - кімнату, площею 12, 3 кв.м.; усунути перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом вселення позивачів до вказаної квартири, а також зобов"язати відповідача не чинити позивачам перешкоди у користуванні квартирою. У судовому засіданні представники позивачів уточнили позовні вимоги, просили їх задовольнити у повному обсязі, а саме: визначити порядок користування жилим приміщенням, відповідно до якого виділити позивачам у користування кімнату, площею 17, 96 кв.м., а відповідачу - кімнату, площею 12, 04 кв.м.; усунути перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом вселення позивачів до вказаної квартири, а також зобов"язати відповідача не чинити позивачам перешкоди у користуванні квартирою. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення представників позивачів, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що спірним жилим приміщенням є двокімнатна квартира [ADDRESS]. Вказана квартира не приватизована, у ній на даний час зареєстровано три особи - позивачі [PERSON], [PERSON] та їх батько - відповідач [PERSON], що підтверджується відповідною довідкою. Квартира [ADDRESS] складається з двох кімнат, площею 17, 96 кв.м., та 12, 04 кв.м., що підтверджується поверховим планом. У своїх позовних вимогах позивачі просять суд визначити порядок користування спірною квартирою, усунути перешкоди у користуванні квартирою шляхом їх вселення та зобов"язати відповідача не чинити перешкоди у користуванні квартирою. Як встановлено при розгляді справи, з літа 2016 року відповідач [PERSON] чинить позивача перешкоди у користуванні спірною квартирою, у зв"язку з чим останні вимушені були неодноразово звертатися до органів поліції із відповідними заявами. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно із ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно із ч. 3 ст. 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування ним інакше, як з підстав, передбачених законом. Частинами 1,2 статті 64 Житлового кодексу України передбачено, що члени сім"ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов"язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім"ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов"язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім"ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім"ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Враховуючи вищевикладене та вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] про вселення до квартири [ADDRESS] підлягають задоволенню, оскільки вони не можуть потрапити до спірної квартири, хоча мають право користування вказаним житловим приміщення, а тому підлягають вселенню до спірної квартири. Що стосується позовних вимог про визначення порядку користування жилим приміщенням та зобов"язання відповідача не чинити перешкоди у користуванні квартирою, то слід зазначити наступне. Власникові, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. З наведених вище норм діючого законодавства вбачається, що лише власник майна може вимагати усунення перешкод у його користуванні та визначення порядку користування жилим приміщенням. Враховуючи те, що позивачі не є власниками чи співвласниками спірного жилого приміщення, оскільки право власності на дану квартиру не зареєстровано у встановленому законом порядку, суд вважає дані позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими, а тому такими, що не підлягають задоволенню. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивачів підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1102, 40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial