Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищевказаним позовом, в якому просять визнати недійсними кредитний договір від 01.09.2008 року № 883038/ФЛ, укладений між ВАТ КБ "Надра" та [PERSON], та договір поруки від 01.09.2008 року № 883038/ФЛ-П, укладений між ВАТ КБ "Надра" та [PERSON] В обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилаються на те, що 01.09.2008 року вони приїхали до приватного нотаріуса Новомосковського районного округу Аляб"євої Я.С. з метою оформлення договорів купівлі-продажу земельної ділянки, які їх вмовив оформити [PERSON], який зазначив, що сам брав участь в оформленні такого договору і переконував їх, що це не матиме для них будь-яких негативних наслідків. У нотаріуса було багато людей і їм було надано на підспис велику кількість документів, усвідомити зміст яких вони не мали жодної можливості. При цьому вони не отримали примірників підписаних ними документів, їм було пояснено, що ці документи будуть напряму передані фірмі, яка буде невідкладно займатися оформленням права власності на земельну ділянку. При цьому наміру укладати будь-які правочини, ніж договір купівлі-продажу земельної ділянки, у них не було, проте як з"ясувалося пізніше, серед великої кількості інших документів ними були підписані кредитний договір від 01.09.2008 року № 883038/ФЛ та Договір поруки № 883038/ФЛ-П від 01.09.2008 року. Позивачі зазначають, що при підписання зазначеного кредитного договору волевиявлення [PERSON] не відповідало його внутрішній волі. [PERSON] підписання документів пояснив лише формальностями, необхідними для оформлення купівлі-продажу земельної ділянки, проте підписанню такого договору мало передувати роз"яснення його наслідків. [PERSON] заперечувалась можливість виникнення реальних наслідків в результаті підписання "формальних" документів, в протилежному випадку такий документ [PERSON] не був би підписаний. Тому, мав місце обман, який полягав в запереченні з боку [PERSON] та замовчення з боку банка наявності обставин, які стали б перешкодою для вчинення правочину. Умисел ВАТ КБ "Надра" підтверджується тим, що в подальшому його працівниками були сфальсіфіковані документи на отримання кредитних коштів, в наслідок чого виникла ситуація, за якої з [PERSON] за помилково підписан6им договором стягуються грошові кошти, які ним не отримувалися, що свідчить про наявність корисливих мотивів та прямого умислу з боку відповідача ще при підписанні кредитного договору. Також, позивачі зазначають, що кредитний договір не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, оскільки була відсутня воля [PERSON] на отримання кредиту, грошові кошти за цим договором не були ним отримані. Тому вказаний кредитний договір був підписаний за відсутності наміру сторін на його виконання, а тому не може вважатись спрямованим на реальне настання правових наслідків, обумовлених ним. Позивачі з урахування уточнень зазначають, договір поруки № 883038/ФЛ-П від 01.09.2008 року, укладений між ВАТ КБ "Надра" на [PERSON] на забезпечення кредитного договору від 01.09.2008 року № 883038/ФЛ-П повинен бути визнаний недійсним, оскільки підпис поручителя, що міститься в цьому договорі, не належить [PERSON], що свідчить про відсутність волевиявлення [PERSON], спрямованого на укладання цього договору. В судовому засіданні позивач [PERSON], представники позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. У дане судове засідання позивачі з представниками не з"явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином, суду надана заява про розгляд справи у їх відсутність. Представник відповідача у судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди представника позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи. Третя особа в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, зважаючи на наступне. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 01.09.2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк "Надра" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 883038/ФЛ, предметом якого є надання банком позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення строковості та платності грошові кошти у сумі 197 668,80 доларів США в порядку і на умовах, визначених цим договором за програмою "Іпотечний конструктор". Цільовим призначенням використання кредиту зазначено: проведення розрахунку по договору купівлі-продажу від 01.09.2008 року, що укладений між позичальником та [PERSON], згідно якого позичальник придбає у власність нерухоме майно (земельну ділянку) загальною площею 2488,00 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS]; витрати позичальника, пов"язані з оформленням кредиту, оплата комісії за розрахунки за цим договором. Відповідно до п.1.3.1., п.1.4. кредитного договору відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 14,59% річних. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоди (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення кредиту. Банк надає позичальнику кредит строком до 11.08.2018 року, перший платіж до 25.09.2008 року. Пунктом 3.1. кредитного договору передбачено, що надання кредиту проводиться шляхом зарахування на поточний рахунок обраного тарифного пакету при наявності належним чином оформленої заяви на переказ готівки, сума у якій зазначена в іноземній валюті - доларах США; видача готівки позичальнику через касу банку при наявності належним чином оформленої заяви на видачу готівки, сума у якій зазначена у іноземній валюті - доларах США. Відповідно до п.3.3.1. кредитного договору -щомісячна сума мінімального необхідного платежу складає 2553,48 доларів США, перший платіж до 25.09.2008 року. 01.09.2008 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк "Надра" та [PERSON] було укладено договір поруки № 883038/ФЛ-П, згідно з яким цим договором поручитель зобов"язується перед кредитором за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов"язань, що витікають з кредитного договору № 883038/ФЛ від 01.09.2008 року, в тому числі: повернути до 11.08.2028 року кредит в сумі 197 668,00 доларів США, сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 14,59% річних, сплатити інші платежі, передбачені вказаним кредитним договором, сплатити можливі штрафні санкції (штраф, пеня). Поручитель повинен виконати зобов"язання в тому ж порядку, який встановлено для позичальника кредитним договором. На підтвердження своїх позовних вимог позивач [PERSON] посилається на те, що кредитних грошей за кредитним договором № 883038/ФЛ від 01.09.2008 року він не отримував, а докази на підтвердження отримання ним грошових коштів за кредитним договором були сфальсіфіковані працівниками банку. Встановлено, що Публічне акціонерне товариство банк "Надра" є правонаступником Відкритого акціонерного товариства банк "Надра". Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов»язків підставами виникнення цивільних прав та обов»язків є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту цивільних прав та інтересі передбачені ч.2 ст. 16 ЦК України. Згідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. У відповідності до ст.627 цього Кодексу відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначення умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов"язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суду позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати про центів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч.2, 3 цієї статті - порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно до ч.2, 3 ст. 554 ЦК України - поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.2 ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.2 цієї статті особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно до ч.3, 4, 5, 6 цієї ж статті волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, має вчинятися у формі, встановленій законом та бути спрямованим на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх та непрацездатних дітей. Згідно до ч.1, 3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Відповідно до ч.2 ст. 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно до ч.1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. У відповідності до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 цієї статті особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 - докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.3, 4 цієї статті - доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В зв"язку з зазначеним, з урахуванням заявлення клопотання позивачами про призначення у справі почеркознавчої експертизи, за клопотанням позивачів, які наполягали на тому, що [PERSON] не отримував у банку грошових коштів, зазначених у спірному кредитному договорі, судом було неодноразово витребувано відповідними ухвалами з ПАТ КБ "Надра" оригінали заяви про видачу/переказ готівки, видаткового ордеру, згідно з якими були видані кредитні кошти за вказаним кредитним договором, які надані суду не були, тому зазначені доводи позивача відповідачем спростовані не були. З огляду на встановлені обставини в даному випадку встановлення факту підписання договору поруки від 01.09.2008 року [PERSON] є можливим лише через експертне дослідження оригіналу цього договору поруки на предмет автентичності підпису позивача та в інший спосіб довести даний факт неможливо, ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2014 року було призначено проведення по справі судової почеркознавчої експертизи для з"ясування чи належать підписи на заяві на видачу/переказ готівки, яка подавалася від імені [PERSON] з метою одержання коштів відповідно до кредитного договору від 01.09.2008 року № 883038/ФЛ, укладеного між ВАТ КБ "Надра" та [PERSON] саме [PERSON], чи іншій особі; чи належать підписи на видатковому касовому ордері про видачу коштів від імені [PERSON] відповідно вказаного кредитного договору саме [PERSON] чи іншій особі; чи належать підписи в договорі поруки від 01.09.2008 року № 883038/ФЛ-П, укладеному між ВАТ КБ "Надра" та [PERSON] саме [PERSON] чи іншій особі. Одночасно судом було витребувано у відповідача оригінали документів, які підлягали експертному дослідженню, які надані суду не були, в зв"язку з чим ухвала суду експертною установою виконана не була та справа повернута до суду. Впродовж всього часу розгляду справи в суді стороною відповідача не було надано взагалі належних і допустимих доказів на підтвердження того за яких обставин [PERSON] отримав кредит та кредитні коштри у вказаному в кредитному договорі розмірі на підставі оспорюваного ним кредитного договору та за яких обставин між [PERSON] та банком був укладений та підписаний позивачкою оспорюваний між сторонами договір поруки, чим таким чином відповідач скористався наданими йому правами щодо надання доказів, передбаченими ЦПК України, відповідне клопотання про проведення почеркознавчного дослідження вказаного договору відповідачем не заявлялося. Таким чином, відповідачем не надано будь-яких доказів, що [PERSON] мав вільне волевиявлення на укладення цього кредитного договору від 01.09.2008 року № 883038/ФЛ та бажав досягнення згоди з усіх його істотних умов, а також отримав в кредит зазначені в договорі грошові кошти. Також, відповідачем не надано доказів того, що договір поруки від 01.09.2008 року № 883038/ФЛ-П був підписаний та укладений саме [PERSON] та того, що вона мала вільне волевиявлення на укладення цього договору поруки та бажала досягнення згоди з усіх його істотних умов. Зважаючи на викладене, вищевказані кредитний та договір поруки підлягають визнанню недійсними. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі слід віднести за рахунок відповідача, тому з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню понесені ним витрати по справі - сплачений судовий збір в сумі 114 грн. 70 коп., також на користь держави - судовий збір в сумі 114 грн. 70 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved