Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому після уточнення та збільшення позовних вимог (а.с.36-38,66-68) просив: - зобов'язати Деснянський відділ державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області в порядку реституції здійснити повторний продаж 1/5 частини квартири [ADDRESS]; -стягнути на користь позивача з Деснянського відділу Державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, Державного підприємства "СЕТАМ", [PERSON], солідарно, грошові кошти в сумі 22 206 грн. 50 коп., внесені в якості сплати за нерухоме майно, придбане на електронних торгах, а саме за 1/5 частину квартири [ADDRESS] (1 110 грн. 33 коп. із вказаної суми сплачено позивачем Державному підприємству ''СЕТАМ'' в якості гарантійного внеску за участь у електронних торгах щодо придбання 1/5 частини вказаної квартири); - стягнути на користь позивача з Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, Державного підприємства "СЕТАМ", [PERSON] відсотки за користування грошовими коштами позивача в порядку статті 536 ЦК України, у розмірі 4 536 грн. 72 коп. Також позивач ставив питання про відшкодування на його користь за рахунок відповідачів понесених ним судових витрат по справі. Вимоги заявленого позову [PERSON] обґрунтовував тим, що він, як переможець торгів, 15.12.2015 року вніс на депозитний рахунок Деснянського відділу ДВС кошти в сумі 21 096 грн. 17 коп. в якості сплати за 1/5 частину квартири [ADDRESS], придбану ним на електронних торгах, також ним було сплачено 1 110 грн. 33 коп. Державному підприємству "СЕТАМ", як гарантійний внесок за участь в електронних торгах. 13.06.2016 року рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 15.09.2016 року, було задоволено позовні вимоги [PERSON], визнано недійсними результати електронних торгів з реалізації 1/5 частини квартири [ADDRESS], проведених 09.12.2015 року, протокол №133071 проведення електронних торгів та акт державного виконавця від 18.12.2015 року про проведення електронних торгів. З посиланням на вказані обставини, позивач просив застосувати наслідки недійсності правочину та: - зобов'язати Деснянський відділ державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області в порядку реституції здійснити повторний продаж 1/5 частини квартири [ADDRESS]; -стягнути на користь позивача з Деснянського відділу Державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, Державного підприємства "СЕТАМ", [PERSON], солідарно, грошові кошти в сумі 22 206 грн. 50 коп., внесені в якості сплати за нерухоме майно, придбане на електронних торгах, а саме за 1/5 частину квартири [ADDRESS] (1 110 грн. 33 коп. із вказаної суми сплачено позивачем Державному підприємству ''СЕТАМ'' в якості гарантійного внеску за участь у електронних торгах щодо придбання 1/5 частини вказаної квартири); - стягнути на користь позивача з Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, Державного підприємства "СЕТАМ", [PERSON] відсотки за користування грошовими коштами позивача в порядку статті 536 ЦК України, у розмірі 4 536 грн. 72 коп. за період з 15.12.2015 року по 07.02.2017 року. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 21.02.2017 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Судом стягнуто з Деснянського відділу державної виконавчої служби м.Чернігів на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 21 096 грн. 17 коп., внесені в якості оплати за нерухоме майно, придбане на електронних торгах, а саме за 1/5 частину квартири [ADDRESS]. Стягнуто з Державного підприємства "СЕТАМ" на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 1 110 грн. 33 коп., сплачені в якості гарантійного внеску за участь в електронних торгах. Зобов'язано Деснянський відділ державної виконавчої служби м.Чернігів в порядку реституції здійснити повторний продаж 1/5 частини квартири [ADDRESS]. Стягнуто з Деснянського відділу державної виконавчої служби м.Чернігів, Державного підприємства "СЕТАМ" на користь [PERSON] по 275 грн. 60 коп. з кожного у відшкодування сплаченого судового збору. У задоволенні іншої частини позову відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить змінити оскаржуване рішення суду першої інстанції від 21.02.2017 року, задовольнивши його позовні вимоги в частині стягнення відсотків за користування грошовими коштами в сумі 4 536 грн. 72 коп., а також вирішити питання стосовно повного розподілу та стягненню документально підтверджених судових витрат позивача по даній справі. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. [PERSON] вважає, що судом першої інстанції безпідставно було відмовлено у задоволенні вимог його позову в частині стягнення з відповідачів відсотків за користування грошовими коштами в сумі 4 536 грн.72 коп. в порядку статті 536 ЦК України. Також [PERSON] зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано не вирішив питання в частині розподілу судових витрат, зокрема, не визначивши відшкодування на користь позивача з відповідачів суми судового збору, яка була сплачена позивачем при поданні заяви про забезпечення позову. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскільки результати електронних торгів щодо реалізації 1/5 частини квартири [ADDRESS], проведених 09.12.2015 року судом визнано недійсними, то Деснянський відділ державної виконавчої служби та Державне підприємство "СЕТАМ" необґрунтовано не повернули позивачу сплачені ним кошти за придбання 1/5 частини квартири [ADDRESS]. За даних обставин [PERSON] вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано не стягнув на його користь з відповідачів відсотки за користування грошовими коштами в сумі 4 536 грн. 72 коп. за період з 15.12.2015 року по 07.02.2017 року, на підставі статті 536 ЦК України. При цьому [PERSON] зазначає, що суд першої інстанції необгрунтовано не прийняв до уваги правову позицію Верховного Суду України, висловлену ним у постанові від 02.03.2016 року у справі №6-2491цс15 стосовно застосування статей: 536, 1212 ЦК України при визнанні судом недійсним договору купівлі- продажу. В іншій частині рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 21.02.2017 року [PERSON] не оскаржується. В апеляційній скарзі Деснянський відділ державної виконавчої служби м. Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржуване рішення суду є необґрунтованим, його ухвалено з порушенням норм матеріального права. Деснянський відділ державної виконавчої служби м.Чернігів Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області вказує, що кошти в сумі 21 096 грн. 17 коп., внесені [PERSON] на депозитний рахунок Деснянського відділу державної виконавчої служби, були перераховані розпорядженням державного виконавця № 13343585/436/25 від 25.01.2016 року в рахунок погашення заборгованості по аліментам згідно виконавчого листа №2-2935 від 15.06.2009 року, виданого Деснянським районним судом м.Чернігова, при цьому із вказаної суми 2 000 грн. були перераховані, як кошти за проведення експертної оцінки майна та витрат на організацію і проведення виконавчих дій. Доводи апеляційної скарги зазначають, що стягував аліментів у виконавчому провадженні - [PERSON], яка є вигодонабувачем за правочином щодо продажу 1/5 частини квартири [ADDRESS], оскільки вказані кошти були перераховані Деснянським відділом державної виконавчої служби в рахунок погашення заборгованості по аліментам згідно виконавчого листа № 2-2935 від 15.06.2009 року. На думку Деснянського відділу державної виконавчої служби м.Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, саме стягнення коштів у сумі 19 096 грн. 17 коп. з [PERSON] призведе до повернення сторін у первісний стан, який існував до укладення правочину, в подальшому визнаного недійсним. Доводи апеляційної скарги вказують, що реалізація вказаного майна боржника [PERSON] відбувалась саме в інтересах [PERSON], тому є необґрунтованим висновок суду першої інстанції відносно стягнення на користь позивача з Деснянського відділу ДВС грошових коштів у сумі 21 096 грн.17 коп., внесених позивачем в якості сплати за нерухоме майно, придбане на електронних торгах. При цьому Деснянський відділ ДВС також не погоджується із висновком суду першої інстанції щодо застосування при розгляді даної справи по суті правової позиції Верховного Суду України, висловленої у постанові від 18.11.2015 року у справі № 6-1884цс15, оскільки Деснянський відділ ДВС вважає, що позовні вимоги [PERSON] мають іншу правову природу, а саме, договір купівлі-продажу в даному випадку було укладено в інтересах та на користь стягувача у виконавчому провадженні. Крім того, Деснянський відділ державної виконавчої служби вважає необґрунтованим та таким, що не узгоджується з вимогами законодавства, висновок суду першої інстанції щодо зобов'язання Деснянського відділу державної виконавчої служби м.Чернігів в порядку реституції здійснити повторний продаж 1/5 частини квартири [ADDRESS]. Оскільки сума, яка підлягає до стягнення із боржника, є значно меншою, ніж 20 розмірів мінімальної заробітної плати, тому звернути стягнення на нерухоме майно боржника, а саме, на 1/5 частину спірної квартири, законодавчо є неможливим. Доводи апеляційної скарги також вказують, що виходячи із положень Закону України ''Про виконавче провадження'', суд першої інстанції необґрунтовано зобов'язав Деснянський відділ ДВС здійснити повторний продаж 1/5 частини квартири [ADDRESS], оскільки вказані дії можуть бути вчинені лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби. Також доводи апеляційної скарги зазначають, що згідно положень статей: 15,16 ЦК України, захист прав позивача [PERSON] полягає у поверненні на його користь грошових коштів, сплачених ним, як переможцем електронних торгів, при цьому повторний продаж 1/5 частини квартири [ADDRESS], на думку Деснянського відділу ДВС, жодним чином не захищає цивільні права [PERSON] В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині зобов'язання Деснянського відділу державної виконавчої служби м.Чернігів в порядку реституції здійснити повторний продаж 1/5 частини квартири [ADDRESS], та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] в оскаржуваній частині. Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржуване рішення суду ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, з неповним встановленням обставин, які мають значення для справи, при цьому висновки суду першої інстанції у оскаржуваній частині не відповідають фактичним обставинам справи. [PERSON] вказує, що без зазначення жодної відповідної правової підстави у мотивувальній частині рішення суд першої інстанції зазначив, що відчужене майно повинно бути повернуто для повторної організації і проведення торгів в порядку реституції. [PERSON] не погоджується з висновком рішення суду першої інстанції у вказаній частині та вважає, що судом при розгляді справи у вказаній частині позовних вимог не враховано тієї обставини, що коштами, які надійшли на рахунок Деснянського відділу ДВС, є кошти від неправомірного продажу з електронних торгів належної йому на праві власності 1/5 частини квартири [ADDRESS]. На думку [PERSON], вимога заявленого позову у вказаній частині є безпідставною, яку суд першої інстанції необґрунтовано задовольнив, не взявши при цьому до уваги фактичні обставини справи та норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини. Зокрема, [PERSON] в доводах апеляційної скарги вказує на те, що на сьогоднішній час у квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають троє неповнолітніх дітей, а рішення суду про визнання недійсними результатів електронних торгів з реалізації 1/5 частини зазначеної квартири разом із рішенням про скасування рішення про державну реєстрацію права власності на спірну частину квартири він вважає такими, що дійсно захистили його право власності на 1/5 частину квартири [ADDRESS]. Проте, як вказує [PERSON] у доводах апеляційної скарги, вказані обставини були необгрунтовано не прийняті до уваги судом першої інстанції при вирішенні вимог заявленого позову у вказаній частині, що призвело до їх невірного вирішення. В іншій частині рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 21.02.2017 року [PERSON] не оскаржується. У запереченнях на апеляційну скаргу [PERSON] Деснянський відділ державної виконавчої служби м.Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області просить відхилити, як необґрунтовану, апеляційну скаргу [PERSON] в частині скасування рішення суду першої інстанції від 21.02.2017 року щодо відмови у задоволенні вимог позову [PERSON] про стягнення на його користь відсотків за користування грошовими коштами в сумі 4 536 грн.72 коп. та залишити без змін рішення суду першої інстанції у вказаній частині. В судове засідання апеляційного суду відповідач [PERSON], представник відповідача - державного підприємства ''СЕТАМ'', третя особа [PERSON], належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи (а.с.171-174,179,180,195,196), не з'явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Відповідно до ч.1 статті 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд на підставі приписів п.4 ч.1 статті 309 ЦПК України приходить до висновку, що необхідно: апеляційну скаргу [PERSON] задовольнити частково; апеляційну скаргу [PERSON] задовольнити; апеляційну скаргу Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області задовольнити частково. Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.02.2017 року скасувати: - в частині зобов'язання Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів в порядку реституції здійснити повторний продаж 1/5 частини квартири [ADDRESS], відмовивши у задоволенні позовних вимог [PERSON] у вказаній частині; - в частині відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про стягнення процентів за користування грошовими коштами в порядку статті 536 ЦК України, за період з 15.09.2016 року по 07.02.2017 року, задовольнивши позовні вимоги у вказаній частині. Стягнути з Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області на користь [PERSON] 1 261 грн. 32 коп. процентів за користування грошовими коштами за період з 15.09.2016 року по 07.02.2017 року. Також апеляційний суд вважає за необхідне рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 21.02.2017 року змінити в частині розподілу судових витрат між сторонами, доповнивши п'ятий абзац його резолютивної частини реченням наступного змісту: "Стягнути з Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області на користь [PERSON] 320 грн. в рахунок відшкодування судового збору за подання до суду заяви про забезпечення позову". В іншій частині рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.02.2017 року необхідно залишити без змін. Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 13.06.2016 року (а.с.5 -10), залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 15.09.2016 року (а.с.11-14), позов [PERSON] було задоволено, визнано недійсними результати електронних торгів з реалізації 1/5 частини квартири [ADDRESS], проведених 09.12.2015 року, протокол №133071 проведення електронних торгів та акт державного виконавця від 18.12.2015 року про проведення електронних торгів. Як вбачається з акту старшого державного виконавця Деснянського ВДВС Чернігівського міського управління юстиції Прилепського С.І. про проведені електронні торги від 18.12.2015 року, виданого на підставі протоколу проведення електронних торгів №133071 від 09.12.2015 року (лот №109843), 09.12.2015 року було проведено електронні торги з реалізації 1/5 частини квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Переможцем електронних торгів визнано [PERSON], який сплатив суму у розмірі 22 206 грн. 50 коп. за придбане майно, з яких кошти у сумі 21 096 грн. 17 коп. були перераховані на депозитний рахунок Деснянського ВДВС Чернігівського міського управління юстиції. Боржник - [PERSON], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та має право власності на 1/5 частини квартири, що знаходиться за вказаною адресою. Згідно платіжного доручення №11 від 15.12.2015 року (а.с.15), [PERSON], як переможець електронних торгів, сплатив 21 096 грн. 17 коп. "коштів за придбання прот.№133071 від 09.12.2015 року, лот №109843, ЄДРВП № 13343585", отримувач - Деснянський ВДВС ЧМУЮ. Відповідно до платіжного доручення № 1 від 03.12.2015 року (а.с.17), [PERSON] сплатив отримувачу - Державному підприємству "СЕТАМ" гарантійний внесок за участь у торгах в розмірі 1 110 грн. 33 коп. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення на його користь з Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів грошових коштів в сумі 21 096 грн. 17 коп., внесених в якості оплати за нерухоме майно, придбане на електронних торгах, а саме за 1/5 частину квартири [ADDRESS], суд першої інстанції обгрунтовано прийняв до уваги фактичні обставини справи та правову позицію Верховного Суду України, висловлену ним у постанові від 18.11.2015 року у справі №6-1884цс15, обов'язковість якої при застосуванні таких норм права регламентована приписами статті 360-7 ЦПК України. Відповідно до вказаної правової позиції, "Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 цього Кодексу. Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК України. Нерухоме майно передається на реалізацію з прилюдних торгів за ціною та у порядку, передбаченому Законом України ''Про виконавче провадження'', при цьому умови, процедура підготовки та порядок проведення торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а також розрахунків за придбане майно й оформлення результатів торгів визначено Тимчасовим положенням. Отже, дотримання нормативно встановлених правил призначення та проведення прилюдних торгів є обов'язковою умовою правомірності правочину. За змістом пункту 3.11 Тимчасового положення спеціалізована організація письмово повідомляє державного виконавця, стягувача та боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна. Отже, при розгляді питання про дотримання при проведенні торгів положень пункту 3.11 Тимчасового положення суди мають установити, чи було письмово повідомлено, зокрема, боржника про дату, час, місце проведення прилюдних торгів та про стартову ціну, за якою майно пропонується до продажу. Проте, сам по собі факт неналежного повідомлення боржника про проведення прилюдних торгів не може бути підставою для визнання таких недійсними. Головна умова, яка повинна бути встановлена судами, це наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів, а тому окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів повинно бути присутнє порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними. Наслідком визнання результату прилюдних торгів, яким фактично є оформлений у вигляді протоколу про результати торгів договір купівлі-продажу, недійсним є повернення сторін договору купівлі- продажу - продавця і покупця - до первісного стану, тобто реституція як спосіб захисту, що характерний для зобов'язальних відносин. Відповідно до пункту 4.14 Тимчасового положення про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна торги закінчуються підписанням протоколу про результати торгів, який має силу договору. Вирішуючи питання про те, хто є продавцем за укладеним за результатами торгів договором, необхідно виходити з умов договору, що укладається між ДВС та спеціалізованою організацією. У випадку, якщо на підставі укладеного спеціалізованою організацією з відділом ДВС договору ця організація під час укладення на торгах договору виступає представником відділу ДВС, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є ДВС. Якщо ж спеціалізована організація виступає на торгах від власного імені на підставі укладеного з відділом ДВС договору, який за своїм змістом є договором комісії, то стороною такого договору, а відтак і продавцем, є спеціалізована організація". Приймаючи до уваги вищенаведене, є вірним по суті висновок суду першої інстанції відносно того, що продавцем за укладеним за результатами торгів договором є Деснянський відділ ДВС міста Чернігів. Згідно платіжного доручення №11 від 15.12.2015 року (а.с.15), [PERSON], як переможець електронних торгів, сплатив 21 096 грн. 17 коп. ''коштів за придбання прот.№133071 від 09.12.2015 року, лот №109843, ЄДРВП № 13343585'', отримувач - Деснянський ВДВС ЧМУЮ. За даних обставин суд першої інстанції обґрунтовано стягнув на користь [PERSON] з Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів грошові кошти в сумі 21 096 грн. 17 коп., внесені позивачем в якості оплати за нерухоме майно, придбане на електронних торгах, а саме за 1/5 частину квартири [ADDRESS], задовольнивши позовні вимоги [PERSON] у вказаній частині. Доводи апеляційної скарги Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області відносно необґрунтованості висновку суду першої інстанції у вказаній частині не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення суду від 21.02.2017 року, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. При вирішенні вимог заявленого позову у вказаній частині суд першої інстанції обгрунтовано прийняв до уваги фактичні обставини справи та правову позицію Верховного Суду України, висловлену ним у постанові від 18.11.2015 року у справі №6-1884цс15, обов'язковість якої при застосуванні таких норм права регламентована приписами статті 360-7 ЦПК України. Твердження апеляційної скарги Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області відносно того, що при вирішенні вимог заявленого позову у вказаній частині суд першої інстанції необгрунтовано прийняв до уваги правову позицію Верховного Суду України, висловлену ним у постанові від 18.11.2015 року у справі №6-1884цс15, оскільки вказана правова позиція не розповсюджується на спірні правовідносини, а саме, на проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у зазначеній частині. Оскільки на час виникнення спірних правовідносин порядок проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна було врегульовано Тимчасовом порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженим 16.04.2014 року Наказом Міністерства юстиції України №656/5 та, відповідно, чиним на момент проведення електронних торгів, які відбулися 09.12.2015 року. Згідно п.1 розділу І Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, електронні торги-прилюдні торги (аукціон), що здійснюються в електронній формі в Системі. Організатором є державне підприємство, яке належить до сфери управління Міністерства юстиції України та уповноважене відповідно до законодавства на забезпечення здійснення заходів із створення та супроводження програмного забезпечення Системи, технологічного забезпечення, збереження та захисту даних, що містяться у Системі, здійснення організації та проведення електронних торгів, забезпечення збереження майна, виконання інших функцій, передбачених цим Порядком. Розділом ІІ Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів визначено, що передача майна на реалізацію здійснюється відповідно до приписів Закону України "Про виконавче провадження". Тобто, реалізація арештованого майна на електронних торгах відбувається у рамках Закону України "Про виконавче провадження" та відрізняється від реалізації арештованого майна на прилюдних торгах лише тим, що здійснюються у електронній формі. Пунктом 4 розділу ІХ Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів визначено, що після повного розрахунку переможця за придбане майно на підставі протоколу про проведення електронних торгів та копій документів, що підтверджують розрахунок за придбане майно, державний виконавець протягом п'яти робочих днів складає акт про проведені електронні торги або акт про реалізацію предмета іпотеки і затверджує його у начальника відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна як на прилюдних, так і на електронних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця - учасника торгів, та враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення електронних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних або електронних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на торгах, а відтак є правочином. Таким чином, сторонами справи про застосування правових наслідків недійсності правочину мають бути сторони відповідного правочину. Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції відносно того, що продавцем за укладеним за результатами торгів договором є Деснянський відділ державної виконавчої служби міста Чернігів, з якого і підлягають стягненню на користь позивача грошові кошти в сумі 21 096 грн. 17 коп., внесені позивачем в якості оплати за нерухоме майно, придбане на електронних торгах, а саме за 1/5 частину квартири [ADDRESS]. Доводи апеляційної скарги Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області відносно того, що вказані грошові кошти підлягають стягненню на користь позивача з третьої особи по справі - [PERSON], оскільки вона є вигодонабувачем, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у вказаній частині, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. Відповідно до норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини, сторонами справи про застосування правових наслідків недійсності правочину мають бути сторони відповідного правочину. Разом з тим, [PERSON] не є стороною правочину - продажу майна на електронних торгах. Заслуговують на увагу апеляційного суду доводи апеляційних скарг [PERSON] та Деснянського відділу Державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області відносно того, що судом першої інстанції необґрунтовано задоволено вимоги заявленого позову в частині зобов'язання судом Деснянського відділу державної виконавчої служби м.Чернігів в порядку реституції здійснити повторний продаж 1/5 частини квартири [ADDRESS]. Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційних скарг [PERSON] та Деснянського відділу Державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області відносно того, що вказаний висновок суду першої інстанції не узгоджується з приписами норм чинного законодавства, яке регламентує спірні правовідносини. Зокрема, відповідно до положень ч.7 статті 48 Закону України ''Про виконавче провадження'', яка регламентує порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, у разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов'язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника. В ході судового розгляду даної справи було встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами (а.с.83,84), що на даний час заборгованість по сплаті аліментів у [PERSON] перед [PERSON] відсутня. Крім того, виходячи із роз'яснень п.18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", відсутні підстави для зобов'язання зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України "Про виконавче провадження" можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби. Враховуючи вищенаведене, рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21.02.2017 року необхідно скасувати в частині зобов'язання Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів в порядку реституції здійснити повторний продаж 1/5 частини квартири [ADDRESS], відмовивши у задоволенні позовних вимог [PERSON] у вказаній частині. В ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє часткове підтвердження доводи апеляційної скарги [PERSON] щодо необґрунтованої відмови судом першої інстанції у задоволенні його позовних вимог до Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів про стягнення процентів за користування грошовими коштами в порядку статті 536 ЦК України. Як вбачається з вимог заявленого позову у вказаній частині та проведеного позивачем розрахунку (а.с.66-68), [PERSON] просив суд на підставі статті 536 ЦК України стягнути на його користь з відповідачів 4 536 грн. 72 коп. процентів за користування грошовими коштами за період з 15.12.2015 року по 07.02.2017 року. Заперечень проти способу вказаного розрахунку та розміру процентів в ході судового розгляду даної справи від відповідачів не надходило, при цьому вимоги заявленого позову у вказаній частині вони не визнавали по суті. Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що при вирішенні спору у вказаній частині позовних вимог судом першої інстанції не прийнята до уваги правова позиція, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02.03.2016 року у справі №6-2491цс15, обов'язковість якої при застосуванні таких норм права регламентована приписами статті 360-7 ЦПК України. Як зазначено Верховним Судом України у вказаній правовій позиції, "Суд, визнаючи недійсним договір купівлі-продажу, застосував двосторонню реституцію, на виконання якої вирішив стягнути з відповідачів на користь позивача отримані від нього за продаж будинку кошти, які відповідачі не повернули. У зв'язку із цим застосуванню підлягає стаття 1212 ЦК України, згідно з якою особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Це положення застосовується і до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Якщо без достатньої правової підстави набуваються або зберігаються гроші (як готівкові, так і безготівкові), на них нараховуються відсотки згідно зі статтею 536 ЦК України з того часу, коли набувач дізнався або повинен був дізнатися про безпідставність набуття або збереження грошових коштів.У разі стягнення безпідставно набутих чи одержаних грошей нараховуються відсотки відповідно до статті 536 ЦК України й унеможливлюється стягнення 3 % річних від простроченої суми відповідно до частини другої статті 625 цього Кодексу". За даних обставин апеляційний суд приходить до висновку, що рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 21.02.2017 року необхідно скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про стягнення процентів за користування грошовими коштами в порядку статті 536 ЦК України, за період з 15.09.2016 року по 07.02.2017 року, задовольнивши позовні вимоги у вказаній частині. А саме, стягнути з Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, як з продавця за укладеним за результатами торгів договором, на користь [PERSON] 1 261 грн. 32 коп. (відповідно до проведеного розрахунку на а.с.68) процентів за користування грошовими коштами за період з 15.09.2016 року (дата набрання законної сили рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 13.06.2016 року про визнання недійсними результатів електронних торгів (а.с.5-10,11-14) по 07.02.2017 року (хронологічні межі заявлених позовних вимог). В ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги [PERSON] щодо вирішення не в повному обсязі судом першої інстанції в порядку статті 88 ЦПК України питання про розподіл судових витрат між сторонами. За даних обставин апеляційний суд вважає за необхідне на підставі положень ч.1 статті 88 ЦПК України рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 21.02.2017 року змінити в частині розподілу судових витрат між сторонами, доповнивши п'ятий абзац його резолютивної частини реченням наступного змісту: "Стягнути з Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області на користь [PERSON] 320 грн. в рахунок відшкодування судового збору за подання до суду заяви про забезпечення позову". Вказані судові витрати позивача є документально підтвердженими (а.с.49). В судовому засіданні апеляційного суду [PERSON] просив суму грошових коштів, яка підлягає стягненню на його користь з Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів, стягнути не з вказаної юридичної особи, до якої ним було заявлено позовні вимоги, а з Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області. Апеляційний суд, приймаючи до уваги фактичні обставини справи та приписи ч.1 статті 11, ч.1 статті 303 ЦПК України з даного приводу вважає за необхідне зазначити, що вказана заява позивача задоволенню не підлягає, оскільки позовні вимоги [PERSON] до Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області при зверненні до суду з даним позовом не заявлялись. В іншій частині рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 21.02.2017 року необхідно залишити без змін. Відповідно до ч.1 статті 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Приймаючи до уваги приписи ч.1 статті 88 ЦПК України, апеляційний суд вважає за необхідне провести розподіл судових витрат між сторонами. Апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області на користь [PERSON] 168 грн. 55 коп. в рахунок відшкодування документально підтверджених понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги (а.с.98), пропорційно до розміру задоволених вимог, що становить 27,8%. Також апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 606 грн. 32 коп. в рахунок відшкодування документально підтверджених понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги (а.с.136), приймаючи до уваги, що вимоги апеляційної скарги [PERSON] задоволено. Підлягає стягненню з [PERSON] на користь Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції в Чернігівській області 303 грн. 16 коп. в рахунок відшкодування документально підтверджених (а.с.149) понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги, приймаючи до уваги часткове (50%) задоволення вимог апеляційної скарги Деснянського відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області.

Outcome: partial