Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

02 липня 2020 року позивачі звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що не прийняла спадщину. Свої вимоги позивачі обґрунтовують тим, що [INFO] помер [PERSON] , який був батьком для [PERSON] та чоловіком для [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно, в тому числі на житловий будинок та земельну частку (пай). Після смерті [PERSON] залишилися спадкоємці першої черги: позивачі та [PERSON] - мати померлого. [PERSON] за життя сина, у 2006 році, склала заповіт, яким заповідала все своє майно [PERSON] . Заповіт був складений з метою переходу права власності на житловий будинок та земельну частку(пай), які належали [PERSON] до відповідача, внаслідок продажу зазначеного майна. У 2006 році, при складані заповіту, [PERSON] не знала і не могла знати про те, що переживе свого сина, і що частка від його майна буде належати їй в порядку спадкування як спадкоємцю першої черги. Тому, після смерті свого сина - [PERSON] , з метою, щоб 1/3 частку житлового будинку та земельного паю, які належали померлому сину, отримали, в порядку спадкування, позивачі, а не відповідач за заповітом, [PERSON] планувала протягом шести місяців відмовитися від спадщини, як це передбачено ст. 1268 ЦК України, але не встигла цього зробити та померла через три місяці після смерті сина. При житті [PERSON] публічно заявляла спадкоємцям, в тому числі і відповідачу, що майно померлого сина повинно належати членам його сім`ї - спадкоємцям за законом, а не спадкоємцю за заповітом - відповідачу. Відповідач також не заперечує проти того, що майно після померлого [PERSON] йому не належить, але відмовитися від нього не може без рішення суду. Позивачі вважають, що [PERSON] є особою, яка при житті не прийняла спадщину після померлого сина - [PERSON] , так як не сплинув строк у шість місяців для відмови від спадщини і вона не встигла скористатися цим правом внаслідок своєї смерті. ( а.с. 2-3). 06 липня 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Як убачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами була прийнята поштовим відділенням для пересилання відповідачу та відповідна кореспонденція вручена відповідачу. Відзив на позов відповідачем у визначений термін не надано. Сторони в судове засідання не з"явились, про час і місце розгляду повідомлені належним чином ( а.с.21,22,46). Позивачі [PERSON] , [PERSON] та представник позивача [PERSON] - [PERSON] у відповідніх письмових заявах, поданих до суду, прохали розглядати справу за їх відсутності, вказуючи про те, що від позову не відмовляються, підтримують заявлені вимоги та прохають їх задовольнити по тих підставах, які були викладені в позовній заяві ( а.с.63,64,65). 21 липня 2020 року на адресу суду надійшла заява відповідача [PERSON] , якою останній повідомив про те, що визнає позов [PERSON] та [PERSON] до нього про визнання особи такою, що не прийняла спадщину, справу прохає розглянути за його відсутності. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності позивачів, представника позивача та відповідача на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до вимог ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Суд, з`ясувавши позиції учасників справи, викладені у письмових заявах, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до постанови Верховної Ради України "Про перейменування деяких населених пунктів" від 12 травня 2016 року № 1353-VIII, Куйбишевський район перейменовано на Більмацький район; селище міського типу Куйбишеве Куйбишевського району - на селище міського типу Більмак. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина, зокрема, на земельну ділянку площею 7,45 га , що розташована на території Мар"янівської сільської ради, має цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцеві на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗП №035716, виданого Мар"янівською сільською Радою народних депутатів 30 травня 2000 року та квартира у житловому будинку по [ADDRESS] , яка належала спадкодавцеві на підставі свідоцтва про право власності на житло (а.с.9, 14, 13 ). Згідно статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217,1233,1258,1261 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування за законом почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Після смерті [PERSON] залишилися спадкоємці першої черги: позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - мати померлого, що підтверджується копіями свідоцтв про народження [PERSON] , [PERSON] та копією свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] ( а.с.6,8,9). Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України ( чинної на час виникнення спірних правовідносин), спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. 05 січня 2018 року приватним нотаріусом Дашевською А.О. була зареєстрована спадкова справа після смерті останнього № 1/2018. ( а.с.10, 26). З заявою про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] звернулась [PERSON] ( а.с. 27). [PERSON] , яка доводиться спадкодавцю [PERSON] онукою, відмовилась від прийняття спадщини ( а.с.35). Згідно довідки виконкому Більмацької селищної ради Запорізької області № 0058 від 04.01.2018 , [PERSON] був зареєстрований по [ADDRESS] , з 17 січня 1989 року по день смерті [INFO] . Разом з померлим були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ( а.с.30). [PERSON] , при житті сина [PERSON] , 24 липня 2006 року, склала заповіт, яким заповідала все своє майно [PERSON] ( а.с.15). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с.11). Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно. 09 січня 2018 року приватним нотаріусом Дашевською А.О. за заявою [PERSON] , яка відмовилась від прийняття спадщини після смерті прабабусі [PERSON] , була зареєстрована спадкова справа після смерті останньої № 2/2018. ( а.с.51, 53). З заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] звернувся [PERSON] ( а.с.50). Листом за вих.№325/01-16 від 21.08.2018, приватний нотаріус Дашевська А.О. повідомила [PERSON] про те, що згідно довідки виконкому Більмацької селищної ради №0058 від 04.01.2018 на час відкриття спадщини разом з померли [PERSON] були зареєстровані мати померлого - [PERSON] та його син - [PERSON] , які від прийняття спадщини протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини не відмовлялись та вважаються такими , що прийняли спадщину ( кожен по 1/3 частці). 09 січня 2018 року за заявою про відмову від прийняття спадщини після померлої [PERSON] , була заведена спадкова справа № 2/2018. Спадкодавцем [PERSON] було оформлено заповіт, яким [PERSON] все своє належне майно, заповідала [PERSON] , який прийняв спадщину шляхом направлення відповідної заяви до приватного нотаріуса. Тобто до складу спадкової маси входить 1/3 частка спадкового майна після померлого [INFO] [PERSON] , спадкоємцем якого була [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав ( а.с.16). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що не прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як слідує з матеріалів справи, а також з письмових пояснень позивачів, які не оспорювались відповідачем [PERSON] , [PERSON] , як особа, яка на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] була зареєстрована разом з померлим, з метою, щоб 1/3 частку спадкової маси, після його смерті отримали, в порядку спадкування, позивачі, а не відповідач за заповітом, планувала протягом строку передбаченого ст.1268 ЦК України відмовитися від спадщини, але не встигла цього зробити та померла через три місяці після сина. [PERSON] не заперечує проти вказаних обставин та підтверджує їх, надавши суду відповідну заяву. Вирішуючи питання щодо задоволення позовних вимог, судом враховано, що фактичне прийняття спадщини - це другий спосіб прийняття спадщини, який може замінювати собою подання заяви про прийняття спадщини. Так, видача свідоцтва про право на спадщину (ч.3 ст. 1268 ЦК України) особам, які прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем, ніяким строком не обмежена, але фактичний вступ у володіння або управління повинен мати місце протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому нотаріусу мають бути повідомлені або ним встановлені відомості про фактичне прийняття спадщини. Суд приймає до уваги, що [PERSON] активних дій щодо фактичного прийняття спадщини після смерті [PERSON] не вчиняла, нотаріусу не повідомляла та ним не було встановлено таких відомостей, для [PERSON] не сплинув строк у шість місяців для відмови від спадщини і вона не встигла відмовитись від неї внаслідок своєї смерті, враховуючи, що ця умова про шестимісячний строк є обов`язковою для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, спадкова справа після смерті [PERSON] була заведена у січні 2018 року за заявою [PERSON] . З огляду на визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, приймаючи до уваги сукупність зібраних у справі доказів, які дають можливість суду зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачами своїх законних прав. Питання розподілу судових витрат позивачами в позові не підіймалося.

Outcome: approved