Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

16 жовтня 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про розірвання шлюбу, який було зареєстрованого між сторонами 11 серпня 2001 року виконкомом Новоукраїнської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, актовий запис №6. Позивач вказала, що за час сумісного проживання сторони мають двох неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, подальше життя стало суперечити її інтересам та інтересам їхніх дітей. За таких обставин [PERSON] вимушена звернутися до суду із відповідним позовом, посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачем буде суперечити її інтересам. Крім того прохала залишити їй після розірвання шлюбу прізвище, яке вона здобула при його реєстрації - [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, про час і місце слухання справи була повідомлена, до суду подала заяви з проханням слухати справу без її участі. Позивач [PERSON] у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, вказала про те, що вона від позову не відмовляється, підтримує заявлені вимоги по тих підставах, які нею були викладені в позовній заяві, не заперечувала проти винесення заочного рішення . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд за згодою позивача, розглядає справу на підставі наявних в ній даних чи доказів ( постановляє заочне рішення). Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності позивача [PERSON] У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних обставин. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Матеріалам справи встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 11 серпня 2001 року. Шлюб зареєстрований виконкомом Новоукраїнської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області, актовий запис №6, що підтверджується відповідною копією свідоцтва про одруження. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. . Сторони від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.55 Сімейного кодексу України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. В сім'ї склалися ненормальні відносини, зникло почуття поваги та любові один до одного, сторони спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують з лютого 2014 року, позивач наполягає на його розірванні, розірвання шлюбу між сторонами відповідає інтересам позивача. Відповідно до ст.24 СК України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка до подружнього життя. За таких обставин суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачем є обгрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, воно суперечить інтересам одного із подружжя. Згідно положень ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Спору про поділ спільного майна подружжя між сторонами на час розгляду даної справи немає. Відповідно до ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу , що розривається. Згідно свідоцтва про одружуення , до реєстрації шлюбу позивач мала прізвище "[PERSON]", після одруження позивач змінила прізвище на "[PERSON]", яке суд вважає необхідним залишити, оскільки на цьому наполягає позивач. Питання розподілу судових витрат позивач не порушувала.

Outcome: approved