Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

27 січня 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на будинок загальною площею 56, 50 кв.м, житловою площею 41, 50 кв.м та земельну ділянку, які розташовані за адресою [ADDRESS] шляхом продажу вказаного предмету іпотеки яке є предметом іпотеки на підставі договору від 20 вересня 2007 року, з укладенням від імені відповідачів договору купівлі продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування з можливістю здійснення Банком всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки. Також позивач заявив вимогу про виселення відповідачів з квартири. В обґрунтування позову Банк зазначав, що 20 вересня 2007 року [PERSON], згідно укладеного цього ж дня договору отримала кредит у розмірі 10000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19 вересня 2017 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором також 20 вересня 2007 року між Банком та відповідачами було укладено договір іпотеки, згідно умов якого іпотекодавці надали Банку в іпотеку вказаний житловий будинок і земельну ділянку. Позичальник [PERSON] допустила порушення умов кредитного договору, має заборгованість в сумі 10768,53 доларів США., яку вона не погашає, а тому є правові підстави звернути стягнення на предмет іпотеки. 09 квітня 2014 року [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON], [PERSON] та Банку про визнання недійсним договору іпотеки від 20 вересня 2007 року, оскільки житловий будинок є місцем проживання її та її малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Договір іпотеки був укладений на підставі довідки з неправдивими даними про те, що її син в ньому не зареєстрований , тому не було згоди органу опіки та піклування на укладання такого договору. Адвокат позивачки [PERSON] в судовому засіданні 28 жовтня 2014 року подав письмову заяву про залишення цього позову без розгляду і судом заяву задоволено. Позивачка [PERSON] в судове засідання не прибула. Представник Банку в судовому засіданні позов підтримувала, в тому числі і в письмовій заяві про розгляд справи без її участі. Проти позову [PERSON] заперечує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні з позовом не погоджувалася і в судовому засіданні пояснювала, що виконувала свій обов'язок належним чином, сплачувала щомісячно по 700 грн. на погашення кредиту. Але після різкого зростання курсу долара США до гривні вона повинна платити щомісячно по 2000 грн., що для неї є непосильним. Оскільки діє закон про мораторій на стягнення майна, а житловий будинок для неї та її сім»ї є єдиним житлом, іншого нерухомого житлового майна в неї немає, Банк не бажає змінити спосіб позовни вимог, тому просить позов залишити без задоволення. Відповідач [PERSON] в суд не прибула, хоча належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Третя особа [PERSON] помер [INFO] року. Представник органу опіки та піклування Полонської районної державної адміністрації до суду не прибув. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] до суду не прибула. Адвокат позивачки [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні погоджується з відповідачкою [PERSON] і просить позов Банку залишити без задоволення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Встановлено, що 20 вересня 2007 року між Банком та [PERSON] укладено договір, згідно якого позичальник отримала на споживчі цілі кредит у розмірі 10000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,04 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19 вересня 2017 року. Для забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 20 вересня 2007 року між Банком та відповідачами було укладено договір іпотеки, згідно умов якого іпотекодавці надали Банку в іпотеку згадане вище жиле приміщення. [PERSON] допустила порушення умов кредитного договору, станом на 04 грудня 2013 року мала заборгованість в сумі 10768,53 доларів США., що фактично сторонами не оспорюється. Вказані обставини підтверджуються письмовими доказами - договорами кредиту та іпотеки від 20 вересня 2007 року, розрахунком заборгованості, письмовим попередженням Банку відповідачам про усунення порушення. 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". Відповідно пункту 1 статті 1 цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Як вбачається із матеріалів справи, зокрема із змісту договору іпотеки, житловий будинок, що є предметом іпотеки, являється постійним місцем проживання відповідачів. Його загальна площа становить лише 56,50 кв.м, а тому на підставі вказаного Закону на це житло не може бути звернено стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитом в іноземній валюті наданого Банком для [PERSON] Банк не спростував твердження відповідачки [PERSON] і не надав суду доказів, що відповідачі мають у власності інше житлове майно. З огляду на встановлені обставини та правові положення позовні вимоги Банку задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed