Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до АТ "АЛЬФА-БАНК" про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 31.10.2017р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, зареєстрованим в реєстрі за № 24432, про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2008/36-20/27 від 11.03.2008р., укладеним між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступник Акціонерне Товариство "АЛЬФА-БАНК") за період з 31.12.2014р. по 31.10.2017р. на загальну суму 26\~063,03 (двадцять шість тисяч шістдесят три долара США 03 цента) дол. США. Позов обґрунтовано тим, що на момент вчинення оскаржуваного виконавчого напису Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017р. скасував\~постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", якою передбачалась можливість вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально. Представник позивача подав заяву про проведення судового засіданні згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. Представник відповідача АТ "АЛЬФА-БАНК" у судове засідання не з`явився, відзиву на позов не надав, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не повідомив. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, на підставі наступного. 11.03.2008р. між [PERSON] та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі Одеської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "АЛЬФА-БАНК" (дата та номер запису в ЄДРПОУ: 03.12.2019р., №10681120104002827), укладено договір кредиту № 2008/36-20/27 від 11.03.2008р., відповідно до якого відповідачем надано позивачу грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості платності та цільового характеру використання - інвестування в нерухомість в сумі 86\~300 (вісімдесят шість тисяч триста доларів) дол. США, зі сплатою 12,25 % річних та комісій, за користування кредитними коштами, із кінцевим строком повернення до квітня 2028 року. Кредитний договір нотаріально не посвідчувався. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 11.03.2008р. позивач уклав з відповідачем договір іпотеки, за яким в іпотеку було передано майнові права на квартиру [ADDRESS] . 31.10.2017р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем, на вищевказаному кредитному договорі було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 24432, про стягнення на користь відповідача заборгованості, що виникла за договором кредиту № 2008/36-20/27 від 11.03.2008р. в розмірі 26\~063,03 (двадцять шість тисяч шістдесят три долара США 03 цента) дол. США, з яких: -строкова заборгованість - 24\~095,56 дол. США; -строкова заборгованість по нарахованих відсотках - 140,56 дол. США; -прострочена заборгованість по нарахованих відсотках - 1\~826, 91 дол. США. Стягнення заборгованості проведено приватним нотаріусом за період з 31 грудня 2014 року по 31 жовтня 2017 року. При вчиненні виконавчого напису нотаріус керувався, зокрема, Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999р., в редакції змін, внесених\~постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014р. Відповідно до пункту 19\~статті 34 Закону України "Про нотаріат"\~нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як вчинення виконавчого напису. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Частиною 1\~статті 88 Закону України "Про нотаріат"\~встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Аналогічні положення містяться в пункті 3.1. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012\~(далі за текстом - Порядок). Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1\~статті 87 Закону України "Про нотаріат"\~передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (частина 2\~статті 87 Закону України "Про нотаріат"). Згідно з пунктами 1.1., 1.2., 3.2., 3.5. Глави 16 "Вчинення виконавчих написів" Розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999\~(далі за текстом - Перелік). Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999р. Пунктом 2 Розділу "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин" Переліку в редакції змін, внесених\~постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від\~22.02.2017р., залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів"\~зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в тому числі за кредитними договорами. Тобто, на момент вчинення спірного виконавчого напису (31.10.2017року) вже існувало судове рішення, що набрало законної сили, яким повернуто у дію попередню редакцію постанову Кабінету Міністрів України «Про затвердження Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від\~29.11.2001р. Пунктом 1 зазначеного Переліку в редакції від 29.11.2001р. передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також, підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 "Вчинення виконавчих написів" розділу ІІ "Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій" Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012\~(в редакції чинній станом на дату вчинення спірного виконавчого напису) встановлено, що виконавчий напис вчинюється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Отже, станом на 31.10.2017 року - дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання оригіналу нотаріально посвідченого договору чи його дублікату, що має силу оригіналу. Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів нотаріально посвідчених договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Аналогічну позицію щодо застосування норм матеріального права висловлено Верховним Судом в постанові від 29 січня 2019 року у справі №910/13233/17. Таким чином, суд вважає, що доводи позивача є обґрунтованими, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Обґрунтовуючи своє рішення, суд бере до уваги вимоги\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якого суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, та враховує, згідно що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Outcome: approved