Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернулась в суд із позовом, яким просить збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON], але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] Позовну заяву мотивує тим, що має із відповідачем спільну дитину [PERSON], [INFO]. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає. Донька знаходиться на її утриманні та проживає із нею. Кіровським районним судом м. Кіровограда 15 листопада 2013 року було прийнято рішення стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], щомісяця, починаючи з 03 жовтня 2013 року і до виповнення повноліття доньки, тобто до [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку( доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За станом здоров"я відповідач є працездатним, іншим дітям аліменти не сплачує. Вважає, що її вимоги мають бути задоволені щодо стягнення аліментів в розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON], але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, так як Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів « внесені зміни до ч. 2 ст.182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Бершадської О.В. від 20 вересня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про зміну розміру аліментів. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідачем 17 жовтня 2018 року подано відзив на позовну заяву, згідно якого просив відмовити у задоволенні вимог. Вказав, що в позовній заяві ставиться вимога щодо стягнення з нього 1 / 4 усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Однак, щодо стягнення 1 / 4 усіх видів заробітку (доходу), то рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.11.2013 року по справі № 404/8997/13-ц така вимога вже вирішена. Щодо стягнення з нього не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то частиною 1 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Так, статтею 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно постанови державного виконавця по справі ВП № 40964245 від 02.12.2013 року з нього щомісячно стягуються аліменти, які являються пропорційними прожитковому мінімуму дитини відповідного віку. Крім того, листом державного виконавця вих. № 17211 від 04.04.2018 року повідомлено підприємство на якому він працює про зміну мінімального розміру аліментів на одну дитину. Статтею 191 СК України, дійсно передбачено стягнення аліментів від дня пред'явлення позову до суду, проте, необхідно врахувати, що питання про стягнення з нього аліментів вже було вирішено та прийнято рішенням в справі № 404/8997/13-ц. Закон спеціально не встановлює особливості визначення часу з якого аліменти підлягають стягненню у новий спосіб та розмір, але можна дійти висновку, що відповідні зміни настають з часу набрання законної сили рішенням суду. Просив врахувати, що на його утриманні знаходиться дружина, яка перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, та неповнолітня донька [PERSON]. В судове засідання позивачка не з»явилася, про день та час розгляду справи повідомлена, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності , вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач, зокрема його представник також подав заяву про розгляд справи без сторони відповідача , та просив врахувати їх позицію викладену у відзиві на позов . Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом ( ст. 81 ЦПК України). Статтею 180 СК України покладено обов'язок на батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до положень ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони у справі мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15 листопада 2013 року, яке набрало законної сили 11.12.2013 року, позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON], аліменти на користь [PERSON], в розмірі 1 / 4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], починаючи з 3 жовтня 2013 року і до [INFO] (а.с. 11-12). Подільським ВДВС міста Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області 02 грудня 2013 року відкрито виконавче провадження №40964245 та яке знаходиться в стані примусового виконання. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] посилалась на те, що з моменту ухвалення рішення Кіровським районним судом м. Кіровограда від 15 листопада 2013 року про стягнення аліментів, збільшився мінімальний розмір аліментів на одну дитину та який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вона не в змозі забезпечити належний рівень утримання дитини, здорове харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Виходячи з положень вищезазначених норм Закону, підставою для збільшення розміру аліментів є зміна матеріального або сімейного стану, погіршення здоров'я когось із них та інші випадки, передбачені СК України. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів змінилося, що дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів, що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. За таких обставин позивачем належних та допустимих доказів про факт покращення матеріального становища [PERSON] не надано, при цьому, відповідач офіційно працює в КТ "[PERSON]", отримує заробітну плату. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пунктом 17 Постанови Пленуму ВС України від 15.05.2006 року за №3 « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз"яснено, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому, необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Відповідно до ч.1 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02 червня 2016 року, виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. 04 квітня 2018 року державним виконавцем Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області [PERSON] за вих. №17211 на адресу КТ "[PERSON]" направлено листа, яким звернуто увагу, що Законом України від 17.05.2017 року №2037-VІІІ внесено зміни до СК України, які стосуються порядку стягнення аліментів на дитину, а саме збільшено мінімальний розмір аліментів на одну дитину- 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З"ясовано, що відповідач сплачує аліменти за рішенням суду, заборгованості немає. Таким чином, позов не підлягає задоволенню, оскільки позовні вимоги не стосуються збільшення, зменшення розміру аліментів в розумінні ст. 192 СК України, а зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановленого раніше судового рішення у справі про стягнення аліментів. У даному випадку зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину є законодавчою підставою та обов»язком для автоматичного нарахування аліментів у розмірі визначеному законом, а невиконання вимог законодавства, органом який здійснює нарахування та виплату аліментів , є підставою для оскарження його дій. Судові витрати по справі компенсувати за рахунок держави. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed