Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON], третя особа: служба у справах дітей Трускавецької міської ради про надання дозволу на виїзд дітей за кордон без згоди та супроводу батька та дозволу на оформлення документів. Позивач позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] з 2007 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. В шлюбі в них народилося двоє дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON]. З чоловіком вони фактично шлюбні відносини припинили. Позивач втратила з ним зв'язок після розірвання шлюбу в жовтні 2014 року. Однак шлюб між ними розірвано судом, який діяв в системі судів Російської Федерації та згідно законодавства Російської Федерації. У зв'язку зі зміною порядку пропуску неповнолітніх дітей на територію Автономної Республіки Крим та необхідністю отримання обов'язкового нотаріального дозволу на виїзд і в'їзд дітей, вона позбавлена можливості отримати згоду відповідача в добровільному порядку, оскільки він контакт з ними не підтримує. Дані обставини, у свою чергу, перешкоджають відповідачу прибути до найближчого населеного пункту України поза межами окупованої території для оформлення нотаріально посвідченої згоди. Крім того, враховуючи, що Автономна Республіка Крим на даний час визнана тимчасово окупованою територією, та відповідно до ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-який акт, рішення, документ, виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків. Тому отримання на території АР Крим нотаріально посвідченої згоди батька на виїзд дитини за межі України не призведе до жодних правових наслідків на території України. Аналогічно не призводить і до жодних правових наслідків на території України розірвання між ними шлюбу судом Російської Федерації. В м. Трускавець вона приїхала 14.06.2017 року, однак з дітьми проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Відсутність нотаріально посвідченого дозволу відповідача позбавляє її можливості повернутися додому та виготовити документи необхідні для такого повернення. Позивач в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити, не заперечує у разі неявки відповідача щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився і не повідомив причини своєї неявки, хоча його належним чином було повідомлено про час та місце розгляду справи і від нього не поступало клопотання про слухання справи у його відсутності, тому за вказаних обставин, суд вирішив слухати справу без його участі. Представник третьої особи служби у справах дітей Трускавецької міської ради в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, щодо задоволення позову не заперечує. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі. Від даного шлюбу сторони мають малолітніх дітей - доньку [PERSON], [INFO] року та сина [PERSON], [INFO], підтвердженням чого свідоцтва про народження дітей, копії яких знаходяться в матеріалах справи. Діти проживають разом з позивачем, підтвердженням чого є довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Позивач зазначає, що з дітьми проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Має намір виїхати на територію АР Крим. У зв'язку зі зміною порядку пропуску неповнолітніх дітей на територію Автономної Республіки Крим та необхідністю отримання обов'язкового нотаріального дозволу на виїзд і в'їзд дітей, вона позбавлена можливості отримати згоду відповідача в добровільному порядку, оскільки він контакт з ними не підтримує. Відповідно до ст.55 Конституції України та положень ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розгляд цивільних справ здійснюється не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін самостійно, на власний розсуд розпоряджається своїми правами й зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі ст.141 цього Кодексу мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. За ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч. 1 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Конвенцією ООН про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції). Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ч. 1 ст. 18 Конвенції). Згідно ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України. Відповідно до ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла 16-ти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які ними уповноважені. Згідно п. 3 Порядку в'їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженого постановою КМУ від 4.06.2015 р. № 367 в'їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред'явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб пунктами 3-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57 (ЗП України, 1995 р., № 4, ст. 92; 2010 р., № 65, ст. 2239). Відповідно до п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянам України, затверджених постановою КМУ від 27.01.1995р. №57, із змінами та доповненнями, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків здійснюється, зокрема: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Статтями 8, 9, 20 Конвенції про права дитини вживається термін "найкращі" інтереси дитини, а у ст. 3 Конвенції зобов"язано усі державні та приватні установи, які займаються питаннями соціального забезпечення у всіх діях щодо дітей приділяти першочергову увагу "якнайкращому забезпеченню інтересів дитини". Як встановлено судом, позивач позбавлена можливості отримати нотаріально посвідчену згоду відповідача на в"їзд малолітніх дітей на тимчасово окуповану територію, оскільки будь-який документ, виданий органом та/або особами є недійсним і не створює правових наслідків. Крім того, ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" будь-який акт, рішення, документ, виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсними і не створює правових наслідків. Згідно із ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994р. №3857-ХІІ, оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійному виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього права на виїзд за кордон (лише дітей від 14 до 18 років). Відповідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспорта України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ № 231 від 31.03.1995 року ( в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24.03.2004р №380) оформлення паспортного/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою,- того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку у супроводі одного із батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Підстави, які б перешкоджали виїзду дитини за межі України, відповідно до статті 6 цього Закону, відсутні. У відповідності до вимог ст.ст.7,155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Беручи до уваги, вищезазначене, а також з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дітей, суд вважає, що в інтересах дітей позов слід задовольнити.

Outcome: approved