Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Позивач звернулась до відповідача з позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом. На підставу своїх вимог спирається на те, що [INFO] року в смт. Маньківка Маньківського району Черкаської області у віці 64 років помер позивача батько [PERSON], про що [INFO] року складено відповідний актовий запис №14, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], яке видане повторно 21.01.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маньківського районного управління юстиції у Черкаській області. Як дочка свого батька позивачка є спадкоємцем першої черги за законом після його смерті. Крім того, позивач прийняла спадщину після смерті батька, про що її 21.08.2001 року державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Нещодавно позивачці стало відомо, що покійний батько набув право на отримання земельної частки (паю) в процесі приватизації колишнього радгоспу "Маньківський", реорганізованого у ВАТ "Маньківське", а потім у ТОВ "Мир" як колишній працівник та пенсіонер вказаного підприємства. Про ці обставини позивачу стало відомо від Маньківської селищної ради листом від 27.01.2015 року №57/02-17, яким Маньківська селищна рада повідомила позивачу, що її батька, [PERSON], колишнього працівника та пенсіонера племрадгоспу "Маньківський" було включено в список працюючих та пенсіонерів колишнього племрадгоспу "Маньківський", реорганізованого у ВАТ "Маньківське", які мають право на земельну частку (пай), який затверджений загальними зборами реорганізованого підприємства. Разом з тим, даним листом позивача повідомлено, що сертифікат та державний акт на земельну частку (пай) на ім'я [PERSON] не видавався, так як на момент видачі він був покійний. Також її надано завірені копії Списків працюючих та пенсіонерів колишнього ВАТ "Маньківське", які мають право на земельну частку (пай), де під [NUMBER] значиться її батько [PERSON]. Тобто, даним підтверджується, що за життя позивача батько [PERSON] набув право на отримання земельної частки (паю), був включений у списки на отримання Сертифіката на право на земельну частку (пай) при розпаюванні земель ВАТ "Маньківське" смт. Маньківка Маньківського району Черкаської області, однак за життя цей сертифікат йому не було видано, цей процес був довготривалим у часі, і до видачі сертифіката він не дожив. Довідка Маньківської селищної ради від 06.04.2015 року №440/02-17 підтверджує, що земельна ділянка (пай), яка належить покійному [PERSON], розташована в полі [NUMBER], земельна частка паю за [NUMBER], площа земельної частки паю 3,5050 га. Тобто, цим самим підтверджується, що земельна ділянка, належна покійному згідно затвердженого списку на право на земельну частку (пай), закріплена в натурі на місцевості. Архівними документами, отриманими в управлінні Пенсійного фонду України в Маньківському районі за матеріалами пенсійної справи підтверджується, що позивача батько [PERSON] дійсно отримував пенсію згідно подання радгоспу "Маньківський" від 03.03.1993 року №2, тобто був працівником та пенсіонером радгоспу "Маньківський", і відповідно мав право на отримання земельної частки (паю) при проведенні розпаювання. Позивачка звернулася до Маньківської районної державної адміністрації з клопотанням повідомити позивача, у якому порядку вона може отримати Сертифікат на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колишнього ВАТ "Маньківське", правонаступника радгоспу "Маньківський", на ім'я її покійного батька [PERSON]. На це позивачу повідомлено, що видати її сертифікат на право на земельну частку (пай) в адміністративних межах Маньківської селищної ради на ім'я покійного батька [PERSON] Маньківська районна державна адміністрація не має можливості у зв'язку з відсутністю на даний час таких повноважень. Крім того позивач звернулася до Маньківської державної нотаріальної контори з проханням видати її свідоцтво про право на спадщину після смерті її батька на вказане майно. Однак, позивачу в цьому відмовлено постановою від 20.03.2015 року з підстав того, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Таким чином, у неї як у спадкоємиці немає можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку, що змушує звертатись з даною позовною заявою про визнання права власності на майно в порядку спадкування у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на майно та відсутністю можливості його отримати по причині смерті спадкодавця. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але згідно заяви просить справу розглядати у його відсутність та визнає позовні вимоги в повному обсязі. Представник Маньківської селищної ради в судове засідання не з'явився, але надав суду письмову заяву згідно якої просить справу розглядати у його відсутність та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні правовідносини: дійсно встановлено в судовому засіданні, що [INFO] року в смт. Маньківка Маньківського району Черкаської області у віці 64 років помер позивача батько [PERSON], про що [INFO] року складено відповідний актовий запис №14, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], яке видане повторно 21.01.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маньківського районного управління юстиції у Черкаській області(а.с.7). Встановлено, щзо позивачка є спадкоємцем першої черги за законом після його смерті (а.с.8). Крім того, позивач прийняла спадщину після смерті батька, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с.9). Судом встановлено, що покійний батько набув право на отримання земельної частки (паю) в процесі приватизації колишнього радгоспу "Маньківський", реорганізованого у ВАТ "Маньківське", а потім у ТОВ "Мир" як колишній працівник та пенсіонер вказаного підприємства, що підтверджується листом Маньківської селищної ради від 27.01.2015 року №57/02-17, згідно якого вбачається, що яким Маньківська селищна рада повідомила позивачу, що її батька, [PERSON], колишнього працівника та пенсіонера племрадгоспу "Маньківський" було включено в список працюючих та пенсіонерів колишнього племрадгоспу "Маньківський", реорганізованого у ВАТ "Маньківське", які мають право на земельну частку (пай), який затверджений загальними зборами реорганізованого підприємства (а.с.12). Також позивача повідомлено, що сертифікат та державний акт на земельну частку (пай) на ім'я [PERSON] не видавався, так як на момент видачі він був покійний (а.с.12). Факт того що покійний включений в список працюючих та пенсіонерів колишнього племрадгоспу "Маньківський" підтверджується копією списків працюючих та пенсіонерів колишнього ВАТ "Маньківське", які мають право на земельну частку (пай), де під [NUMBER] значиться батько позивача - [PERSON] (а.с.13,14). Згідно довідки Маньківської селищної ради від 06.04.2015 року №440/02-17 вбачається, що земельна ділянка (пай), яка належить покійному [PERSON], розташована в полі [NUMBER], земельна частка паю за [NUMBER], площа земельної частки паю 3,5050 га.(а.с.15). Крім того факт того що покійний був пенсіонером колишнього племрадгоспу "Маньківський" підтверджується архівними документами, отриманими в управлінні Пенсійного фонду України в Маньківському районі за матеріалами пенсійної справи підтверджується, що позивача батько [PERSON] дійсно отримував пенсію згідно подання радгоспу "Маньківський" від 03.03.1993 року №2, тобто був працівником та пенсіонером радгоспу "Маньківський", і відповідно мав право на отримання земельної частки (паю) при проведенні розпаювання (а.с.16-20). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. За ч.2 ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч.1 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. За ч.3 ст.1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування із збереженням її цільового призначення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" надано такі роз'яснення: згідно якого вбачається, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Батько позивача померв 2001р., тобто в період дії ЦК УРСР від 18.07.1963р., який підлягає до застосування за даних правовідносин. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР від 18.07.1963р., для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР від 18.07.1963р., визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном та якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Позивач після смерті батька прийняла спадщину. Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом (Прикінцеві та перехідні положення ЦК України). Частина 4 ст. ЦК України визначає, що власність зобов'язує. Згідно ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до закону спадщина належить позивачу з часу відкриття спадщини, як спадкоємець він є власником майна в порядку спадкування, зобов'язаний утримувати майно, здійснити його державну реєстрацію, проте не може цього робити у зв'язку з відсутністю документа, який засвідчує право власності та відсутністю можливості його отримати у зв'язку із смертю спадкодавця, тому позов позивача підлягає до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved