Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

Позивач [PERSON] звертаючись до суду з вказаним вище позовом просить визнати за нею право власності на житловий будинок загальною площею 71,7 кв.м. з господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], як за спадкоємцем за заповітом після смерті рідної тітки [PERSON], померлої [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що оскільки правовстановлюючі документи на будинок на спадкодавця не видавалися, вона позбавлена можливості оформити спадщину на своє ім»я. Позивач в судове засідання не з»явилася, надала повноваження на представлення її інтересів своєму представнику - адвокату [PERSON] Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач - територіальна громада села Киїнка в особі Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області в судове засідання явку свого представника не забезпечила, надала через канцелярію суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, позов визнають. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування за заповітом, підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 червня 2012 року (№ 6-54цс12), прийнята за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, в якій зазначено, що відповідно до ст.ст. 2, 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень даних про право власності особи на об»єкт нерухомого майна, збудований до набрання зазначеним Законом чинності, не породжує в особи цього права, а засвідчує офіційне визнання і підтвердження державою факту наявності в особи цього права. Право власності на збудований до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» об'єкт нерухомого майна виникає в порядку, який існував на час його будівництва. Статтею 12 Закону України "Про власність", який був чинним на час будівництва спірного будинку, визначено, що у приватній власності громадян можуть перебувати жилі будинки, збудовані на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці або придбані на законних підставах. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Згідно копії будівельного паспорту на а.с.16-21, [PERSON] являлася забудовником житлового будинку [ADDRESS]. Дозвіл на будівництво даного будинку на земельній ділянці площею 0,06 га вона отримала на підставі рішення виконкому Чернігівської районної Ради народних депутатів від 13 травня 1983 року № 163. Відповідно до записів погосподарської книги за 1991 -1995 роки [PERSON] закінчила будівництво даного будинку в 1991 році (а.с.40,41). Відповідно до довідки №578 від 27.03.2014 року виданої виконкомом Киїнської сільської ради, вказаний житловий будинок в погосподарських книгах сільської ради зареєстрований за [PERSON], яка його будувала, володіла ним до смерті, але свідоцтво про право власності на будинок не отримувала (а.с.22). Таким чином, [PERSON] набула права приватної власності на будинок [ADDRESS]. Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON] померла [INFO] (а.с.11). До спадкового майна належить вказаний вище житловий будинок з господарськими спорудами. Як вбачається з копії заповіту, складеного 21 грудня 1999 року та посвідченого секретарем виконавчого комітету Киїнської сільської ради, який не змінювався і не скасовувався, [PERSON] за життя розпорядилася своїм майном на користь [PERSON]. Згідно копії спадкової справи, яка надійшла з Чернігівської районної державної нотаріальної контори (а.с.44-45), позивач [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON]. Інші спадкоємці відсутні. Свідоцтво про право на спадщину на вказаний вище житловий будинок позивачу не видавалося. Таким чином, відповідно до ст.1218 ЦК України, до позивача [PERSON] перейшли всі права, що належали на момент відкриття спадщини спадкодавці [PERSON], на спірний будинок. З довідки Чернігівського районного бюро технічної інвентаризації за № 95 від 14.03.2014 року вбачається, що право власності на будинок [ADDRESS], не зареєстровано (а.с.24). Як вбачається з копії технічної документації, проведеної станом на 25 лютого 2014 року (а.с.25-28), житловий будинок [ADDRESS] має загальну площу 71,7 кв.м., вартість спірного домоволодіння становить 132498 грн. Відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок на ім»я спадкодавця [PERSON] унеможливлює реалізацію спадкоємцем [PERSON] законного права, окрім як в судовому порядку. За таких обставин, суд приходить до висновку, що за позивачем [PERSON], як спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], можливо визнати право власності на спірне домоволодіння. На підставі викладеного,

Outcome: approved