Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ в натурі житлового будинку садибного типу з відповідними господарсько-побутовими будівлями і спорудами. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що позивачу та відповідачу по справі на праві спільної часткової власності на підставі договору міни від 29.09.21997 року, реєстр №3262, належить житловий будинок садибного типу з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Окрім того, [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0.1 га, кадастровий [NUMBER], що [ADDRESS]. Позивач наполягає, що сторони домовились про порядок володіння та користування нерухомим майном, що перебуває в їхній спільній частковій власності таким чином, що кожен із них користується відокремленими спорудами вказаного будинковолодіння з ізольованими жилими і підсобними приміщеннями та самостійними виходами. Також сторони по справі здійснили поділ вказаної вище земельної ділянки таким чином, що житлові і нежитлові об'єкти нерухомості, які використовуються окремо кожним із них опинилися на земельних ділянках, які були виділені кожному із них. Таким чином позивач виявив бажання здійснити поділ у натурі належної їй та відповідачу садиби, оскільки існує технічна можливість виділення кожній із сторін самостійних і відособлених об'єктів нерухомості. Оскільки позивач, як співвласник майна має право вимагати поділу в натурі належних йому з відповідачем житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, однак відсутній чіткий правовий механізм реалізації прав позивача, остання змушена була звернуся до суду з даним позовом. Розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін відповідно до ухвали суду від 09.11.2018 року. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Судом встановлено, що позивачу та відповідачу по справі на праві спільної часткової власності на підставі договору міни від 29.09.21997 року, реєстр №3262, належить житловий будинок садибного типу з господарсько-побутовими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Також [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка для будівництва та обслуговування вказаного житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0.1 га, кадастровий [NUMBER], за адресою: [ADDRESS], що стверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №81491082 від 01.03.2017 року. Таким чином судом встановлено, що житловий будинок садибного типу з господарсько-побутовими будівлями і спорудами та присадибна земельна ділянка належить сторонам по справі на праві спільної часткової власності. З матеріалів справи вбачається, що в подальшому сторони, добровільно, здійснили розподіл вказаної земельної ділянки, внаслідок чого [PERSON] була виділена земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0616га, кадастровий [NUMBER], яка знаходилась за адресою: [ADDRESS], що стверджується Витягом з ДРРПнНМ від 11.04.2017р., індексний № 84806875 та Витягом з ДЗК про земельну ділянку від 11.04.2017р. № НВ-7105252822017. [PERSON] була виділена земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,0384га, кадастровий [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що стверджується Витягом з ДРРПнНМ від 11.04.2017р., індексний № 84809442 та Витягом з ДЗК про земельну ділянку від 11.04.2017р. № НВ-7105164252017. Згідно з рішенням виконавчого комітету Золотоніської міської ради від 18.04.2017 року №123 належним позивачу нежитловим і житловим об'єктам нерухомості та земельній ділянці, на якій вони розміщені, був присвоєний окремий адресний номер: [ADDRESS]. Із матеріалів справи, а також з даних технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] вбачається, що кожен із сторін по справі користується відокремленими спорудами вказаного будинковолодіння з ізольованими жилими і підсобними приміщеннями та із самостійними виходами, а саме: [PERSON] користується: - Літньою кухнею з прибудовами літ. "К-1", "к", "к1", які згідно з даним;: технічного паспорту використовуються як житлові приміщення; -Сараєм літ. «Л»; -Літнім душем літ. «М»; -Вбиральнею літ. «Н»; -Альтанкою літ. «С»; -Вигрібною ямою №6; -Огорожею №7; -Воротами № 8. [PERSON] користується: -Будинком житловим з прибудовами літ. «А», «а1»; -Погрібом літ. «В»; -Гаражем літ. «З»; -Гаражем літ. «П»; -Вимощенням І; -Огорожею №3; -Воротами, хвірткою №4; -Свердловиною №5. Суд зважає, що вказана обставина відповідачем не заперечується, а тому, на підставі норм ч. 1 ст. 82 ЦПК України, вказана обставина не підлягає доказуванню, оскільки сумнівів щодо достовірності вказані дані у суду не викликають. Нормами чинного законодавства України визначено, що правовий режим спільної власності визначається нормами Цивільного кодексу України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження спільною власністю здійснюється за згодою всіх її власників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права. Відповідно до ст.,ст. 358, 364 ЦК України кожен із співвласників спільної гласності має право на виділ у натурі частки, що є у спільній власності. Згідно із ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян за жилий будинок" №7 від 04.10.1991 р.: При вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. У спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим стосовно до ст. 119 ЖК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої ради. При поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена -(ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Як встановлено вище, сторони по справі здійснили розподіл між собою вказаного будинковолодіння з ізольованими жилими і підсобними приміщеннями та самостійними виходами. Крім того, був проведений поділ і самої земельної ділянки за кадастровим номером [NUMBER], за адресою: [ADDRESS], який був проведений таким чином, що житлові і нежитлові об'єкти нерухомості, які використовуються окремо кожним із сторін по справі опинилися на земельних ділянках, які були виділені кожному з них. Таким чином судом встановлено, що існує технічна можливість виділення кожній зі сторін самостійних і відособлених об'єктів нерухомості на виділ яких сторони мають право відповідно до норм чинного законодавства, при чому із даних технічного паспорту на житловий будинок садибного типу, що знаходиться за адресою [ADDRESS], вбачається, що сам поділ належного сторонам на праві спільної часткової власності житлового будинку з надвірними спорудами можливий таким чином, щоб кожному з них була виділена та частина садиби, яка перебуває у їхньому індивідуальному користуванні. Таким чином суд, дослідивши усі обставини справи, вивчивши доводи та докази якими сторони обґрунтовують свої вимоги, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог. Також суд,

Outcome: approved