Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

20 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою за участю заінтересованої особи Словянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану, в якій просила встановити факт народження нею дитини чоловічої статі 04 червня 2016 року в м. Єнакієве Донецької області. У заяві про встановлення факту народження дитини заявницею зазначено, що 04 червня 2016 року вона народила сина в акушерському відділенні Єнакіївської міської лікарні № 2 Донецької області. 21 червня 2016 р. вона зареєстрували факт народження дитини і отримала свідоцтво про народження дитини у м. Єнакієве. 20 вересня 2016 року вона з метою державної реєстрації народження сина звернулася до Словянського міського ВДРАЦС з заявою про реєстрацію народження дитини для отримання свідоцтва про народження на території України. ВДРАЦС відмовив їй у реєстрації народження дитини, посилаючись на положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території», відповідно до яких будь-які документи, видані органами, які знаходяться на тимчасово окупованій території, є недійсними і не створюють правових наслідків. Зазначила, що встановлення факту народження дитини необхідне для державної реєстрації народження дитини на території України, яка контролюється державними органами, та отримання свідоцтва про народження дитини. Заявник [PERSON] була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, проте не використала свого права на безпосередню участь у судовому засіданні, через канцелярію суду подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю, просила заявлені вимоги задовольнити /а.с.19/. Представник заінтересованої особи Словянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] до судового засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, суду надано заяву про розгляд справи за відсутності представника, в якій викладено прохання винести рішення згідно діючого законодавства /а.с.18/. Відповідно до вимог ч.3 ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Заявниця [PERSON] зареєстрована у [INFO] згідно реєстраційного штампу в копії її паспорта громадянина України з 2011 року /а.с.5/. Згідно дублікату медичного свідоцтва про народження № 285, виданого КП «Міська лікарня № 2 м. Єнакієве» 18.08.2016 р., 04 червня 2016 року у Міській лікарні № 2 м. Єнакієве [PERSON] народила дитину чоловічої статі /а.с.6/. 21 червня 2016 року заявниця отримала свідоцтво про народження дитини у Єнакієвькому міському відділі ЗАЦС серії ДНР № 015003 /а.с.15/, яке відповідно до ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" є недійсним і не створює правових наслідків. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.\~У рішенні Європейського суду з прав людини «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» від 23.02.2016 року ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами...». Таким чином суд бере до уваги відомості, які зазначені у свідоцтві про народження серії ДНР № 015003 від 21 червня 2016 року, засвідчені підписом керівника органу державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] та гербовою печаткою, та відомості дублікату медичного свідоцтва про народження № 285, щодо народження [PERSON] 04 червня 2016 року дитини чоловічої статі, враховуючи неможливість в інший спосіб отримати відомості, зазначені у цьому свідоцтві, хоча й не визнає зазначене свідоцтво про народження офіційним документом. Окрім того, судом беруться до уваги медичні документи, що підтверджують перебування заявниці у стані вагітності, а саме обмінна карта жіночої консультації Міської лікарні № 2 м. Єнакієве, видана на імя [PERSON], [INFO], згідно з якою [PERSON] при зверненні до медичної установи 07.12.2015 року мала термін вагітності 12 тижнів /а.с.7/, результати медичних аналізів /а.с.8/, висновок ультразвукового дослідження /а.с.10/. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно з ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Згідно ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована відразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявниці для державної реєстрації народження сина. Згідно з відомостями Словянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану № 3749/03.2-45 від 20.09.2016 р., [PERSON] відмовлено у державній реєстрації народження дитини чоловічої статі 04 червня 2016 року, оскільки заявницею не надано належний медичний документ /а.с.14/. Відповідно до ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені вимоги [PERSON], за участю заінтересованої особи Словянського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану, про встановлення факту народження дитини, підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість, тому що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати свідоцтво про народження її сина, видане державним органом України. Відповідно до положення п. 8 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Враховуючи, що м .Єнакієве Донецької області є тимчасово окупованою територією України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду.

Outcome: approved