Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

Косівське СТ в особі голови [PERSON] звернулись із позовом до [PERSON], третя особа на стороні відповідача:Територіальний центр соціального обслуговування Косівської РДА про стягнення заборгованості та [PERSON] звернулась із зустрічним позовом до Косівського споживчого товариства про визнання недійсною та скасування розписки. В судовому засіданні представник голови Косівського СТ [PERSON] позов підтримав, а зустрічний не визнав та пояснив, що в 2014 році Косівське СТ звернулось до господарського суду із вимогою стягнення заборгованості із Косівського ТЦ соціального обслуговуванння, оскільки між Косівським СТ та Косівським ТЦ укладено угоду на поставку товару. Із рішення господарського суду від 22.08.2014 року вбачається, що Косівському СТ відмовлено у стягненні заборгованості яка виникла між стронами оскільки в матеріалах справи є розписка відповідачки [PERSON], яка визнає що борг виник по її вині, з приводу чого вона написала розиписку де зобов"язується повернути голові СТ [PERSON] зоборгованість в сумі 53269,00 грн., тобто судом встановлено, що боргові зобов"язання існують виключно по розписці написаній власноручно [PERSON] Що стосується зустрічних позовних вимог то слід вімовити оскільки, вказаний позов закладений безпідставно так як написання даної розписки власносручно [PERSON] не заперечує. Просить позов задоволити, а в зустрічному слід відмовити. Відповідачка - позивачка позов про стягнення боргу не визнала, а свій підтримала, та пояснила що вона працювалав Косівському ТЦ соціального обслуговування на посаді заввідділом по наданню допомоги. Між територіальним центром та Косівським СТ було укладено угоду на поставку товарів для малозабезпечених сімей та інвалідів. Після проведення взаємозвірки в 2014 році виникла заборгованість по оплаті товару в сумі 53269,00 грн., внаслідок чого вона підписала акт по взаємозвірці. Після того її почали шантажувати та погрожувати і зобов"язав керівник Косівського ТЦ написати розписку про борг на вказану суму на ім"я [PERSON] Важає що такі дії незаконні, оскільки вказаний борг виник не із її вини, а розписку вона написала під тиском. Просить в позові про стягнення боргу відмовити а зустрічний задоволити. Суд заслухавши сторони, свідків та вивчивши матеріали справи вважає, що позов слід задоволити, а в зустрічному відмовити з наступних підстав: Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ст.57 ЦПК України,\~ зазначає, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із\~ ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Крім того, відповідно до положень ст.218 ЦК України, заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитись письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Із представлено суду оригіналу письмової розписки від 27.03.2014 року вбачається, що [PERSON] надала розписку про те, що вона зобов"язується повернути борг в сумі 53269,00 грн. голові Косівського СТ [PERSON] до 18.04.2014 року. Із допитаних судом працівників Косівського ТЦ соціального обслуговування вбачається, що [PERSON]. працювала заввідділом матеріальної допомоги та відповідала за прийом та розрахунок товарів поставлених [PERSON] В 2014 році під час проведенні взаємозвірок виникла заборгованість по оплаті поставленого товару, складено акт звірки взаєморозрахунків від 16.01.2014 року де залишок становив 53881,52 гр який погоджено та підписано стронами в тому числі і Нагуш.Л.М. Представленими відношеннями Косівського СТ вбачається, що вони неодноразово направляли вимоги до Косівського ТЦ про погашення заборованості по поставкам товару. Допитаний судом керівник Косівсткого ТЦ [PERSON] зазначив, що підставою написання боргової розписки саме [PERSON] виникло в зв"язку із тим, що саме вона відповідала за товаро-матеіальні цінності, та із-за її вини виник вказаний борг. Відповідно до представленого договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність видно, що [PERSON] ознайомлена із своїми посадовими обов"язками щодо матеріальної відповідальністі про ввірені їй матеіальні цінності та ведення обліку і представлення в установленому порядку товарно-грошові та інші звіти про рух та залишок доручених їй матеріальних цінностей. Як зазначила вона в судовому засіданні що про заборгованість по оплаті їй було відомо, однак враховувала той факт, що вказані обставини між собою керівництво погодить добровільно. Посилання відповідачки - позивачки на ті обставини, що боргова розписка написана нею під тиском чи впливом інших осбтавин , в судовому засіданні не доведено. Таким чином судом встановлено, що фактично відповідно до договору позики від 27.03.2014 року що укладено відповідно до розписки [PERSON] зобов"залась повернути борг в сумі 53269,00 грн. голові Косівського СТ [PERSON] до 18.04.2014 року . Згідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно вимог ст. ст. 526, 525 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За змістом ч. 1\~ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Також, згідно ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином із наведених судом обставин справи із [PERSON] слід стягнути борг по розпизці із врахуванням індексу інфляції 67879 грн. 31 коп., а також відповідно до ст. 88 ЦПК України слід стягнути і судовий збір в сумі 680 грн. Що стосується зустрічного позову [PERSON] про визнання недійсною та скасування розписки то вказані вимоги не знайшли свого пітдвердження в судовому засіданні із наведених обставин. Так, допитані судом свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] зазначили що були присутні при написанні розписки [PERSON] і жодного тиску на неї не чинилось розписка написана нею власноручно і вона визнала, що борг виник по її вині, щодо пояснень свідка [PERSON] то він являється зятем відповідачки-позивачки і його пояснення в частині вчинення тиску на [PERSON] не відповідають дійсності, оскільки про вказані обставини вони мали можливість повідомити правоохоронні органи, чи звернутись юридичною конусультацією. Більше того, із рішення господарського суду Івано-Франківської області від 22.08.2014 року та постанови Львівського Апеляційного суду вбачається, що вказане питання досліджувалось судами так як в мотивувальній частині постанови вказано, що [PERSON] як фізична особа отримала для власних потреб матеріальні цінності у зазначеному розмірі про що і склала боргову розписку. А тому на підставі наведеного, ст.ст.509, 525, 526, 530, 610, 611 ЦК України та

Outcome: approved