Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

[PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [INFO] року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина за заповітом, що складається із будинковолодіння по [ADDRESS], яку вона прийняла як спадкоємець за заповітом, та як у встановлений законом строк подала заяву про прийняття спадщини до нотаріуса, однак спадкодавець [PERSON], яка спірне будинковолодіння успадкувала після смерті чоловіка [PERSON], який при житті зареєстрував у встановленому законом порядку право власності на будинок, не оформила прийняття спадщини офіційно, в зв"язку з чим нотаріусом їй, позивачеві, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а тому виникла необхідність у судовому захисті цивільних прав, просить визнати за нею право власності на спадкове нерухоме майно у виді будинковолодіння по [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] Позивач [PERSON] письмовою заявою підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] письмовою заявою просить розглядати справу у її відсутності, щодо задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення зі слідуючих підстав. [PERSON] помер [INFO] року (актовий запис №35) згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданого 25.05.1988 року (а.с.10). [PERSON] померла [INFO] року (актовий запис №78) згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданого [INFO] року (а.с.11). Згідно свідоцтва про шлюб №123 [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 31.10.1946 року (а.с.9). Із свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 14.06.1989 року встановлено, що [PERSON] є власником домоволодіння по [ADDRESS] (а.с.13), що також підтверджується довідкою РОБТІ від 14.01.2015 року (а.с.18). Згідно довідки Степанської селищної ради №115 від 02.02.2015 року вбачається, що [ADDRESS] на підставі рішення №63 від 06.05.1996 року (а.с.16). Довідка Степанської селищної ради №444 від 07.04.2015 року підтверджує, що [PERSON] на момент смерті чоловіка [PERSON] проживала разом з ним і прийняла спадщину після його смерті (а.с.17). Судом достовірно встановлено, що [PERSON] відповідно до положень ст.ст.100,101 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, які діяла до 16.12.1993 року, та в подальшому відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, що втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року N 56, яка була чинною на момент його смерті в 1988 році, мав на праві особистої власності домоволодіння в [ADDRESS] (на даний момент в [ADDRESS]) на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 14.06.1989 року, в зв"язку з чим його спадкоємці, зокрема дружина [PERSON], яка прийняла спадщину, мала право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину, так як [PERSON] був законним власником спірного нерухомого майна. Згідно з ч.1 ст.561 ЦК УРСР в редакції 1963 року свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям за законом після шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до положень ст.548 ЦК УРСР в редакції 1963 року прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з моменту її відкриття, в зв"язку з чим у спадкоємця, який прийняв спадщину, право власності на спадкове майно виникає з моменту відкриття спадщини, а не з дня одержання свідоцтва про право на неї. Оскільки, на день смерті [PERSON] [INFO] року його дружина [PERSON] проживала з ним постійно, то з дня відкриття спадщини у виді будинковолодіння в [ADDRESS] прийняла її як спадкоємець першої черги за законом, вступивши в оперативне управління спадковим майном, в зв"язку з чим на момент смерті [PERSON] [INFO] року дана спадщина належала їй на праві власності та входила до складу спадщини відповідно до положень ст.1218 ЦК України в редакції 2003 року. Заповітом нотаріально посвідченим 04.07.2011 року, який не змінений та не скасований, [PERSON] заповіла спірне будинковолодіння в [ADDRESS] [PERSON] (а.с.12). Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 06.02.2015 року підтверджує факт реєстрації спадкової справи після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року (а.с.14). Постановою нотаріуса Сарненської районної державної нотаріальної контори від 28.04.2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в зв"язку з відсутністю у спадкодавця [PERSON] правовстановлюючого документу на нерухоме спірне майно у виді будинковолодіння (а.с.15). Із технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 14.01.2015 року вбачається, що будинок [ADDRESS], 1969 року забудови, який не містить елементів самочинного будівництва, зареєстрований за [PERSON] (а.с.19-21). Згідно роз"яснень п.3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" - відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України "Про власність", Законом України від 07 грудня 1990 року N 553-XII "Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року N 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за N 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року N 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року N 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року N 1/5, та іншими нормативними актами. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року N 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Судом достовірно встановлено, що спірне будинковолодіння в смт.Степань Сарненського району дійсно на праві особистої власності належало [PERSON] згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння виданого Степанською селищною радою 14.06.1989 року, який провів інвентаризацію домоволодіння у відповідності до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та на законних підставах набув право власності на нерухоме майно, яке в подальшому після смерті власника успадкувала його дружина [PERSON] Також, судом встановлено, що [PERSON] дійсно прийняла спадщину за заповітом у виді спірного будинковолодіння, так як у встановлений законом строк подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, спадкодавець фактично мала у власності будинковолодіння, що після її смерті входить до спадкової маси, а тому позовні вимоги, які є законними та обґрунтованими, підлягають до задоволення.

Outcome: approved