Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

[PERSON] і [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09.06.2007 року; в шлюбі сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] 04.11.2016 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу з відповідачем, посилаючись на те, що сім"я сторін фактично розпалась, існує формально; та про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини - сина [PERSON] у твердій грошовій сумі - по 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред»явлення позову і до повноліття дитини, посилаючись на те, що відповідач добровільно не виконує належним чином свій обов»язок, як батько, щодо матеріального забезпечення дитини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити у повному обсязі; відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився повторно; про час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, будь-яких клопотань від нього не надходило. Відповідно до положень ст.224 ЦПК України судом визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивачки в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.110, 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181, 191 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька (матері) і (або) у твердій грошовій сумі; аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Як встановлено в судовому засіданні, з пояснень позивачки вбачається, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09.06.2007 року; в шлюбі сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір»ю - позивачкою [PERSON] (а.с.10-12). Як стверджує позивачка [PERSON], починаючи з вересня 2015 року сторони остаточно не підтримують шлюбно-сімейні стосунки та не ведуть спільного господарства, з того часу сторони проживають окремо; раніше в сім»ї мали місце непорозуміння, сварки з різних питань сімейного життя, із-за взаємних претензій подружжя. Як стверджує позивачка, поновлення шлюбно-сімейних відносин та збереження сім"ї сторін є неможливими, тому позивачка наполягає на розірванні шлюбу, без надання строку для примирення; зазначені обставини мають істотне значення для сторін і є підставою для розірвання шлюбу. Будь-яких заперечень по суті справи відповідачем судові не надано. За таких обставин, суд вважає, що сім"я сторін фактично розпалась, існує формально і зберегти її неможливо, тому позов в частині вимог про розірвання шлюбу має бути задоволений. Як стверджує позивачка [PERSON], після розірвання шлюбу син [PERSON], [INFO] буде проживати разом з матір»ю - позивачкою [PERSON] (а.с.12); будь-яких спірних питань майнового характеру між сторонами на даний час не виникає. Відповідно до положень ст.113 СК України позивачкою [PERSON] не заявлено вимоги щодо відновлення дошлюбного прізвища «[PERSON]» (а.с.10). Відповідно до ст.189 СК України нотаріальний договір про сплату аліментів на дитину сторони не укладали. Як стверджує позивачка, відповідач [PERSON] не заперечує свій обов»язок щодо матеріального утримання сина [PERSON], він (відповідач) є працездатною особою, будь-яких утримань з його доходів за виконавчими документами на користь інших осіб не відбувається. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує пояснення позивачки, матеріальне становище відповідача; стан здоров»я дитини, і вважає за можливе та необхідне встановити розмір аліментів на дитину - сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000,00 грн. щомісячно, як про це просить позивачка, починаючи з 04.11.2016 року і до повноліття дитини, з індексацією стягуваних сум відповідно до закону. При цьому, визначений розмір аліментів, з урахуванням матеріального стану матері дитини (позивачки), фактично є мінімально необхідним розміром для забезпечення належного матеріального забезпечення дитини з боку батька (відповідача).

Outcome: approved