Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-17 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, посилаючись на те, що [INFO] помер його дідусь [PERSON], який за життя склав заповіт згідно якого заповідав позивачу своє майно: земельну ділянку площею 6,50 га., яка розташована на території Іванівської сільської ради Новоукраїнського району. Позивач був зареєстрований та проживав біля померлого дідуся, тому фактично прийняв спадщину, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку оскільки правовстановлюючий документ на право власності на землю - державний акт на право власності на земельну ділянку, втрачено, тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача та представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явилася, надали суду заяву в якій просять справу розглядати у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечили. Дослідивши письмові докази по справі, відповідно до ст. ст. 328, 1225 ЦК України, суд дійшов висновку про небхідність задоволення позову так, як в судовому засіданні встановлено наступні обставини. [INFO] помер дідусь позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6). За життя померлий [PERSON] склав заповіт згідно якого заповідав позивачу своє майно: земельну ділянку, площею 6,50 га., яка розташована на території Іванівської сільської ради, що підтверджується копією заповіту від 01.07.1997 року (а.с.24). Позивач був зареєстрований та проживав біля померлого дідуся, що підтверджується довідкою Іванівської сільської ради Новоукраїнського району (а.с. 10). Позивач фактично прийняв спадщину після смерті свого дідуся, але не може переоформити документи на земельну ділянку оскільки правовстановлюючий документ на право власності на землю - державний акт на право власності на земельну ділянку, втрачено, що підтверджується оголошенням в газеті (а.с. 15). Дублікат Державного акту на право приватної власності на ім"я особи, яка померла Кіровоградським інститутом землеустрою не видається. З матеріалів справи вбачається, що дійсно на підставі рішення сесії Іванівської сільської ради від 05 травня 2000 року №69 було видано державний акт на право приватної власності на землю серії КР №52074 на ім"я [PERSON], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 8). Стаття 328 ЦК України вказує на те, що право власності набувається на підставах, які не заборонені законом. Відповідно до ст. ст. 78 та 81 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою, громадяни України також набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст.ст. 66-69 ЗУ "Про нотаріат", п.216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлючих документів про належність цього майна спадкодавцеві, а їх відсутність є обмеженням для вчинення нотаріальної дії. При втраті (псуванні) державного акта на землю власнику видається відповідний дублікат, але в даному випадку по незалежним від позивача причинам не можливо отримати дублікат Державного акту на право власності на земельну ділянку, оскільки Дублікат Державного акту на право приватної власності на ім"я особи, яка померла Кіровоградським інститутом землеустрою не видається, в зв"язку з чим позивача позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом у державного нотаріуса. Так як всі копії документів підтверджують право користування земельною ділянкою спадкодавця - площею 6,50 га, яка знаходиться на території Іванівської сільської ради Новоукраїнського району, та не викликає у суду сумніву, щодо права на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом належить позивачу. Відповідно до ст.ст.125,126 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа (державного акта), що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою та його державної реєстрації, а рішення суду про право семе по собі не замінює правовстановлюючого документу. Відповідно до п. 2 ст. 1299 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту реєстрації цього майна, тому право власності на майно, на яке судом визнається право на спадщину за позивачем може бути визнане після реєстрації в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Outcome: approved