Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

22 лютого 2016 року до Камянка-Бузького районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], з врахуванням заяви про уточнення вимог від 26.04.2016р., в якій позивач просить суд зобовязати громадянина України [PERSON] припинити дії, що порушують його право на індивідуальність передбачене ст. 300 ЦК України, яке полягає у перешкоджанні видати йому паспорт-книжечку, передбаченого положенням про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою ВРУ від 26.06.1992р. №2503-ХІІ; стягнути з відповідача завдану його діями матеріальну шкоду у розмірі 18 гривень затрачених на друк позовної заяви; стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн. та стягнути судові витрати. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що після досягнення 16-річного віку він звернувся до Камянка-Бузького районного сектору з вимогою видати йому паспорт-книжечку громадянина України, що передбачений положенням про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою ВРУ від 26.06.1992р. №2503-ХІІ, а не пластикової картки. Але за підписом громадянина України [PERSON] йому було відмовлено з невідомих йому причин, а тому відповідями від 28.01.2016р. та 13.02.2016р. його позбавлено права передбаченого ст. 300 ЦК. Такі дії відповідача вважає свавільними та незаконними, оскільки вони позбавляють його права отримати паспорт-книжечку. Також стверджує, що такими діями йому завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав після ознайомлення зі змістом таких документів, оскільки викладені у них твердження принижують його честь та гідність і таку шкоду він оцінює у 1000,00 грн. Крім того зазначає, що він зазнав і матеріальної шкоди у розмірі 18,00 грн., яка полягає у необхідності виготовлення ним 18 аркушів А4 формату позовної заяви. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його законний представник [PERSON] вимоги позовної заяви підтримали та пояснили, що позивач дійсно звертався за отриманням паспорта громадянина України і бажав отримати такий у формі книжечки. Однак, відповідач відмовив у видачі такого, оскільки стверджував, що на даний час видається паспорт лише у формі пластикової картки. Вважають, що така відмова є незаконною. Проте, даний позов подають до відповідача як фізичної особи, а не як субєкта владних повноважень, так як вважають, що Камянка-Бузького районного сектору ГУ ДМС не існує, оскільки такий не зареєстрований як юридична особа. Відповідач [PERSON] в судове засідання зявився, проти вимог заперечив та суду пояснив, що він працює на посаді завідувача Камянка-Бузького РС ГУ ДМС і позивач дійсно звертався за отриманням паспорта громадянина України, однак на даний час, відповідно до Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Іншої форми паспорта він видати не може. Вважає, що не завдав жодної шкоди позивачу. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. [PERSON] народився 12.01.2000р., що підтверджується його свідоцтвом про народження серії І-СГ №479299, і йому на час виникнення спірних правовідносин та на час розгляду справи виповнилось повних 16 років. Маючи намір отримати паспорт громадянина України, позивач звертався до Камянка-Бузького РС ГУ ДМС України у Львівській області, і 28.01.2016р. отримав листа за №209 та за підписом завідувача [PERSON], в якому йому було розяснено, що на даний час, з 11.01.2016р. запроваджено оформлення і видача паспорта громадянина України у формі картки громадянина України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше після досягнення 16-річного віку. В подальшому, листом №430 від 13.02.2016р. Камянка-Бузький РС ГУ ДМС України у Львівській області за підписом відповідача, повторну заяву позивача про видачу паспорта-книжечки залишив без розгляду на підставі ч. 2 ст. 8 Закону України "Про звернення громадян". Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами склались публічно-правові відносини, які випливають з приводу реалізації права на отримання паспорта громадянина України і які повинні розглядатись згідно з правилами КАС України. Проте, даний позов предявлений не з метою захисту прав, свобод та інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, а з метою доведення протиправних дій відповідача як фізичної особи щодо права на індивідуальність позивача і завдання такими діями моральної та матеріальної шкоди. Суд при розгляді справи неодноразово розяснював позивачу право звернутись з вимогами до адміністративного суду, та з метою належного розуміння позивачем цієї обставини залучив до участі у справі законного представника позивача його батька. Однак, законний представник позивача в судовому засіданні пояснив, що метою звернення до суду не є отримання паспорта, а такою метою є захист права на індивідуальність та відшкодування шкоди відповідачем. Також підкреслив, що його вимоги є вимогами виключно до фізичної особи, а не до посадової особи, а вимоги до посадової особи він ще має намір заявляти в іншому провадженні. За таких обставин, суд вирішив розглядати справу в рамках заявлених позовних вимог в порядку ЦПК України, і не знаходить підстав для закриття провадження у справі. Так, відповідно до положень ст. 300 ЦК України фізична особа має право на індивідуальність. Фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Тобто, під поняттям "індивідуальність", як об'єкта вказаного права, слід розуміти особисте немайнове благо фізичної особи, яке складає собою сукупність психічних властивостей, характерних рис і досвіду кожної особистості, що відрізняють її від інших індивідуумів. При розгляді даної справи судом не встановлено будь-яких протиправних дій відповідача, які б порушували право позивача на індивідуальність. А відмова у видачі паспорта-книжечки громадянина України не може розглядатись як порушення права на індивідуальність, оскільки наявність паспорта у особи не входить до кола особливостей, які визначають індивідуальність фізичної особи. Інших порушень такого права позивачем не наведено, а судом не встановлено. За таких обставин, позовні вимоги про зобовязання відповідача припинити дії, що порушують право на індивідуальність не підлягають до задоволення. Розглядаючи вимоги про стягнення моральної та матеріальної шкоди суд відзначає, що однієї з умов для відшкодування шкоди є наявність протиправної поведінки відповідача, яка перебуває у причинно-наслідковому звязку із шкодою, яка завдана позивачу. З огляду на відсутність протиправних дій зі сторони відповідача відносно позивача, суд дійшов до висновку, що виключається можливість відшкодування будь-якої шкоди. Тому, позовні вимоги позивача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди також не підлягають до задоволення. Одночасно, вирішуючи даний спір, суд, у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 214 ЦПК України розподіляє між сторонами судові витрати, та вважає за необхідне стягнути такі з позивача, так як ухвалою суду від 15.03.2016р. сплата судового збору була відстрочена позивачу до ухвалення судового рішення у справі, а позивач не віднесений до категорії осіб, які звільнені від сплати судового збору.

Outcome: approved