Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] предявила через суд позов про захист права на повагу до її гідності і честі та права на недоторканність її ділової репутації головного спеціаліста юридичного управління Дніпропетровської міської ради на предмет визнання недостовірною негативної інформації про її судимість за злочин у кримінальній справі, про належність до групи громадян, які займаються протиправною діяльністю з відчуження майна в інтересах третіх осіб, про оформлення нею всіх придбаних об'єктів нерухомості на ім'я своєї матері [PERSON], що поширена серед голів постійних комісій Дніпропетровської міської ради, Дніпропетровського міського голови і його першого заступника, а також на предмет відшкодування додаткових витрат, викликаних необхідністю придбання ліків в сумі 9\~058 гривень 50 коп. збитків, і моральної шкоди, розмір якого позивач оцінила в 15000,00 гривень. Підстави позову обґрунтовані зведенням на [PERSON] наклепу в листі-попередженні Дніпропетровської обласної профспілкової організації Всеукраїнської незалежної профспілки від 23 жовтня 2008 року за вих.№ 53, підписаному її головою [PERSON], що полягав в повідомленні ганебних домислів (припущень) про позивача, виданих відповідачами за реальну дійсність, чим були спричинені нервовий стрес, душевні страждання і лікування позивача. Позивач в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, наполягаючи на задоволенні вимог з наведених у позовній заяві підстав. Про понесені збитки пояснила суду, що в цінах І кварталу 2009 року витратила 2 169 гривень 55 коп. на придбання ліків, ринкова вартість яких на час розв'язання спору складає її збитки. В подальшому позивач клопотала про розгляд справи у її відсутності. Відповідачі [PERSON] і Дніпропетровська обласна профспілкова організація Всеукраїнської незалежної профспілки (далі облоргпрофспілка) у поданих суду письмових запереченнях позов не визнали повністю, посилаючись на реалізацію свого права на звернення до органів місцевого самоврядування для проведення перевірки і направлення листа в межах свободи вираження своїх думок і поглядів. Про обставини розсилання листа, [PERSON] від власного імені та від імені співвідповідача, як його керівник, в судовому засіданні пояснив, що за зверненням члена профспілки [PERSON] з метою захисту її прав та інтересів у забезпеченні засобами виробництва Товариства з обмеженою відповідальності "Александра" звернувся до органів місцевого самоврядування запобігти прийняттю, на його думку, незаконного рішення з приводу припинення у товариства титульного володіння виробничим приміщенням, чому, за його переконанням, сприяла позивач [PERSON] В подальшому в судове засідання відповідач [PERSON], який є і представником відповідача ДОПО ВНП, в судове засідання не прибув, причин неявки суду не повідомив. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані у справі письмові докази, розглянувши позов в межах заявлених вимог дійшов висновку про часткове задоволення вимог, виходячи з наступних мотивів. Відповідно до ст. 34 Конституції України, а так само і ст. 10 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція), передбачена свобода кожної людини на вираження поглядів, з чим пов'язані права дотримуватися своїх переконань, одержувати і поширювати інформацію та ідеї без втручання держави і незалежно від кордонів. Європейський Суд з прав людини відзначив, що таке право в демократичному суспільстві не може бути абсолютним, через що зазначені статті надають Державі певну свободу розсуду втручання у здійснення цього права задля захисту прав інших людей, зокрема, коли таке втручання здійснюється на підставі та в порядку визначеному законом. Відповідно до ст. ст.\~269,\~297,\~299 ЦК України\~кожен має право на повагу до його гідності та честі, недоторканість ділової репутації, що відносяться до особистих немайнових прав, які згідно з ст.\~275 цього Кодексу\~підлягають захисту від протиправних посягань інших осіб способом адекватним порушенню і спричиненим ним наслідкам з тим, щоб такий спосіб правового захисту, визначений главою 3 ЦК України, був ефективним. Судом встановлено, що 23 листопада 2008 року в м. Дніпропетровську за місцем здійснення повноважень голови облоргпрофспілки на проспекті [PERSON], 93, в офісі №334 [PERSON] підписав складений за вих.№ 53 лист-попередження на адресу Дніпропетровського міського голови, його першого заступника і голів постійних комісій Дніпропетровської міської ради, що 27 листопада 2008 року переданий адресатам на проспекті [PERSON], 75 (а.с. 4-8), в якому поширена інформація про зв'язок декого [PERSON] "з групою громадян, що вже тривалий час займаються <...> протиправною діяльністю з відчуження майна в інтересах третіх осіб. <...> у цю групу входять: працівник апарату Дніпропетровської міської ради з 2004 року, головний спеціаліст юридичного управління міської ради [PERSON], [INFO], (222320024), проживає: за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Чернишевського, 1А, (м. Дніпропетровськ, вул. Янтарна, 27), раніше судима за кримінальний злочин у Бабушкінському районному суді м. Дніпропетровська (суддя Свідерська), кримінальна справа 62059080, яка всі "придбані" нею об'єкти та земельні ділянки оформлює на свою матір [PERSON] Пантєлєєвну..." Як визнали сторони, що узгоджується з відомостями державного реєстру юридичних осіб (а.с. 39) і доручення ТОВ "Александра" (а.с. 54), на час підписання і видачі цього листа [PERSON] був обраний і працював керівником виборного органу Дніпропетровської обласної профспілкової організації Всеукраїнської незалежної профспілки, легалізованої відповідно до ст. 16 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності " на правах юридичної особи (код ЄДРПОУ 21703065). З рішення облоргпрофспілки № 12 від 13.03.2003 і виписки по особовому рахунку (а.с. 53, 58) вбачаються відносини членства у профспілці особи, в інтересах якої складений і виданий [PERSON] лист-попередження. Відповідно, інформація про [PERSON], яка принижує її честь і ганьбить ділову репутацію службовця місцевого самоврядування, тобто негативна, згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 277 ЦК України вважається поширеною облоргпрофспілкою. За даними КП "Дніпропетровське МБТІ" ДОР (а.с. 97-99) у державному реєстрі оформлено право власності [PERSON] лише на квартиру в будинку на проспекті імені газети "Правда", 76/12, що в листі-попередженні вказана місцем її постійного проживання. З рапорту міліції (а.с. 109) вбачається розпочате з 25 листопада 2008 року розслідування пов'язаного з корупцією адміністративного проступку у використанні власності, у зв?язку з чим твердження про оформлення позивачем об'єктів нерухомості на свою матір недостовірне. Постановою слідчого прокуратури Бабушкінського району м. Дніпропетровська від 18 червня 2010 року (а.с. 9-12) кримінальна справа № 62059080 у частині пред'явленого [PERSON] обвинувачення в шахрайстві за ч.ч.\~2, 4 ст. 190 КК України закрита провадженням згідно зі ст. 213 КПК 1960 року за недоведеності її участі у вчиненні злочину після того, як Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська під головуванням судді Свідерської Т. А. ще постановою від 04 квітня 2008 року повернув прокурору кримінальну справу № 62059080 для організації додаткового розслідування (а.с. 133-135). Після додаткового розслідування в іншій частині обвинувачення з 2011 року кримінальна справа перебувала в провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська, постановою якого від 04 вересня 2013 року (а.с. 128-132) [PERSON] звільнена від кримінальної відповідальності за шахрайство за ч. 2 ст. 190 КК України, а кримінальна справа закрита згідно з ст. 282 КПК 1960 року за давністю. Крім того, після неодноразового розгляду Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська впродовж 2011-2013 рр. апеляційний суд Дніпропетровської області для нового розгляду передав до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська обвинувачення [PERSON] за ст.ст. 190 ч. 4, 358 ч. 4, 368 ч. 2 КК України (а.с.\~127), за якими об'єднані в одному провадженні кримінальні справи, порушені Кіровським РВ, Індустріальним РВ Дніпропетровського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області і прокуратурою Індустріального району м.\~Дніпропетровська впродовж 2009-2012 рр. (а.с. 201-203), тобто після події поширення інформації. Достовірні дані постановлення вироку у порушеній міжрайонною природоохоронною прокуратурою кримінальній справі № 69019306 за обвинуваченням [PERSON] за ч. 2 ст. 19-ст.ст. 170, 143 ч. 2 КК 1960 року в процесі судового розгляду цієї справи не добуто (а.с. 92-93). Розвязуючи спір, суд виходить з практики Європейського Суду з прав людини в рішенні від 27.02.2001 у справі «Єрузалем проти Австрії» про визначення допустимих меж прийнятної критики лише у випадку поширення оціночних суджень, правдивість яких не може бути ані доведена, ані спростована, до яких у чинній на час події редакції статті 471\~Закону України «Про інформацію» не відносилися ті з висловлювань, що не містять фактичних даних, які складають наклеп, тобто завідомо неправдиві вигадки про начебто вчинений протиправний чи аморальний вчинок або інші ганебні відомості. Через це в питанні висловів, в яких поширена інформація про позивача в формі листа, суд визначається з огляду на їх зміст та форму і загальний контекст подій, в якому такі вислови пролунали. Так, викладу відомостей відповідачем притаманне дотримання точності в наведенні персональних даних, хронологічної точності в переліку обставин судової тяжби за права на приміщення комунальної власності, з приводу приватизації якого має прийматися рішення органами місцевого самоврядування, запобігти чому призначений цей лист. З огляду на повноваження міського голови і постійних комісій міської ради відповідно до ст.ст. 42, 47 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" такого роду звернення до них могло бути передане об'єктивно з метою вивчення відомостей, попереднього розгляду і підготовки питання приватизації об'єкта комунальної власності, включеного міським головою до порядку денного сесії ради, чи в порядку здійснення контролю над виконанням раніше прийнятих рішень міської ради з цього питання. У світлі всього листа, за переконанням суду, застереженнями "на нашу думку" чи "за нашими даними" в сукупності з приведеними даними про судовий розгляд кримінального обвинувачення співвідповідачі, таким чином, спонукають до висновку, що вони стверджують про перевірені за офіційними джерелами факти злочинної діяльності позивача в минулому з метою переконати органи місцевого самоврядування в розкритті злочинного плану дехто [PERSON], розробленого ним за пособництва позивача, а не критикувати особистість позивача і її діяльність на посаді в органах місцевого самоврядування, від якої вона відсторонена міським головою ще з серпня 2006 року (а.с.\~94). З дня набрання законної сили обвинувальним вироком і до погашення або зняття судимості, особа визнається такою, що має судимість, відповідно до ст. 88 КК України. З моменту пред'явлення особі за правилами КПК 1960 року обвинувачення у вчиненні злочину за офіційним тлумаченням Конституційного Суду України у справі № 1-15/99 про депутатську недоторканність в рішенні від 27 жовтня 1999 року починається притягнення до кримінальної відповідальності, як стадія кримінального переслідування, а судимість є наслідком вже настання кримінальної відповідальності, не знаючи чого відповідачі згідно з ст.\~68 Конституції України не вправі розраховувати на звільнення від цивільної відповідальності за наклеп. Враховуючи відсутність будь-якого вироку суду про засудження [PERSON] до листопада 2008 року за вчинення злочину (шахрайства), поширені про неї відомості внаслідок неспростовної презумпції її добропорядності вочевидь для відповідачів не відповідали дійсності, а відсутність на день складання листа в розпорядженні відповідачів офіційних джерел такої інформації виключають сумлінну помилку відповідачів в її достовірності, що доводить завідому неправдивість, тобто наклеп. Відповідно, за офіційним тлумаченням Конституційним Судом України права на звернення за ст. 40 Конституції України у справі № 1-9/2003 про поширення відомостей у рішенні від 10 квітня 2003 року викладення у такому листі відомостей визнається поширенням відомостей, що порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам, оскільки такий лист звернутий до органів місцевого самоврядування, які не компетентні перевіряти інформацію про вчинення групою осіб злочину і надавати відповідь про судимості, та за відсутності жодних підстав для звернення щодо додержання законів службовою особою, яка функціональні обов'язки не виконує внаслідок відсторонення від посади. Довідка про стаціонарне лікування у 2009 році в умовах неврологічного відділення (а.с. 41) не містить діагнозу, а з епікризу з історії хвороби [PERSON] № 0309ІІ6427 (а.с. 196) вбачається, що у вказаний позивачем період у 2009 році проводилося лікування залишкових явищ побутової черепно-мозкової травми, перенесеної у 2005 році, внаслідок чого суд дійшов переконання, що прямий причинно-наслідковий зв'язок поширення інформації з пройденим лікуванням в судовому засіданні свого підтвердження не знайшов. Таким чином, права позивача за ст.ст. 297,\~299 ЦК України\~на повагу до її честі та недоторканість ділової репутації порушені, що з необхідністю спричинило закономірні душевні переживання позивача, на підставі чого підлягають захисту згідно з ст.ст.\~275,\~280 цього Кодексу\~з присудженням справедливої компенсації на засадах справедливості, добросовісності і розумності. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд зважає на тривалість душевних страждань, їх глибину та суть, вплив на загальний соматичний стан, вік позивача та рід її діяльності, а також на те, що позивач має відчути допомогу адекватну немайновим втратам, понесеним у звязку з посиленим психоемоційним навантаженням через пережиті хвилювання від порушення презумпції невинуватості, що в цій справі має істотне значення. Слідуючи виконанню завдання відновити правове становище позивача, суд вважає доведеним згідно з\~ст. 23 ЦК України відшкодування завданої моральної шкоди на суму 1500,00 грн. Згідно з ст.ст. 4, 11 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права фізичних осіб у спосіб, визначений законами України, а межі судового розгляду визначаються предметом і підставами позову, тобто обраним позивачем способом юридичного захисту. Пленум Верховного Суду України в п.п. 24, 25 постанови № 1 від 27.02.2009 "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" виклав свій висновок про судову практику задоволення позову, за яким у резолютивній частині рішення суд має зазначити, чи порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить честь і ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права. За встановлених обставин для захисту репутації позивача відповідно до статті 277 ЦК України передбачений спеціальний порядок спростування шляхом відкликання листа. Відповідно до ст.ст. 81, 88 ЦПК України судові витрати належить віднести на рахунок відповідача [PERSON], внаслідок дій якого виник спір, пропорційно задоволеним вимогам. Враховуючи відстрочення сплати судового збору до ухвалення рішення, розмір судового збору за немайнові вимоги і вимоги про відшкодування моральної шкоди згідно з ст.ст. 2, 80 ЦПК України має складати за ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з розрахунку 1218,00 грн. мінімальної заробітної плати, відповідно, 487,20 грн. і 1218,00 грн., а також належить стягнути 487, 20 грн. за вимоги про відшкодування збитків. Позивачу за її вимогою згідно з ст. 85 ЦПК України належить сплатити відповідачем 42,16 грн. компенсації за відрив від звичайних занять, що обчислюється пропорційно від погодинного розміру мінімальної заробітної плати 07,29 грн. з розрахунку фактично п'яти годин 47 хвилин відриву від звичайних занять на час участі в судових засіданнях.

Outcome: partial