Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом до відповідача та просила стягнути на її користь з відповідача на відшкодування моральної шкоди 200 000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 13 жовтня 2007 року в будинку [ADDRESS] стався вибух газу з вини працівників ПАТ "Дніпрогаз" - [PERSON], [PERSON], [PERSON] В межах розгляду кримінальної справи за звинуваченням вказаних осіб вона заявляла цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, який був залишений судом без розгляду у зв'язку з її повторною неявкою. Внаслідок вибуху у будинку загинула її донька - [PERSON], 1998 року народження, а її батьки, які також проживали в квартирі отримали тілесні ушкодження. Два дні після вибуху рятувальники не могли знайти її дитину, що завдало їй сильних душевних мук, окрім власне самого факту смерті її дитини. У зв'язку з втратою доньки, марними сподіваннями на те, що її врятують та вона виживе, пережитим стресом стан її здоров'я погіршився, почались розлади сну, що призвело до погіршення самопочуття та працездатності, вона не в змозі повноцінно відпочивати, постійно перебуває в тяжкому емоційному стані, вказана втрата призвела до руйнування її стосунків з чоловіком. Окрім того, моральну шкоду їй заподіяно ще й ураженням здоров'я її батьків внаслідок вибуху. Посилаючись на ст.1167 ЦК України визначає розмір отриманої моральної шкоди в 200 000 грн. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, в письмових поясненнях зазначив, що в досудовому порядку ПАТ "Дніпрогаз" вжито заходи по відшкодуванню шкоди сім'ям загиблих, а саме сплачено компенсацію за втрачене житло з розрахунку 10 000 грн. за 1 кв.м. житлової площі. На підставі угоди, укладеної між Дніпропетровською ОДА та ТОВ "Газекс - Україна", який був у 2007 році акціонером ПАТ "Дніпрогаз" та секретарем наглядової ради, останнім було надано благодійну допомогу сім'ям загиблих та постраждалих від нещасного випадку. Сім'я позивача внаслідок благодійних виплат отримала в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 510 300 грн., а також 500 000 грн. та 81 051,35 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, при цьому власне позивач отримала 500 000 грн. На момент виплати винні особи ще встановлені не були, тому виплати здійснювались як благодійна допомога. В доводах позивача є розбіжності, оскільки вона ніяк не може визначитись з дійсним розміром шкоди, так в межах кримінальної справи вона оцінила моральну шкоду в 5 000 000 грн., а в межах даної справи - в 200 000 грн. При вирішення спору просить зважити на факт надання відповідачем послуг з газопостачання усьому місту, тривалість надання безперебійних послуг 55 років, незадовільний стан розрахунків споживачів, тяжкий економічний стан в країні. Посилається на порушення справи про банкрутство відносно ПАТ "Дніпрогаз" за заявою постачальника газу. Після порушення провадження господарським судом, понад рік відповідач розраховувався по боргам, і провадження було закрито, але фінансовий стан підприємства продовжує погіршуватись, покладення на нього додаткових грошових зобов'язань призведе до неплатоспроможності і неможливості виконання підприємством обов'язків з надійного та безаварійного постачання газу споживачам. Треті особи в судове засідання не з'явились, про день, час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що вироком Заводського районного суду м.Запоріжжя [PERSON], [PERSON], [PERSON] визнано винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.272 КК України, внаслідок якого о 10 год. 46 хв. 13 жовтня 2007 року в будинку [ADDRESS] стався вибух газу, який призвів до руйнування несучих продольних та поперечних стін, падіння перекритів, сходів, стін у межах 3 та 4 під'їздів будинку. У зв'язку з вибухом загинули особи, які знаходились в зоні вибуху, а частина осіб отримала тілесні ушкодження, пошкоджено майно мешканців. Даним вироком встановлено, що внаслідок вибуху загинула [PERSON], позовні вимоги [PERSON] залишені без розгляду у зв'язку з неявкою в судове засідання. Факт народження позивачем [PERSON] належними доказами не підтверджений, проте сторони даний факт визнають, тому окремому доведенню в силу ст.61 ЦПК України він не підлягає. Відповідно до платіжного доручення №968 від 24.10.2007 року, ТОВ "Газекс-Україна" перераховано позивачу благодійну матеріальну допомогу родині загиблого згідно угоди від 23.10.2007 року в сумі 500 000 грн. Решта доводів відповідача щодо сплати позивачу компенсації моральної шкоди в 500 000 грн. та 81 051,35 грн. доказами не підтверджені, позивачем заперечуються, відповідно до платіжного доручення №1723 від 19.11.2007 року матеріальну допомогу в сумі 81 051,35 грн. сплачено [PERSON] Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до вимог п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року (зі змінами та доповненнями) при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди з'ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинового зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, судом встановлено, що діями/бездіяльністю співробітників ПАТ "Дніпрогаз" було завдано моральної шкоди позивачу, яка полягає у втраті дитини [PERSON], яка підлягає відшкодуванню в порядку ч.1 ст.1172 ЦК України, при цьому заподіяння моральної шкоди позивачу відповідачем не спростовується. Розв'язуючи питання про розмір відшкодування, суд виходить з добросовісності поведінки заподіювача шкоди, яким відшкодовано матеріальну шкоду, приймає до уваги попереднє заявлення позивачем позовних вимог в кримінальній справі про стягнення 5 000 000 грн. компенсації моральної шкоди, які були залишені без розгляду у зв'язку з її неявкою в судове засідання, та виходячи з засад розумності і справедливості, недоведеності отримання ушкодження здоров'я позивача, вважає доцільним визначити розмір відшкодування в сумі 75 000 грн., оскільки стягнення моральної шкоди не повинно призводити до надмірного незаконного збагачення позивача. Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 88 ЦПК України та приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача, пропорційно задоволеної частини позовних вимог, стягнувши з останнього на користь держав 3750 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial