Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що 20 січня 2007 року між ним та відповідачем [PERSON] укладений кредитний договір № DOXRRX86310764, за яким відповідач отримував кредит на суму 2448 гривень 00 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом 12% річних з останнім погашенням кредиту 20.01.2009 року. В зв"язку з невиконанням умов кредитного договору позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 36713 гривень 09 копійок, яка складається з наступного: 9633 гривень 04 копійок - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 1965 гривень 70 копійок - заборгованість по комісії за користування кредитом, 22889 гривень 92 копійок - пеня за несвоєчасне виконання зобов»язання за договором, 500 гривень - штраф ( фіксована частина), 1724 гривень 43 копійок - штраф ( процентна складова). Окрім того, позивач просить стягнути на свою користь судовий збір в сумі 367 гривень 13 копійок. В судове засідання представник позивача не з»явився, надав письмову заяву, в якій на задоволенні позовних вимог наполягав, справу просив розглянути за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з»явилася, була належним чином повідомлена про дату та місце розгляду справи, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов не визнала, просила суд застосувати позовну давність, оскільки судовим наказом з неї вже стягнуто заборгованість за даним кредитом. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 526 ЦК України зобов"язання повинно виконуватися належним чином, відповідно до умов договору і чинного законодавства. На підставі ст.ст. 610, 611 ЦК України у разі неналежного виконання зобов"язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором. Ст. 625 ЦК України передбачає обов"язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу. У відповідності з ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов"язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. З кредитного договору № DOXRRX86310764 від 20 січня 2007 року, який укладений між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та фізичною особою [PERSON] вбачається, що банк надає останній кредит в сумі 2448 гривень 00 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12% з останнім погашенням кредиту 20.01.2009 року, а вона зобов"язується прийняти, належним чином використати та повернути його банку зі сплатою відсотків за користування кредитом. Однак відповідач не виконує належним чином свої зобов"язання за договором кредиту та станом на 05.04.2013 року має заборгованість в сумі 36713 гривень 09 копійок, яка складається з наступного: 9633 гривень 04 копійок - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 1965 гривень 70 копійок - заборгованість по комісії за користування кредитом, 22889 гривень 92 копійок - пеня за несвоєчасне виконання зобов»язання за договором, 500 гривень - штраф ( фіксована частина), 1724 гривень 43 копійок - штраф ( процентна складова). Щодо заперечень відповідачки про пропуск позивачем строку позовної давності, то суд зазначає наступне: Відповідно до положень ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. З матеріалів справи вбачається, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк») та [PERSON] 20.01.2007 року був укладений кредитний договір, якій оформлений у вигляді «Заяви позичальника», яка фактично є кредитним договором, що укладено у письмовій формі та підписано сторонами, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2448 гривень 00 копійок на споживчі потреби під 1,0 % на місяць за користування кредитом та сплати щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 89 грн. 35 коп. та одноразової винагороди у розмірі 408 грн., з кінцевим терміном погашення 20 січня 2009 року. Відповідно до Заяви позичальника Позичальник ознайомлений та згодний з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) які були надані йому у письмовій формі та своїм підписом підтверджує факт надання йому повної інформації про умови кредитування і згоден, що Заява разом з запропонованими «ПриватБанком» Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт), Тарифами складає між ним та Банком кредитно-заставний договір. Пунктом 1.7.3 цих Умов позовну давність за вимогами про стягнення заборгованості за кредитом, процентів за користування ним, пені, штрафу сторонам встановлено тривалістю п'ять років, що відповідає ч. 1 ст. 259 ЦК України. Відповідно до ст.ст. 627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору які визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та підписаний сторонами договір свідчать про узгодження усіх істотних умов договорів укладених між ними, у тому числі щодо збільшення строку позовної давності до п'яти років. Вирішуючи питання по суті позовних вимог суд виходить з того, що відповідно до ст.ст. 1054, 1049 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується сторонами, позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав, видав позичальнику грошові кошти, проте у порушення умов договору відповідачем порушено умови погашення кредиту та процентів за користування кредитом внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом в загальній сумі 36713 гривень 09 копійок, яка складається з наступного: 9633 гривень 04 копійок - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 1965 гривень 70 копійок - заборгованість по комісії за користування кредитом, 22889 гривень 92 копійок - пеня за несвоєчасне виконання зобов»язання за договором, 500 гривень - штраф ( фіксована частина), 1724 гривень 43 копійок - штраф ( процентна складова). Сума заборгованості вирахувана з урахуванням стягнутої судовим наказом Волноваського районного суду Донецької області № 2-н-182 від 08.05.2008 року суми 5071 гривень 57 копійок. ( а.с. 44) З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що останнє погашення кредитної заборгованості відповідачкою відбулося 04.03.2011 року в сумі 488,85 гривень ( а.с. 5) Позивач з позовом звернувся 23.04.2013 року, тобто строк позовної давності не сплив. Враховуючи, що відповідач в порушення умов кредитного договору кредит позивачу не повернув та не сплачує відсотки за його користування, позивач обґрунтовано звернувся до суду з вимогами про повернення заборгованості по кредитному договору, з урахуванням відсотків, комісії, штрафних санкцій, передбаченими умовами договору. При вирішенні питання про стягнення суми пені суд виходить з того, що відповідно до ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 616 ЦК України суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів до їх зменшення. З матеріалів справи вбачається, що позичальником умови повернення кредиту порушуються починаючі з 2008 року, строк дії договору закінчився 20 січня 2009 року. Відповідно до умов укладеного між сторонами договору позивач мав право на звернення до суду за захистом своїх порушених прав як до спливу дії кредитного договору, так і після його закінчення його строку. Проте в матеріалах справи відсутні будь-які дані, що позичальником вживалися будь-які заходи щодо повернення боргу з 04.03.2011 року - останнього погашення заборгованості відповідачкою та недопущення збільшення розміру збитків. За таких обставин, з урахуванням законодавчого положення про обов'язок кредитора вжити заходів щодо недопущення збільшення розміру збитків, що розуміється і збільшення розміру боргу за зобов'язаннями, які могли бути припиненими в односторонньому порядку кредитором, суд вважає про необхідність зменшити суму пені з 22889,92 гривень до суми тіла кредиту - 2448 гривень. Таким чином, позов підлягає задоволенню частково, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № DOXRRX86310764 від 20 січня 2007 від 20 січня 2007 року в сумі 15749 гривень 08 копійок, яка складається : 9633 гривень 04 копійок - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 1965 гривень 70 копійок - заборгованість по комісії за користування кредитом, 2448 гривень 00 копійок - пеня за несвоєчасне виконання зобов»язання за договором, 500 гривень - штраф ( фіксована частина), 1202 гривень 34 копійок - штраф відповідно до п. 1.5.2 ( процентна складова), який розраховується наступним чином 500 грн. + (9633,04 грн. + 1965,70 грн. +2448 грн.) :100% х 5 %. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд, задовольняючи позовні вимоги, стороні, на користь якої ухвалено рішення присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З цих підстав суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати по оплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог в сумі 157 гривень 49 копійок. На підставі ст.ст. 526, 610, 611, 625, ч.2 ст. 1050 ЦК України,

Outcome: partial