Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], ПАТ „Страхова Компанія „Український страховий стандарт" про відшкодування витрат на поховання та моральної шкоди, зазначивши, що [INFO] року близько 18 год.55 хв. водій [PERSON] керуючи автомобілем „Джилі", р/н [NUMBER], по вул.Перемоги в м.Запоріжжя у невстановленому для пішохідного переходу місці скоїв наїзд на пішохода [PERSON], який від отриманих тілесних ушкоджень помер. Відповідальність водія [PERSON] була застрахована у ПрАТ „СК „Український страховий стандарт". Позивач є сином померлого, у зв"язку зі смертю його батька ніс витрати на його поховання та зазнав моральних страждань, які він оцінив в 25 000 грн. Просить суд стягнути з ПрАТ „СК „Український страховий стандарт" у відшкодування майнової шкоди у розмірі 12 180 грн., та моральну шкоду - 14616 грн., з [PERSON] стягнути 10 384 грн. у відшкодування моральної шкоди. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Відповідач [PERSON] позов не визнав, пояснивши, що наїзд на пішохода стався не з його вини, технічної можливості уникнути наїзду на пішохода він не мав, оскільки пішохід рухався у невстановленому місці, та перебував у нетверезому стані. Крім того він сплатив позивачу 3000 грн. у зв"язку з трагічною подією. Представник ПАТ „Страхова Компанія „Український страховий стандарт" у судове засідання не з"явився, про час та місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, заперечень проти позову не надав. Заслухавши пояснення сторін, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. У відповідності зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено, що [INFO] року близько 18 год.55 хв. водій [PERSON] керуючи автомобілем „Джилі", р/н [NUMBER], по вул.Перемоги в м.Запоріжжя у невстановленому для пішохідного переходу місці скоїв наїзд на пішохода [PERSON], який від отриманих тілесних ушкоджень помер. Постановою слідчого СВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області від 11.06.2014 року, кримінальне провадження закрито у зв"язку з відсутністю в діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення. Згідно з полісом АС № 3160304 ПрАТ „СК" Український страховий стандарт" цивільна відповідальність [PERSON] застрахована, строк дії полісу з 28.03.2013 року до 27.08.2014 року. Позивач є сином загиблого. Відповідно до акту № 736 від 30.03.2014 року витрати на надання місця на кладовищі склали 2000 грн., витрати на організацію та проведення похорон згідно квитанцією ПП Дмитренко № 51 від 30.03.2014 року склали - 10180 грн. Згідно ст.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон №1961-IV) об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням шкоди особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ст.6 Закону страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до ст.1187 ЦК України шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, повинен відшкодовувати власник цього джерела. Згідно ч.5 ст.1187 ЦК особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Отже, при завданні шкоди джерелом підвищеної небезпеки має місце відповідальність без вини. Володілець джерела підвищеної небезпеки може бути звільнений судом від відповідальності лише у випадку доведення, що шкоди завдано внаслідок дії непереборної сили або умислу потерпілого. Непереборна сила - це надзвичайна і невідворотна зовнішня подія, яка повністю звільняє від відповідальності заподіювача шкоди за умови, що останній не міг її передбачити або передбачив, але не міг її відвернути, і, здійснюючи вплив на його діяльність, спричинила настання шкоди. Непереборна сила є категорією відносних понять та кваліфікація певних обставин як непереборної сили можлива при з»ясуванні усіх конкретних обставин заподіяння шкоди в даному випадку. На думку суду, відсутність порушень правил дорожнього руху в діях водія [PERSON], які б знаходилися в причинному зв'язку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди, та перебування потерпілого у стані алкогольного сп'яніння не можна визнати обставинами непереборної сили чи умислу потерпілого. Вказані обставини слід лише врахувати як грубу необережність самого потерпілого в настанні відносно нього негативних наслідків. Таким чином, суд вважає доведеним та обґрунтованим той факт, що зазначена подія є страховим випадком щодо підстав та обсягу цивільно-правової відповідальності відповідачів за шкоду, заподіяну смертю [PERSON] Приймаючи рішення про стягнення зі страхового товариства на користь позивача матеріальної шкоди у вигляді витрат на поховання та моральної шкоди, суд керується положеннями ст. 27 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV в редакції від 05 липня 2012 року, який набрав чинності з 04 листопада 2012 року, та діяв на момент укладення полісу страхування № АС № 3160304. А саме, витрати на поховання не можуть перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку (1218*12=14616 грн.). Витрати на поховання доведені в частині витрат позивача на придбання речей, необхідних для обряду поховання на суму 10180 грн. і 2000,00 грн. - витрати на надання місця на кладовищі. Відповідно п.27.3 ст.27 Закону № 1961-IV, страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам та дітям, загальний розмір такого страхового відшкодування становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку. Таким чином, згідно Закону та страхового полісу, укладеного ПАТ „Страхова Компанія „Український страховий стандарт"з [PERSON], страховик повинен відшкодувати позивачу витрати на поховання та моральну шкоду, пов"язану зі смертю його батька. Згідно п.1 ч.2 статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Частиною 2 статті 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. На підставі зазначених норм цивільно-правову відповідальність за моральну шкоду перед позивачем несе відповідач [PERSON], який був належним володільцем транспортного засобу на час дорожньо-транспортної пригоди, в якій загинув батько позивача. Враховуючи конкретні обставини, за яких відбулася дорожньо-транспортна пригода, та її негативні наслідки, суд дійшов висновку, що загибеллю потерпілого заподіяні моральні страждання позивачу. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи глибину душевних страждань позивача, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках позивача, а також відсутність порушень правил дорожнього руху з боку водія [PERSON], які б знаходились в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди і її наслідками, та те, що дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення вимог Правил дорожнього руху України зі сторони пішохода [PERSON], суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди у розмірі 20 000 грн. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи те, що п.27.3 ст.27 Закону № 1961-IV визначено розмір моральної шкоди у сумі 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового, з ПАТ „Страхова Компанія „Український страховий стандарт" на користь позивача підлягає стягненню 14 616 грн. моральної шкоди, з відповідача [PERSON] з урахуванням відшкодованих 3000 грн. підлягає стягненню 2384 грн. моральної шкоди. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь держави судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial