Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-16 00:00:00

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів, в котрій зазначено, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітнього сина-[PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. До березня 2017 року відповідач надавав грошові кошти на утримання сина. В подальшому він не надає матеріальної допомоги, хоча є працездатною особою, має нормальний стан здоров"я, в зв"язку з чим просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/3 частини його доходу. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Відповідач позов визнав частково, пояснивши, що має кредитні зобов"язання, проживає разом з батьками, власного житла не має, має намір створити іншу сім"ю. Просив стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітної плати. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Стаття 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. В судовому засіданні встановлено, що від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, (свідоцтво про народження, а.с. 6, довідка Яготинської ЖЕК, а.с.8). Неповнолітній [PERSON] має нормальний стан здоров"я, (довідка КЗ "ЯЦПМСД, а.с.7). Позивачка проживає разом із сином та батьками, працює продавцем та отримує заробітну плату, що за період з 01.01. 2017 року по 30.04.2017 року становить 10 366,69 грн., (довідка про заробітну плату, а.с.9). Проте, цих коштів недостатньо для нормально забезпечення всіх потреб дитини, оскільки позивачка сплачує кошти за дитячий садок, за проїзд до нього, витрачає кошти на придбання продуктів харчування, купує ортопедичне взуття сину. Відповідач є особою працездатною, працює на посаді пожежного-рятувальника у Головному управлінні Державної служби України з надзвичайних ситуацій у м. Києві, вул. Володимирська, 13, та розмір його заробітної плати за період із січня 2017 року по червень 2017 року склав 37216,42 грн., (довідка з місця роботи, а.с.16). [PERSON] проживає разом з батьками (довідка, а.с.17), інших утриманців він немає, має нормальний стан здоров"я, а тому може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Пункт 1 ст. 3 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п.2- дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов"язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст. 27 ч.1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.91 р. визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, ті обставини, що відповідач є особою працездатною, інших утриманців не має, здатний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, а також те, що в силу ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а розмір прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років з 1 травня 2017 року становить 1426 грн., то суд вважає, що з відповідача на утримання неповнолітнього сина [PERSON] необхідно стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. При цьому, суд також враховує, що обов"язок утримувати дитину покладається на обох батьків.

Outcome: partial