Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області із позовною заявою до Територіальної громади сіл Дружба, Роздолівка, Перекоринці в особі Роздолівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області, [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що [INFO] померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай). На час відкриття спадщини, спадкоємцями за законом після смерті матері були вона та [PERSON], яка спадщини не прийняла та на неї не претендує. Вона із об'єктивних причин пропустила строк для прийняття спадщини після смерті матері, у зв'язку з чим нотаріус не може прийняти від неї заяву про прийняття спадщини. Оскільки іншого способу захисту своїх прав позивач не має, тому звернулася до суду з даним позовом. Просила надати їй додатковий строк для подання заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини. Ухвалою від 04.12.2018 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. Її розгляд вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Позивач в підготовче засідання не з'явилася, в позовній заяві просила справу розглянути у її відсутності (а.с. 2). Відповідач Роздолівська сільська рада копію ухвали від 04.12.2018 та доданих до неї матеріалів отримала 07.12.2018, відзиву до суду не направила. ЇЇ представник в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав у повному обсязі(а.с.31,32). Відповідач [PERSON] копію ухвали від 04.12.2018 та доданих до неї матеріалів отримала, відзиву до суду не направила, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнала у повному обсязі(а.с.35). Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.ч. 3-4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим ч. 3 ст. 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] в м. Кіцмань Чернівецької області померла [PERSON] (а.с. 8). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається із земельної частки (паю) (а.с. 11-13). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб -спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. (ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Свідоцтвом про народження позивача (а.с. 5), свідоцтвом про її одруження (а.с. 6) стверджується, що вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] З довідки Роздолівської сільської ради № 484/06-06 від 11.10.2018 слідує, що іншим спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] була донька померлого - [PERSON] На день смерті [PERSON] проживала одна за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). З інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 54008776 та № 54008797 від 09.11.2018 вбачається, що спадкова справа щодо майна померлої [PERSON] не заводилась, заповіти за життя нею не вчинялися (а.с. 15-16). Приватним нотаріусом 09.11.2018 позивачу відмовлено в прийнятті її заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], в зв'язку з пропуском нею строку для її прийняття (а.с. 17). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Згідно з положеннями ст. 1269 ЦК України (в редакції чинній на час відкриття спадщини 19.05.2007), спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. Як слідує із позовної заяви, позивач пропустила встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки у неї не було відомостей про наявність будь-якого майна після смерті матері. Таке майно було виявлене лише у 2017 році після перегляду Роздолівською сільською радою документації щодо земельних ділянок. Суд вважає, що вказані позивачем причини пропуску строку звернення до нотаріуса є поважними, а тому враховуючи те, що відповідачі позов визнали повністю, будь-чиї права чи законні інтереси рішенням суду порушені не будуть, [PERSON] можна визначити додатковий строк для звернення в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], терміном один місяць з дня вступу рішення в законну силу. Відповідно до ч. 1 п.п. 2, 5, 6 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність. Приймаючи дане рішення, суд керується також принципом «пропорційності», який тісно пов'язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип "пропорційності", натомість принцип "пропорційності" є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип "пропорційності" як невід'ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу "пропорційності" передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв'язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Суд, при винесенні даного рішення, враховує застосовуваний ним захід та переслідувану мету, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що позовна заява [PERSON] є підставною лише в частині вимог до Роздолівської сільської ради, оскільки відповідно до положень п. 24 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідачами у справах про спадкове право за позовами про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Таким чином, позов [PERSON] до [PERSON] (яка згідно матеріалів справи спадщини після смерті [PERSON] не прийняла) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, є безпідставним, а тому задоволенню не підлягає. Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного. Позивач на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Разом з тим, відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. В даному випадку, вбачається, що даний спір виник у зв'язку із порушенням позивачем порядку прийняття спадщини встановленого законом, а не у зв'язку з неправомірними діями відповідача - Роздолівської сільської ради. У зв'язку з цим, суд вважає правильним судові витрати у виді судового збору віднести на рахунок держави. Доказів понесення будь-яких витрат відповідачами при розгляді даної справи суду надано не було.

Outcome: approved