Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору недійсним, стягнення грошових коштів , посилаючись на те, що 23 серпня 2012 року він уклав з відповідачем Договір № 202805 з додатками.Даний Договір був укладений з метою отримання ним позики у сумі 50 000 грн зі сплатою відсотків за користування у розмірі 5,04 річних. Відповідно до п.п.1.1 Договору відповідач зобов"язався від імені позивача та за його рахунок вчинити певні юридичні дії ,спрямовані на придбання товару ,зазначеного в Додатку № 1 до Договору ,на умовах діяльності Програми „Голд Фінанс",яка оформлена як Додаток № 2 до Договору і є його невід"ємною частиною. В момент підписання договору він оплатив витрати адміністратора ,пов"язані з включенням його до програми „Голд Фінанс" (реєстраційний платіж) у сумі 1750 грн. При укладенні договору відповідач роз"яснив йому,що позика буде надана в повному обсязі впродовж декількох днів.Але він її не отримав.На неодноразові звернення ,відповідач повідомляв про те,що грошова позика буде отримана при умові,якщо він продовжить здійснювати платежі в розмірі сум ,вказаних в Додатку № 1 до договору.Дізнатися про конкретну дату надання позики він не зміг .Належним чином виконуючи свої зобов"язання ,передбачені п.2.1.2. Договору та Додатком № 1 ,починаючи з вересня 2012 року по липень 2013 року він сплатив адміністративні та чисті внески на загальну суму 5866,68 грн.Послуги банку складають 107,60 грн.Загальна сума сплачених грошових коштів 7724,28 грн. грошові кошти він так і не отримав. Вважає,що зазначений Договір відповідач уклав з ним з метою реалізації пірамідальної схеми, що порушує вимоги ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", згідно якої забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Згідно Договору ,до обов"язків відповідача відноситься формування групи клієнтів,проведення тендеру на придбання товару на користь клієнта або надання клієнту відповідної суми у позику ( ст.1,п.1.1.п.п"а","б") Положеннями п.1.3.Договору та п.1.3 Програми „Голд Фінанс" передбачено,що за рахунок клієнтських внесків формується фонд групи клієнтів,з якого здійснюється оплата товару чи надаються відповідні суми в позику. Пунктом 4.1 зазначеної Програми передбачено: коли фонд групи є достатнім,адміністратор організовує тендер на закупівлю товару ,в якому можуть прийняти участь ті клієнти,які вчасно та у повному обсязі сплатили свої чергові платежі. Згідно п.4.4. Програми „Голд Фінанс" клієнту повідомляється дата проведення найближчого тендеру . Умови проведення тендеру ,передбачені статтею 4 програми „Голд Фінанс" .Зі змісту цієї статті вбачається ,що рішення вважати фонд групи достатнім,про надання клієнту дозволу на отримання позики чи товару,про передачу клієнту товару або грошової позики залежить лише від волі відповідача,який на власний розсуд приймає такі рішення. З моменту укладення договору ним не було отримано жодного повідомлення про дату проведення тендеру. Після проведення тендеру клієнти ,що отримали дозвіл,який є підставою для надання позики чи придбання товару,за рахунок фонду групи та сплатили визначені ст.5 Програми платежі,отримують товар або відповідну суму позики ,а інші клієнти групи продовжують сплачувати поточні внески для отримання можливості прийняти участь у насупному тендері (ст.ст..3-5 програми).Жодним пунктом Договору та Додатків до нього не визначено протягом якого строку з моменту отримання дозволу клієнту надається позика або товар. Таким чином впродовж вересня 2012 року-липня 2013 року ним були сплачені грошові кошти не за товар,а за дозвіл отримати позику.Це свідчить про те,що Програма „Голд Фінінс" ,яка є невід"ємною частиною укладеного Договору ,формується виключно на грошових коштах учасників „Голд Фінанс" , тобто коли один учасник програми за власні грошові кошти ,без інвестування грошових коштів відповідача ,сплачує товар іншому учаснику програми. При цьому він,як клієнт вносив плату відповідачу не за отримання товару або послуг ,а за можливість прийняти участь у тендері та за отримання права на позику ,яка надається не за рахунок відповідача ,а за рахунок притягнення інших споживачів та їх грошових коштів до такої самої схеми. Право отримати товар клієнтом залежить від розміру фонду та внесення грошових коштів іншими учасниками Програми „Голд Фінанс". Договір № 202805 від 23 серпня 2012 року був укладений під впливом обману та застосування нечесної підприємницької практики в зв"язку з чим є нікчемним та таким,що суперечить вимогам ст.ст.18,19 Закону України „Про захист прав споживачів". Згідно ст.215 ЦК України недійсним є правочин , якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. На підставі викладеного просить визнати недійсним Договір № 202 805 від 23 серпня 2012 року ,укладений між ним та відповідачем та Додаток № 1 від 23 серпня 2012 року і Додаток № 2 від 23 серпня 2013 року до зазначеного Договору.Стягнути з відповідача на його користь 7724,28 грн. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав , надав аналогічні пояснення по суті позову. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав до суду письмові заперечення, в яких посилався на те, що посилання позивача на те ,що діяльність ТОВ"Схід плюс Захід" в розумінні п.7 ст.19 Закону України „Про захист прав споживачів" зводиться виключно до реалізації пірамідальної схеми є безпідставними ,грунтуються на його припущеннях та домислах. З приводу твердження позивача про введення його в оману зазначив,що у п.4.8 договору клієнт заявляє, що він отримав усі пояснення від представника Адміністратора уважно прочитав та зрозумів усі визначення,умови та зміст Договору і Додатки до нього,що засвідчує своїм підписом.Отже позивач ,підписуючи зазначений Договір діяв у відповідності до власної волі та вільного волевиявлення.Окрім того даний Договір активується на шостий день з моменту його підписання.Відповідно, клієнту дається цілих шість днів аби детально ще раз прочитати всі умови угоди та прийняти її чи відмовитись від участі в Програмі"Голд Фінанс". Однак позивач в шестиденний строк з вимогою про розірвання угоди не звертався . Позивач не надав доказів,що кошти з нього отримані шляхом обману та того,що відповідач ввів його в оману щодо обставин,які мають істотне значення при укладенні Договору. Позивач також не надав доказів,що з боку відповідача мала місце нечесна підприємницька практика.Позивач помилково вважає,що укладена угода має пірамідальну схему оскільки відповідач надає споживачам послуги на основі системи ,кінцевим результатом якої є отримання товару всіма учасниками,а споживачі сплачують кошти саме за одержання послуги,яка споживається в процесі її виконання. Крім того ,кожний учасник отримує товар відповідно до платежів здійснених ним самим і незалежно від платежів інших клієнтів .Отримання клієнтом товару гарантується ст.14 Додатку № 2 до Договору. Отже ,якщо укладений сторонами правочин передбачає одержання споживачем необхідного йому товару ,визначає умови (схему фінансування тощо),за яких такий товар може бути одержаний (у тому числі закріплює відповідні права та обов"язки сторін) ,то до такого правочину не може бути застосовано визначення „пірамідальної схеми".Крім того відповідач здійснює такий вид діяльності як адміністрування у групах,який законодавчо не визначений.Діяльність з адміністрування придбання у групах,що передбачає залучення грошових коштів від фізичних осіб,являє собою синтетичний вид фінансової послуги,але не підпадає повністю під жоден конкретний вид фінансової послуги та не може бути віднесена до фінансових послуг відповідно до пунктів 2 та 6 статті 4 Закону „Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг". Отже інформація про компанії ,що надають послуги з адміністрування придбання у групах ,не може бути внесена до державного реєстру фіансових установ,а компанії не набувають статусу фінансових установ,а також не отримують ліцензію. Отже відповідач здійснює діяльність з адміністрування придбання у групах ,а не використовує пірамідальну схему.Ця діяльність не підлягає ліцензуванню, а тому і підстави для визнання недійсним договору відповіднодо вимог ст.19 Закону України „ Про захист прав споживачів" та ст.227 ЦК України відсутні. Посилання позивача на несправедливість умов договору є також необгрунтованими оскільки відсутній будь-який дисбаланс прав і обов"язків на шкоду позивача.На підставі викладеного просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, заслухавши позивача , дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні встановлено, що 23 серпня 2012 року між сторонами було укладено Договір № 202805 з додатками ,предметом якого є отримання позивачем позики у сумі 50 000 грн зі сплатою відсотків за користування у розмірі 5,04 річних(а.с.7-12). Відповідно до п. 1.1 Договору, ТОВ «Схід плюс Захід», за згодою Клієнта, зобов'язується вчинити від імені та за рахунок Клієнта юридичні дії спрямовані на придбання Товару, на умовах діяльності Програми «Голд Фінанс». За умовами п. 1.1. Договору до обов'язків ТОВ «Схід плюс захід» (за договором - адміністратор) відноситься формування групи клієнтів, проведення тендеру на придбання товару на користь позивача (за договором - клієнт). Положеннями п. 1.3. Договору встановлено, що за рахунок клієнтських внесків формується фонд групи клієнтів, з якого здійснюється оплата товару на користь клієнтів групи чи надаються відповідні суми у позику . Пунктом 1.1. Договору також встановлено, що його виконання сторонами здійснюється у відповідності до умов, викладених в Програмі «Голд Фінанс» (далі-Програма), яку оформлено додатком № 2 до договору, що є невід'ємною його частиною . У відповідності до п. 1.3. Програми послуги, які є предметом договору, надаються шляхом формування груп клієнтів Програми, метою яких є придбання товару. Коли фонд групи, сформований з чистих внесків клієнтів, є достатнім, адміністратор організовує тендер на закупівлю товару, в якому можуть прийняти участь ті клієнти, які вчасно та у повному обсязі сплатили свої платежі. Після проведення тендеру клієнти, що отримали дозвіл, який є підставою для надання позики, придбання товару для клієнтів за рахунок фонду групи, та сплатили визначені в ст. 5 Програми платежі, отримують товар або відповідну суму позики, а інші клієнти групи продовжують сплачувати поточні внески для отримання можливості прийняти участь у наступному тендері (статті 3-5 Програми). Таким чином, за змістом цього Договору вбачається, що рішення про передачу позивачу товару залежить лише від волі відповідача, який сам, або через проведення Тендеру приймає рішення про передачу товару. Суд вважає, що процедура прийняття рішення та проведення Тендеру є непрозорою, а інформація щодо результатів проведення Тендеру, про осіб які отримали право на товар є конфеденційною і не може бути перевірена позивачем. На виконання умов вказаного договору позивач сплатив на банківський рахунок відповідача відповідно до квитанцій (а.с.13-19) 1750 грн. реєстраційного платежу та 5866,68 грн. адміністративних виплат ,а всього 7616,68 грн. Не зважаючи на вказані дії позивача, відповідач умов договору щодо надання позики не виконав. За положеннями ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Закон установив недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає у тому числі і у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. Отже, суд приходить до висновку про те, що діяльність ТОВ « Схід плюс Захід» вводить споживача в оману, оскільки Програма ТОВ « Схід плюс Захід» формується виключно на коштах учасників ТОВ « Схід плюс Захід», без залучення коштів Товариства. Оплата товару здійснюється за кошти, внесені учасниками товариства.В подальшому учасник, який отримав товар, сплачує внески, які фактично компенсують кошти іншим учасникам товариства, тобто один учасник програми за свої власні кошти, без інвестування коштів відповідача оплачує товар іншому учаснику програми. При цьому позивач сплачує відповідачу не за одержання товару чи послуги, а фактично за можливість одержання права на отримання позики , яке надавалось не за рахунок відповідача, а за рахунок залучених коштів інших споживачів і їх коштів до такої ж схеми, право на отримання товару позивача залежить від розміру фонду і внесення коштів іншими учасниками ТОВ « Схід плюс Захід». Відповідно до частин 1, 2 ст. 203 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. За положеннями ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, указаний Закон установив недійсність правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. Як роз»яснено у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним, якщо умови договору обмежують права споживача, порівняно з положеннями, передбаченими законодавством. Якщо внаслідок застосування умов такого договору споживачеві завдано збитків, вони мають бути відшкодовані винною особою в повному обсязі. Отже, встановивши, що відповідно до Договору від 23 серпня 2012 року позивач сплатив на рахунок TOB «Схід плюс Захід» внески за можливість прийняти участь у тендері, за наслідками якого він може отримати позику, суд приходить до висновку про те, що спірний договір здійснено з використанням нечесної підприємницької практики, тобто такої, що вводить споживачів в оману, а тому, відповідно до п. 7 ч. 3 , ч.6 ст. 19 Закону «Про захист прав споживачів» вказаний договір є нікчемним внаслідок того, що його недійсність передбачена законом. За змістом ст.. 216 ЦК України недійсним правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов»язані з його недійсністю, а кожна із сторін такого правочину зобов»язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Враховуючи викладене позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на підставі ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial