Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, третя особа , яка не заявляє самостійні вимоги на стороні позивача: [PERSON] про визнання договорів купівлі-продажу автомобіля укладеним, визнання права власності на автомобіль та зняття арешту з нього. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 28 грудня 2011 року Публічним акціонерним товариством "Банк професійного фінансування" та [PERSON] був укладений кредитний договір №22050078352. Згідно умов договору кредитодавець зобов"язаний був надати позичальнику кредит в загальній сумі 54100 гривень, а останній мав його повернути до 3 січня 2013 року. Даний кредит позичальник мав використати для оплати автотранспортного засобу, а саме автомобіль марки Renault, модель 79Н/Н2416К4С, рік випуску 2011, реєстраційний номер [NUMBER] серія та номер свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданим Рахівським ВРЕР УДАІ УМВС України в Закарпатській області 27.1.22011 року. В якості забезпечення зобов"язань позичальника за цим кредитним договором надалась застава вказаного автомобіля згідно з договором застави тарнспортного засобу №22050078352.2 від 17.01.2012 року, укладеним між Кредитодавцем та Позичальником заставною вартістю, яка визначена за згодою сторін в розмірі 159125 грн. Через півроку. [PERSON] зрозумівши, що не зможе погасити отриманий ним кредит, вирішив за попередньою домовленістю продати автомобіль, а за вилучені від продажу кошти погасити вказану заборгованість по кредитному договору. Як наслідок, 15 серпня 2012 року вік укладає договір купівлі-продажу автомобіля з [PERSON], відповідно до якого передає йому право користування та розпорядження автомобілем. за що отримує від останнього грошову суму в розмірі 14000 доларів США, про що свідчить надани ним розписка та довіреність №3373, посвідчена приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу Закарпатської області [PERSON] В цей же день [PERSON] сплачує свій борг перед кредитодавцем та отримує від нього лист-повідомлення №56738 про відсутність заборгованості по кредитному договору №22050078352 від 28.12.2011 року. У вересні 2012 року, [PERSON] разом із дружиною [PERSON] приїхали відвідати своїх родичів в м. Виноградів Закарпатської області. Однією з цілей їхньої подорожі була пошук та купівля нового автомобіля. Тоді ж він побачив на подвір"ї [PERSON] (чоловік сестри дружини) вищеописаний автомобіль. Йому цей автомобіль дуже сподобався, і він одразу запропонував [PERSON] його купити, про що останній погодився. Того ж дня він оплатив вартість автомобіля, а саме грошову суму в розмірі 14000 доларів США, на підтвердження чого [PERSON] надав йому розписку. Вони домовилися, що через декілька днів [PERSON] прижене автомобіль в м. Дубно, по місцю його проживання, де напише на його ім"я та ім"я дружини довіреність. Таким чином, 20 вересня 2012 року [PERSON] видав довіреність №4511 на право користування та розпорядження ними автомобілем, посвідченим приватним нотаріусом Дубенського районного нотаріального округу Бадаліс Ж.П. Оскільки ні він, ні [PERSON] в органах ДАІ не перереєстровували автомобіль на своє ім"я, а строк даної довіреності закінчився 15 серпня 2015 року, то за попередньою домовленістю з [PERSON] , останній 15 серпня 2015 року видав нову довіреність №928, посвідчену првиатним нотаріусом Тячівського районного нотаріального округу Закарпатської області [PERSON] На той час вже знав, що на автомобіль накладено обтяження, адже напередодні, а саме 18 червня 2015 року, до моменту закінчення строку довіреності, він хотів перерєструвати автомобіль на своє ім"я, проте зробити цього не зміг. На письмовий запит начальника Центру надання послуг, пов"язаних з використанням автотранспортних засобів м. Дубно УДАІ УМВС України в Рівненіській області [PERSON], йому повідомили про наявну заборону, а саме арешт на все рухоме майно [PERSON] Останній запевнив його, що з цим розбереться, що все буде добре та видав 15 серпня 2015 року нову довіреність і пообіцяв, що до кінця дії довіреності він зможе без проблем переоформити на себе автомобіль. 5 жовтня 2017 року о 13 год.54 хв., рухаючись по трасі Устилуг-Луцьк-Рівне, на стаціонарному пості його зупинили працівники поліції. Поліцейським роти №4 батальйону УПП у м. Рівне ДПП сержантом [PERSON], було складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, а саме його автомобіля, який було доставлено на спеціальний майданчик у м. Луцьк по вул. Ківерцівська,34. Тимчасове затримання його автомобіля відбулось на підставі вищевказаного акту, в якому було зазначено, що таке затримання здійснено у зв"язку із виконавчим провадженням №51027481 від 18.09.2017 та ст. 36 ЗУ "Про виконавче провадження". 6 жовтня 2017 року він отримав Витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, згідно якого, відносно [PERSON] відкрито виконавче провадження за №43588343 вд 18.07.2014 відділом ДВС Рахівського районного управління юстиції, згідно якого накладено арешт на все рухоме майно, термін дії якого до 22.07.2019 року. Інших боргових зобов"язань, по яких на автомобіль могло б накластися стягнення, чому звичайно передувала б постанова про накладення арешту на автомобіль та оголошення його в розшук, та відкриття відповідного виконавчого провадження, немає. Що стосується виконавчого провадження №51027481 від 18.09.2017, то воно взагалі не фігурує у офіційній інформації з ДРОРМ, тобто ніякого відношення до громадянина [PERSON] немає. Дане виконавче провадження рахується зовсім за іншими громадянами, та було відкрито відділом державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області. Зі слів же працівників УПП м.Рівне, скоріше всього сталась технічна помилка, і в їхній базі висвітлився не той номер виконавчого провадження. Зважаючи на ці події, він розуміє, що [PERSON] свої зобов"язання не погасив, і в будь-який момент Рахівським районним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області може бути винесена постанова про накладення арешту на автомобіль та оголошення його в розшук, в зв2язку із відкриим виконавчим провадженням, як наслідок в нього можуть знову вилучити автомобіль, який він зможе повернути лише після сплати замість [PERSON] його боргу. Оскільки, він вже давно викупив усі права на вказаний автомобіль, заплатив за нього чималу суму грошових коштів, проте належним чином розпорядитись ним не може, та ще й в будь-який момент втратити навіть право користування ним, змушений звернутися до суду для захисту законних прав. На підставі наведеного просив визнати договір купівлі-продажу автомобіля марки Renault, модель 79Н/Н2416К4С, рік випуску 2011, реєстраційний номер [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON], , 15 серпня 2012 року, укладеним, визнати договір купівлі-продажу автомобіля марки Renault, модель 79Н/Н2416К4С, рік випуску 2011, реєстраційний номер [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON], 20 вересня 2012 року, укладеним, визнати за [PERSON] право власності на автомобіль Renault, модель 79Н/Н2416К4С, рік випуску 2011, реєстраційний номер [NUMBER] Рахівському районному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області зняти арешт на автомобіль марки Renault, модель 79Н/Н2416К4С, рік випуску 2011, реєстраційний номер [NUMBER]. Ухвалою суду від 15 березня 2018 року до участі в справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів". Позивач, [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні, проведеному в режимі відеконференції, позовні вимоги підтримали з підстав, наведених в позові, просять такі задовольнити в повному обсязі. Відповідач, [PERSON], будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явився. Представник відповідача, Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області в судове засідання не з"явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Третя особа без самостійних вимог, [PERSON] в судове засідання не з"явився. Надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] просить задовлльнити, справу розглядати в його відсутності за наявними у справі доказами. Представник третьої особи без самостійних вимог, Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" в судове засідання не з"явився. Представник товариства [PERSON] надіслала пояснення на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги заперечено, мотивуючи тим, що рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській організації "Всекураїнський фінансовий союз" винесено рішення про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "Альфа-Банк" заборгованості у розмірі 74788,64 грн. та 400 грн. витрат за кредитним договором №500387987 від 3 липня 2013 року. На підставі рішення 19.08.2014 Новозаводським районним судом міста Чернігова видано виконавчий лист №751/7364/14 про стягнененя з [PERSON] на користь ПАТ "Альфа-Банк" заборгованості за кредитним договром №500387987 від 3 липня 2013 року. У Рахівському ВДВС ГТУЮ у Закарпатській області на виконання перебуває виконавче провадження №51207481 з примусового виконання виконавчого листа №751/7364/14 від 19.08.2014 року, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "Альфа- Банк" заборгованості за кредитним договором у розмірі 74788,64 та 400 гривень витрат. 18.09.2017 року державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника на все майно та постанова про розшук майна боржника. Ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 01.03.2018 року замінено сторону виконавчого провадження стягувача Публічне акціонерне товариство "Альфа Банк" правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" у виконавчому листі №751/7364/14 від 19.08.2014, виданого за ухвалою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08.08.2014 року на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації "Всеукраїнський фінансовий союз" від 15.05.2014 року по цивільній справі №1299-9/516/14 Третейського суду про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ "Альфа Банк" заборгованості за кредитним договором. ТОВ "ФК "ЄАПБ" заперечує проти визнання договорів купівлі-продажу автомобіля укладеними, оскільки видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала. Надана [PERSON] та [PERSON] розписка не є підтвердженням переходу права власності на спірний автомобіль від останнього до [PERSON], оскільки позивач в установленому законом порядку не здійснив державну реєстрацію автомобіля на своє ім"я, не отримав на нього правовстановлюючі документи, сторони не укладали договір купівлі- продажу у встановленій законом формі, у зв"язку з чим не відбулось переходу права власності на спірний атомобіль. У зв"язку з чим просить відмовити у задоволенні позову. Заслухавши позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що автомобіль марки Renault, модель 79Н/Н2416К4С, рік випуску 2011, реєстраційний номер [NUMBER] зареєстрований у Рахівському ВРЕР ДАІ МВС України в Закарпатській області 27 грудня 2011 року належить [PERSON]. Згідно договору застави транспортного засобу № 22050078352.2 від 17 січня 2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством "Банк професійного фінансування" та [PERSON], автомобіль марки Renault, модель 79Н/Н2416К4С, рік випуску 2011, реєстраційний номер [NUMBER] належний, згідно свідоцтва про реєетсрацію ранспортного засобу серії [NUMBER] від 27.12.2011 року, [PERSON], переданий в заставу банку з метою забезпечення виконання зобов"язань [PERSON] за кредитним договором №22050078352 від 28 грудня 2011 року. Згідно розписки від 15 серпня 2012 року відповідач [PERSON] отримав від третьої особи [PERSON] 14000 доларів США, в рахунок продажу належного йому автомобіля марки марки Renault, модель 79Н/Н2416К4С, рік випуску 2011, реєстраційний номер [NUMBER]. В цей же день [PERSON] надав [PERSON] довіреність на право володіння, користування, експлуатації, відчуження (купівля-продаж, міна) спірного автомобіля, посвідчену приватним нотаріусом [PERSON] Виноградівського районного нотаріального округу Закарпатської області. Надалі, згідно розписки від 12 вересня 2012 року [PERSON] отримав від позивача [PERSON] 14000 доларів США, в рахунок продажу належного йому автомобіля марки марки Renault, модель 79Н/Н2416К4С, рік випуску 2011, реєстраційний номер [NUMBER]. 20 вересня 2012 року [PERSON] надав [PERSON] довіреність на право володіння, користування, експлуатації, відчуження (купівля-продаж, міна) спірного автомобіля, яка посвідчена приватним нотаріусом Бадаліс Ж.П. Дубенського районного нотаріального округу. Постановою серія ВП № 51207481 від 18.09.2017 року про арешт майна боржника, винесеною заступником начальника відділу ДВС Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області [PERSON], накладено арешт на транспортний засіб марки Renault, модель 79Н/Н2416К4С, рік випуску 2011, реєстраційний номер [NUMBER] що належить боржнику [PERSON], мешканцю [ADDRESS] Постановою серія ВП № 51207481 від 18.09.2017 року про розшук майна боржника, винесеною заступником начальника відділу ДВС Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області [PERSON], оголошено в розшук майно боржника та внесено до бази даних відеофіксації номерних знаків "Відеоконтроль-Рубіж": автомобіль марки Renault, модель 79Н/Н2416К4С, рік випуску 2011, реєстраційний номер [NUMBER] що належить боржнику [PERSON], мешканцю [ADDRESS] Згідно ч. 1 ст. 206 ЦК України усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. За ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Належною формою договору купівлі-продажу автомобіля є письмова, що відповідає положенню п.3 ч.1 ст.208 ЦК України. Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі - продажу одна сторона продавець передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні покупцеві, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Особливості договору купівлі - продажу окремих видів майна можуть встановлюватися законом. Суд вважає, що визнання факту укладення договору купівлі-продажу автомобіля сторонами, за наявності розписок та нотаріальних довіреностей, суперечить змісту закону, що регулює спірні правовідносини. Крім того, суду не надано договори купівлі-продажу спірного автомобіля, а судом не встановлено факту укладення такого договору сторонами по справі, з дотриманням всіх вимог, які ставляться законом до даного виду правочинів. Постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 затверджений порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, який є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, зазначеним Порядком встановлені вимоги до форми договору купівлі-продажу автомобілів та порядок відчуження транспортних засобів. Цим Порядком встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів (далі - транспортні засоби), оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків. Цей Порядок є обов'язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов'язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень. Державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів передбачає реєстрацію, накопичення, узагальнення, зберігання і передачу інформації про такі засоби та відомостей про їх власників, які вносяться до Єдиного державного реєстру МВС. (пп. 1-3 порядку в редакції чинній на момент виникнення правовідносин). Згідно з п. 7 Порядку власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини). Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється. Згідно п. 40 цього порядку, зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду в сервісному центрі МВС на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного виконавця або рішення суду. Відповідно до п. 8 зазначеного Порядку, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Так, судом встановлено, що автомобіль не знімався з обліку в органах ДАІ, заява про зняття його з обліку не подавалась. Таким чином суд вважає, що сторони не вжили усіх заходів передбачених та встановлених законодавством, щодо купівлі-продажу спірного автомобіля, а тому позивач не набув на нього право власності. Суд вважає, що розписка, та довіреність, не є правовим оформленням переходу права власності на автомобіль. Такі висновки узгоджуються з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що висловлена у листі від 28.01.2013 року №24-150/0/4-13 "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав", в п.2 якого зазначено, що нерідко суди визнають дійсними договори купівлі-продажу та право власності на автомобілі на підставі виданих їх власниками довіреностей іншим особам з правом користування та повного розпорядження автомобілем або на підставі розписок про отримання власником грошової суми за проданий автомобіль. При цьому суди залишають поза увагою вимоги пункту 3 частини першої статті 208 ЦК щодо необхідності вчинення правочинів між фізичними особами у письмовій формі на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, постанову Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року N 1388 "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів", яка також передбачає письмову форму договору купівлі-продажу автомобілів. А відповідно до пункту 4 зазначеної постанови перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Крім того, судами не перевіряється і не враховується та обставина, що в деяких випадках такі угоди укладаються з метою уникнення відповідальності за кредитними та іншими борговими зобов'язаннями. Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, згідно до положень ч. 2 ст. 78 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи з обставин встановлених по справі та на підставі наведеного, суд приходить до висновків, що надана позивачу і третій особі розписка й довіреність не є письмовим договором купівлі-продажу згідно з вимогами чинного законодавства, в установленому порядку договір купівлі-продажу спірного автомобіля між сторонами не укладався, а посилання позивача, що він є власником спірного автомобіля є надуманими і необґрунтованими. Крім того, суд вважає, що постанова про арешт майна боржника, винесена заступником начальника відділу ДВС Рахівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області [PERSON], серія ВП № 51207481 від 18.09.2017 року є законною, оскільки винесена при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого Новозаводським районним судом м. Чернігова, підстави для зняття арешту з вказаного автомобіля відсутні, а тому в задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст. 141 ЦПК України, з урахуванням відмови у задоволенні позову, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed