Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідача та зазначає , що 04.08.2014 р. він домовився з відповідачем [PERSON] про надання ним послуг на його користь , які полягали в придбанні та перевезені за вказаною ним адресою будівельного матеріалу ( ракушняка ) належним йому транспортним засобом . за домовленістю між ними вартість послуг відповідача склала 10 000.00 грн. з урахуванням витрат на придбання будівельного матеріалу. На виконання умов договору поставки між ними 04.08.2014 р. було складено відповідачем власноручно письмову розписку , чого він не заперечує . Відповідач повинен був виконати взяте зобов"язання на протязі двох тижнів. На виконання даного договору він передав відповідачу 10000.00 грн. . Відповідач взяті на себе зобов"язання не виконав - будівельний матеріал на його користь не придбав та не доставив його за вказаною адресою . Після неодноразових нарікань з його боку щодо невиконання ним взятих на себе зобов"язань відповідач частину отриманих від нього коштів ( 4500 грн. ) передав на користь третьої особи , який в свою чергу виконав взяте ним зобов"язання в повному розмірі . Після виконання третьою особою придбання та доставки на його користь будівельного матеріалу відповідач пообіцяв повернути на його користь залишкову частину коштів у розмірі 5500.00 грн. , але повернув із них в листопаді місяці 2014 р. тільки 2500.00 грн. . Залишкову частину коштів в розмірі 3000 грн. відповідач на його користь до цього часу не повернув , хоча він свого зобов"язання він не відмовляється , але при його звернені кожного разу знаходячи нові причини його невиконання . Просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , [INFO] ,і.п.н. [NUMBER] суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також проценти річних від простроченої суми в розмірі 4617 ( чотири тисячі шістьсот сімнадцять ) грн. 80 коп. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги , дав пояснення щодо фактичних обставин справи і дані пояснення є аналогічними до вищевикладеного . Відповідач позов не визнав та пояснив , що дійсно між ним та позивач була досягнута домовленість про наступне. Позивач звернувся до нього з пропозицією привезти йому три тисячі штук ракушняка на будівництво господарської будівлі. Домовилися , що одна штука ракушняка буде коштувати 6.50 грн. На праві власності у нього є вантажний автомобіль і даним автомобілем він перевозить різні вантажі та виконує різні замовлення. На виконання вищезазначеного заказу він попросив у позивача авансову суму в розмірі 10000 ( десять ) тисяч грн. та пообіцяв , що заказ буде виконано на протязі двох тижнів. Отримавши вказану суму дав позивачу письмову розписку .Однак , виконати заказ своєчасно він не зміг , так як його вантажний автомобіль зламався та потребував ремонту. В зв"язку з цим , він попросив свого знайомого , який також займається вантажними перевезеннями , привезти позивачу півтори тисячі штук ракушняка . Дана кількість ракушняка входить у розмір авансу , який взяв у позивача. Через декілька днів ракушняк позивачу було привезено . Зі слів його товариша , який привіз ракушняк , позивач доплатив йому 450 грн. Коли він відремонтував свій автомобіль , привіз позивачу ще півтори тисячі штук ракушняка , але позивач відмовився його купувати , мотивуючи тим , що йому вже не потрібен ракушняк. Відповідач вважає , що він фактично виконав умови договору поставки , а саме привіз позивачу ракушняк на ту суму , яку він брав у нього в якості авансу. Всі обставини , на які зазначає позивач у своїй позовній заяві не відповідають дійсності. Він не може відповідати за дії іншої особи , з якою у відповідача була домовленість на поставку ракушняка. Свідок [PERSON] пояснив суду , що позивач є його рідним сином і вони вирішили збудувати на території їхнього домоволодіння господарську будівлю з ракушняка. По телефону домовився про зустріч з відповідачем . Під час розмови з відповідачем домовилися про ціну та кількість поставки ракушняка. Відповідач зазначив , що він зможе привезти йому три тисячі штук ракушняка , але його потрібен аванс в розмірі 10 000 ( десять тисяч ) грн. Він дав йому вказану суму , а відповідач написав письмову розписку , що отримав гроші від [PERSON] , тобто позивача по справі. Через деякий час ракушняк в кількості півтори тисячі штук привіз незнайомий молодий чоловік і повідомив , що відповідач не може привезти вантаж , так як у нього сталася поломка автомобіля. Водій , який привіз йому ракушняк потребував від нього ще 4.5 тис. грн. для повного розрахунку за привезений вантаж . Він віддав водієві вказану суму , а залишок грошей в сумі 3000 грн. відповідач не повернув . На вказану суму він з сином нарахували пеню та три відсотки річних , а тому вважають , що відповідач повинен сплатити їм 4617.80 грн. Вислухавши сторони , свідка , вивчивши матеріали справи , суд вважає , що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено , що між сторонами фактично уклався усний договір на доставку будівельного матеріалу - ракушняка . Даний факт підтверджується письмовою розпискою 04.08.2015 р. Згідно даної розписки вбачається , що [PERSON] , тобто відповідач по справі отримав аванс від [PERSON] , позивача по справі , в сумі 10000 ( десять тисяч ) грн. за привоз ракушняка. В зв"язку з несвоєчасним виконання договірних зобов"язань з боку відповідача позивач 20.02.2015 р. звертався з заявою до начальника Петропавлівського РВ ГУМВС , в якому викладає фактичні обставини справи та просить суд порушити кримінальне провадження відносно [PERSON] за шахрайство. По даній заяві в порушенні кримінального провадження було відмовлено за відсутністю ознак кримінального правопорушення і заявнику було рекомендовано звертатися до суду. За таких обставин суд вважає , що між сторонами виникли правовідносини , які були направлені на купівлю-продаж та поставку товару , а саме будівельного матеріалу - ракушняка. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч.2 ст.509 ЦК України). Згідно ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Зокрема, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Частиною першою статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 ЦК України, належить вчиняти у письмовій формі (п.2 ч.1 ст.208 ЦК України). Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України). Тому правове значення для вирішення спору про стягнення заборгованості у зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору , має саме наявність чи відсутність доказів про виконання чи не виконання умов вказаного договору : сплати суми боргу та дотримання строків виконання цього зобов'язання, після укладення договору сторонами. Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.3, ч.4 ст.60 ЦПК України). Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.59 ЦПК). Як свідчать матеріали справи, а сторони визнають ту обставину , що відповідач взяв аванс у позивача в розмірі 10000 ( десять тисяч ) грн. на купівлю та доставку півтори тисячі штук ракушняка. Дана сума варта вказаній кількості товару ( 10000 грн. : 6.50 грн.= 1538 шт.) . Однак , в силу об"єктивної причини ( поломка автомобіля відповідача ) товар ( ракушняк ) позивачу привезла інша особа , з якою позивач розрахувався та доплатив різницю у певній сумі. Посилання позивача на ту обставину , що відповідач повинен йому ще три тисячі гривень є безпідставними та не підтверджуються ніякими доказами. Докази, надані позивачем , а саме вищезазначена письмова розписка про отримання авансу на поставку ракушняка не свідчать про невиконання умов договору . Оскільки відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження невиконання зобов'язань відповідачем за усним договором , суд відмовляє йому задоволення його позовних вимог . При цьому суд вважає обставини , на які посилається позивач , що мають значення для справи, є недоведеними. На підставі викладеного ,

Outcome: dismissed