Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вищевказаними позовними вимогами, які були об»єднані в одне провадження, відповідно до яких просили суд визнати недійсним кредитний договір № CNL -010/043/2007 від 29.05.2007 року в частині умов, визначених частиною № 1 договору - пунктів 2 (крім рядка 6 «дата остаточного повернення Кредиту «29» травня 2017 року), 3,4; в частині № 2 договору - підпунктів 1.1, 1.4, 1.5, та 1.9 пункту 1, пункту 4. укладений 29.05.2007 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство „ОТП Банк ", визнати вказаний кредитний договір, укладений між [PERSON], без згоди - [PERSON], як дружини [PERSON], та Закритим акціонерним товариством « ОТП Банк », правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство „ОТП Банк ", договором безпроцентної позики в розмірі 73 990 доларів США, по якому строк повного розрахунку наступає 29.05.2017 року, зобов'язати Публічне акціонерне товариство „ОТП Банк ", яке є правонаступником Закритого акціонерного товариства « ОТП Банк », зарахувати усі сплачені [PERSON] та [PERSON], як дружиною [PERSON], платежі, які були зараховані в якості відсотків, комісії банку, винагороди та пені, в якості оплати позики по договору № СЖ-010/043/2007 від 29.05.2007 року. Вказані вимоги позивачі обґрунтовують тимёщо 29.05.2007 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством « ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство „ОТП Банк", було укладено вищевказаний кредитний договір, згідно умов якого [PERSON] отримав від банку 73 990 ( сімдесят три тисячі дев'ятсот дев'яносто) доларів США строком до 29.05.2017 року . Відповідно до п. 2 частини № 1 кредитного договору Закритим акціонерним товариством « ОТП Банк » надало [PERSON], який був на той час чоловіком [PERSON], як позичальнику, в тимчасове користування на умовах забезпеченості, зворотності, строковості, платності , кредитні ресурси на споживчі цілі та на оплату комісії банку в сумі 73 990 (сімдесят три тисячі дев'ятсот дев'яносто) доларів США з оплатою процентної ставки 13,99 % річних . Згідно п. 3 частини № 1 та п. 1.4 частини № 2 Договору позичальник мав сплатити Банку проценти за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту - в доларах США, по процентній ставці 13,99 % річних. Відповідно до умов п. 1.1 пункту 1 частини № 2 Договору позичальник зобов'язувався повернути банку кредит до 29.05.2017 р. а також сплатити відповідну плату за користування валютним кредитом та всі інші зобов'язання , визначені Договором. Пунктом 1.4 пп 1.4.1.5 пункту 1 частини № 2 Договору передбачено, що процентна ставка за користування кредитом підлягає «підвищенню на 4 % річних за кожні 12 місяців неналежного виконання Договору». Пунктом 1.5 пп. 1.5.1.3 пункту 1 частини № 2 Договору визначено порядок зарахування банком платежів, які надходять від позичальника, і з зазначенням переліку платежів, визначених Договором, а саме: прострочені проценти за користування кредитом; проценти нараховані на прострочену до повернення суму кредиту; прострочена до повернення сума кредиту; пеня за несплату в строк процентів; пеня за неповернення в строк суми кредиту; строкові проценти за користування кредитом; штраф за нецільове використання кредиту. Згідно п. 1.9 пункту 1 частини № 2 Договору передбачено, що банк має право вимоги дострокового виконання боргових зобов'язань щодо повернення кредитних ресурсів. За несвоєчасне повернення кредитних ресурсів та будь-яке інше неналежне виконання умов Договору передбачено підвищення процентної ставки на 4 % річних. Зазначені умови Договору є такими, що порушують законні права [PERSON], як дружини [PERSON], який без згоди дружини отримав кошти. Відповідно до діючого законодавства грошима на території України є лише гривня, а іноземна валюта або валютні цінності вважаються речами з родовими ознаками, тому зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - в гривні. Відповідно до ст. 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність» до кредитних операцій не відносяться операції із валютними цінностями і відповідно до ст. 47 Закону України «Про банки та банківську діяльність», цей вид діяльності не регулюється отриманою банком банківською ліцензією. В зв»язку з цим, відповідач, як банківська установа, мав право на укладання лише договору позики валютних цінностей і не мав права укладати кредитний договір у доларах США та відповідно отримувати по цьому договору відсотки, винагороду та нараховувати пеню у доларах США або у гривнях. Враховуючи викладене, спірний кредитний договір в частині № 1 договору - пунктів 2, 3, 4, в частині № 2 договору - підпунктів 1.1, 1.4, 1.5, та 1.9 пункту 1, пункту 4, укладений 29.05.2007 року між сторонами щодо нарахування відсотків, пені, комісії банку та винагороди за користування кредитом , визначених в доларах США, повинен бути визнаний недійсним. За таких обставин, між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством « ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство „ОТП Банк", існують правовідносини у вигляді договору позики 73 990 доларів США, по якому строк повного розрахунку наступає 29.05.2017 року і Публічне акціонерне товариство „ОТП Банк", (як правонаступник Закритого акціонерного товариства „ОТП Банк ".) має бути зобов'язано зарахувати усі сплачені [PERSON], як співвласником квартири, яка є предметом іпотеки по зазначеному договору, і як дружиною Позичальника, та самим Позичальником [PERSON] платежі, які були зараховані Закритим акціонерного товариства „ОТП Банк " в якості відсотків, комісії банку, винагороди та пені, в якості оплати позики в розмірі 73 990 доларів США по вищевказаному договору. В судовому засіданні представники позивачів, та третя особа [PERSON], яка є представником позивача, позовні вимоги підтримали із вказаних підстав. Представник ТОВ «ОТП Факторинг України», яким Публічне акціонерне товариство „ОТП Банк " передало права вимоги за кредитними вимогами, в судвому засіданні позов не визнав з тих підстав, що позивачами був отриманий кредит в іноземній валюті, про що вони подали відповідну заявку на його видачу і були належним чином ознайомлені з умовами його надання, про що був укладений відповідний договір. Предстаник ПАТ «ОТП Банк» в судове засіданні не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце слухання справи був своєчасно та належним чином ознайомлений. Суд, заслухавши пояснення учасників сужового процесу та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов до задоволення не підлягає, виходячи з наступного. Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмеження щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто, відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є декрет Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" № 15-93 від 19.02.1993 року. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа \\кредитодавець\\ зобов'язується надати грошові кошти \\кредит\\ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національності банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету. Відповідно до п. 2.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, що затверджене Постановою Правління НБУ № 275 від 17.07.2001 Зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 21 серпня 2001 р. за № 730/5921\\ за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями, серед яких: неторговельні операції з валютними цінностями; операції з готівковою іноземною валютою (купівля, продаж, обмін), що здійснюються в пунктах обміну іноземної валюти, які працюють на підставі укладених банками агентських договорів з юридичними особами-резидентами; ведення рахунків клієнтів (резидентів і нерезидентів) в іноземній валюті та клієнтів-нерезидентів у грошовій одиниці України; залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України; залучення та розміщення іноземної валюти на міжнародних ринках; інші операції з валютними цінностями на валютному ринку України. Судом встановлено, що 29.05.2007 року між позивчачем [PERSON] та та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство „ОТП Банк " був укладений кредитний договір № CNL -010/043/2007, відповідно до п. 2 якого Закрите акціонерне товариство « ОТП Банк » надало [PERSON] кредитні ресурси на споживчі цілі та на оплату комісії банку кредит в сумі 73 990 (сімдесят три тисячі дев'ятсот дев'яносто) доларів США з оплатою фіксованої процентної ставки в розмірі 13,99 % річних (т. 1 а.с. 5) . Відповідно до умов п. 1.1 пункту 1 частини № 2 Договору позичальник зобов'язувався повернути банку кредит до 29.05.2017 р. а також сплатити відповідну плату за користування валютним кредитом та всі інші зобов'язання , визначені Договором (т. 1 а.с. 6). З метою забезпечення виконання обов'язків за кредитним договором між позивачем [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство „ОТП Банк", був підписаний договір поруки № SR 010|043|2007 від 29.05. 2007 року (т. 1 а.с. 4). З матеріалів справи вбачається, що банк має банківську ліцензію на право здійснення банківських операцій з іноземною валютою. 24.12.2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та Публічним акціонерним товариством „ОТП Банк" був укладений договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «ОТП Банк» передав ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права вимоги за спірним кредитним договором ( т. 2 а.с. 183-186). В судовому засіданні встановлено і це не заперечується учасниками судового процесу про те, що позичальник частково виконав умови договору і до 10.01.2011 року ним було сплачено 25 524 доларів США, тобто на виконання укладеного договору зобов»язання були частково виконані, що свідчит про належне ознайомлення з умовами договору і його особисте посвідчення сторонами договору, що спростовує посилання представників позивача про неналежне роз»яснення умов кредитного договору та договору поруки, поручителем за яким виступила дружина позичальника. В зв»язку з вищенаведеними нормами цивільного законодавства не може підлягати до задоволення позов в частині визнання кредитного договору від 29.05.2007 р. договором безпроцентної позики та зобов"язання ПАТ "ОТП Банк" зарахувати всі сплачені платежі, які були зараховані в якості відсотків, комісій банку, винагороди та пені в якості оплати позики по договору від 29.05.2007 р., оскільки сторони домовилися про всі істотні умови вищезазначених договорів, позивачем [PERSON] був отриманий кредит в іноземній валюті, про що свідчить його заява на видачу готівки від 01.06.2007 року (т. 1 а.с. 9).

Outcome: dismissed