Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

17 квітня 2015 року [PERSON] звернулася до Кобеляцького районного суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення банківського вкладу з депозитного рахунку. В позовній заяві позивач вказувала, що відповідно до договорів-заяв, укладених між нею та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» вона внесла, а відповідач прийняв грошові кошти в іноземній валюті долари США: - 26.02.2014 р. за договором-заявою № 331832/20625/0-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 370 днів в іноземній валюті, кошти в сумі 1208 доларів США, на вкладний рахунок [NUMBER], на строк з 26.02.2014 р. по 03.03.2015 р., зі сплатою банком процентів із розрахунку 11% річних; - 29.01.2015 р. за договором-заявкою № 331832/20625/0-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» в іноземній валюті, кошти в сумі 2070 доларів США, на вкладний рахунок [NUMBER], на строк з 29.01.2015 р. по 28.02.2015 р., зі сплатою банком процентів із розрахунку 10% річних. За час користування коштами вкладу, банк нарахував та виплатив їй проценти за вищезазначеними в договорах ставками. Не бажаючи продовжувати після закінчення строку дії зазначені договори на новий термін, вона у встановленому порядку звернулася до відповідача з письмовими заявами про повернення її вкладів шляхом видачі готівки через касу банку. Однак відповідач відмовився повернути належні їй грошові кошти в іноземній валюті. Позивач просить суд стягнути із відповідача, Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», на її користь вклад у сумі 1208 доларів США 00 центів, згідно договору-заяви № 331832/20625/0-14 від 26 лютого 2014 року та вклад у сумі 2070 доларів США 00 центів, згідно договору-заяви № 331832/20625/0-15 від 29 січня 2015 року, а всього 3278 доларів США 00 центів. Позивач [PERSON], в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача, Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», будучи належним чином повідомленим по час та місце розгляду справи, в судове засідання, повторно, не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, заслухавши позивача, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 26 лютого 2014 року та 29 січня 2015 року укладено договори про банківський строковий вклад (депозит) "Класік" в доларах США та (а.с.6 - 7). П.1.1 Договору від 26.02.2014 р. визначено, що Вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок №2635.6.074592.001 у сумі 1208 доларів США на строк : з 26 лютого 2014 року по 3 березня 2015 р. П.2 Договору від 26.02.2014 р. передбачено, що за час користування коштами Вкладу протягом строку, визначеного п.1 цього договору-заяви, Банк нараховує і виплачує Вкладникові проценти за ставкою 11% річних. Згідно п.6 Договору від 26.02.2014 р., після закінчення строку, визначеного п.1 цього Договору-заяви, Вклад повертається Вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених, положеннями п.5.2 Основних умов. П.1.1 Договору від 29.01.2015 р. визначено, що Вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок №2630.4.074592.008 у сумі 2070 доларів США на строк : з 29 січня 2015 р. по 28 лютого 20015 р. П.2 Договору від 29.01.2015 р. передбачено, що за час користування коштами Вкладу протягом строку, визначеного п.1 цього договору-заяви, Банк нараховує і виплачує Вкладникові проценти за ставкою 10% річних. Згідно п.6 Договору від 29.01.20185 р., після закінчення строк, визначеного п.1 цього Договору-заяви, Вклад повертається Вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених, положеннями п.5.2 Основних умов. П.5.2 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ "Банк "Фінанси та Кредит",у випадку закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, та умовами якого передбачена можливість продовження строку розміщення Строкового вкладу після закінчення строку розміщення Строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, Вкладник у випадку його бажання не продовжувати подальше розміщення Вкладу,отримати кошти з Строкового вкладного рахунку шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок, а дію Договору припинити, зобов'язаний надати Банку письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку Строкового вкладу, визначеного Договором-заявою. 24 лютого 2015 року [PERSON] подала начальнику відділення № 22 філії «Полтавське регіональне управління» Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заяви про повернення їй вкладів в сумі 1208 дол. США та 2070 дол. США (а.с.14-15). Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення по справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно з ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона, що прийняла від другої сторони ( вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов"язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку , встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У постанові Верховного Суду України № 6-39цс13 від 29.05.2013 року викладена правова позиція, згідно з якою банк зобов`язаний повернути депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договору, якщо вкладник звернувся із заявою про повернення вкладу. Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Офіційний курс гривні щодо іноземної валюти долар США становить 2102,7495 (а.с.32). За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, ґрунтуються на вимогах діючого законодавства, а тому підлягають задоволенню. Крім цього, підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із відповідача на її користь понесені нею судові витрати, а саме 950 грн. витрат на правову допомогу. Відповідно п. п. 3, 19 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідач є виконавцем обумовлених ним послуг, а позивач споживачем, тому захист прав позивача, як споживача, регламентовано Законом України «Про захист прав споживачів», та відповідними нормами ЦК України. Згідно п.7 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», а також ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі за позовами до суду щодо захисту їх прав звільняється від сплати судового збору. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач при подачі позову до суду, звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на її користь, тому судовий збір відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved