Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

27.08.2015 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди та просить спростувати відомості, які розповсюдила відповідачка відносно нього, а саме, що він не убивця свого рідного батька, визнати їх такими, що не відповідають дійсності, порочать його честь, гідність та ділову репутацію, зобов"язати відповідачку принести йому, його матері та дружині свої вибачення, стягнути з [PERSON] причинену йому моральну немайнову шкоду, стягнути судові витрати та витрати на отримання юридичної допомоги. Мотивуючи свої вимоги тим, що він проживає у приватизованій квартирі за адресою [ADDRESS], в цьому ж будинку в квартирі №2 проживає відповідачка, яка постійно на протязі тривалого часу влажштовує сварки з позивачем, його матір"ю та дружиною, обзиваючи непристойними словами, поширила про нього відомості, що він є убивця свого рідного батька, про що позивачу стало відомо від його дружини, це порушило їх сімейний уклад, що негативно позначилось на йго здоров"ї. Позивач являється інвалідом ІІ групи і на цьому грунті у нього страждає нервова система, виникають приступи астми, він вимушений приймати пігулки непланово лікуватись на стаціонарі у Щорській ЦРЛ. 14 серпня 2015 року біля 18 години, перебуваючи у дворі відповідачка безпричинно учинила черговий скандал, погрожувала сокирою, яку тримала у руках, а потім сказа, що їй достовірно відомо, що позивач убив свого рідного батька, який дійсно помер 16.01.1987 року від тяжкої форми цукрового діабету, про що вказано в свідоцтві про його смерть. 28.09.2015 року позивач надав заяву в якій просить стягнути з відповідачки витрати на лікування, так як він отримав великий нервовий стрес і в нього загострилось захворювання астмою, він був вимушений лікуватись. 02.10.2015 року позивач надав заяву про зменшення позовних вимог, та просить не приймати до уваги вимогу про те щоб суд зобов"язав відповідачку принести свої вибачення йому, його матері та дружині. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовнвні вимоги. Відповідачка у судовому засіданні заперечувала проти позову, та пояснила, що вона не знаходить спільної мови з сусідом, позивачем по справі [PERSON], він веде себе по відношенню до неї зневажливо, погрожує, не дає нормально існувати та користуватись подвір"ям. В судовому засіданні при наданні пояснень відповідачка сказала, що можливо в пориві гніву вона могла сказати на позивача, що він є вбивцею свого батька. Представник відповідачки у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що відповідачка боїться свого сусіда, той погрожує їй, вона не може нормально користуватись подвір"ям загального користування. Позивач тримає собак, які вільно пересуваються подвір"ям, ремонтує трактори з яких машинне масло проливається прямо на подвір"я, не погоджується чистити спільну вигрібну каналізацію. Просить у позові відмовити. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він є інспектором з благоустрою міста. В березні 2015 року він робив обхід по місту, дивився щоб не лежали дрова біля будинків, перевіряв і провулок Клубний, при розмові з [PERSON]. вона йому казала, що її сусід [PERSON] бандит та вбивця, бо убив свого батька. При цій розмові був присутній чоловік [PERSON] Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною [PERSON], 24.08.2015 року [PERSON] кричала на [PERSON], що він убивця свого батька. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є матір"ю позивача, 24.08.2015 року прийшла [PERSON] та сказала, що [PERSON] говорить, що [PERSON] убивця свого батька. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що він є чоловіком відповідачки, і щоб вона коли небудь казала, що [PERSON] убивця свого батька не чув. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона сусідка сторін, щоб [PERSON] казала на [PERSON], що він вбив свого батька не чула. Суд заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров»я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст.ст. 297, 299 ЦК України, кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації. Право на недоторканість гідності та честі полягає\~\~у забороні здійснювати будь-які дії, якими можуть бути порушені дані особисті немайнові права. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно ч. 3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Згідно зі ст.275 ЦК України фізична особа має право на захист свого немайнового права від протиправних посягань з боку інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, передбачений главою 3 цього Кодексу. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Фізична особа має право звернутися до суду із позовом про захист її гідності та честі. Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Як роз'яснено у п.п.15,18 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи №1 від 27 лютого 2009 року, при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і всебічно здійснювати своє особисте немайнове право.У справі зазначеної категорії, позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а та-кож те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Негативною слід вважати інформацію, в який стверджується про порушення особою, зок-рема, норм чинного законодавства, вчинення інших дій (порушення принципів моралі, загальних правил співжиття тощо), яка, на думку позивача порушує його право на повагу до гідності, честі та ділової репутації (п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи). Так, в судовому засіданні встановлено, що між сторонами виникли неприязні стосунки, внаслідок яких на протязі тривалого часу, зокрема, 14.08.2015 року та 24.08.2015 року, [PERSON] прилюдно висловлювалася в адресу [PERSON], називаючи його при цьому вбивцем рідного батька, в тому числі і нецензурною лайкою, чим принизила його честь та гідність, що підтверджено в судовому засіданні показами свідків, та поясненнями самої відповідачки. Відповідно до свідоцва про смерть серії ІІ-ЕЛ №329399 від 16 січня 1987 року виданого Відділом ЗАГС Щорського райвиконкому Чернігівської област,і [PERSON] помер 16 січня 1987 року, причина смерті - цукровий діабет тяжка форма. Таким чином, суд вважає, що позивачем надані належні докази, якими підтверджено, що на протязі тривалого часу, зокрема і 14.08.2015 року та 24.08.2015 року відповідачка у присутності сторонніх осіб принизила його честь і гідність. Як вбачається з роз'яснень п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 27.02.2009 року „Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи", якщо суб'єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обов'язок відшкодувати моральну шкоду. З пояснень [PERSON] наданих суду, вбачається, що обґрунтовуючи свій позов в частині відшкодування моральної шкоди, позивач посилалася саме на приниження честі та гідності, вказуючи, що відповідачка його образила та прилюдно висловлювалась на його адресу нецензурними словами. З урахуванням роз'яснень, даних у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (не-майнової) шкоди (з наступними змінами і доповненнями) та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що достатньою грошовою компенсацією для відшкодування моральної шкоди, завданої [PERSON] порушенням його немайнового права з боку [PERSON] є 1000 грн.. До того ж, відповідно до роз'яснень, викладених у п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи від 27 лютого 2009 року №1, способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Таким чином, відомості висловлені [PERSON] відносно [PERSON] про те, що він убивця свого батька є недостовірною інформацією. Відповідно до ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Як вбачається з пояснень позивача, внаслідок розповсюдження про позивача неправдивих відомотей, позивач зазнав моральні страждання, пов'язані з ушкодженням здоров'я, що призвело до втрати у нього нормальних життєвих зв'язків, що вимагало лікування та додаткових зусиль в організації життя. Таким чином, з відповідачки підлягають стягненню кошти на ліки, які підтверджуються чеком та призначенням лікаря на суму 314 грн. 77 коп. Згідно з ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до яких належать і витрати на правову допомогу. Згідно з оригіналом квитанції № 371 від 22.09.2015 року адвокат [PERSON] прийняв від [PERSON] 600 грн. на підставі договору про надання юридичних послуг (правової допомоги). Суд вважає необхідним стягнути із [PERSON] компенсацію витрат позивача на правову допомогу в сумі 600 грн. 00 коп. За ч. ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Також з відповідача на користь позивача належить стягнути у рахунок повернення сплаченого судового збору 243 грн. 60 коп. та на користь держави несплачений позивачем судовий збір у сумі 974 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial