Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

У липні 2019 року представник позивача звернулась до Кіровського районного суду м. Кіровограда із позовом, яким просить стягнути із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Соколівський м"ясокомбінат "Українські ковбаси"в порядку регресу матеріальну шкоду в розмірі 457 224,21 грн., а також понесені судові витрати в розмірі 4 572,22 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 21 червня 2019 року стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Соколівський м"ясокомбінат" Українські ковбаси" на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 457 224 грн. 21 коп., а також судові витрати у сумі 4572 грн. 24 коп. Станом на 02 липня 2019 року позивачем повністю виконано зазначене рішення. 26 грудня 2017 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "Соколівський м"ясокомбінат" Українські ковбаси" укладено договір оренди автомобілів, терміном на 10 років, до переліку якого входить і автомобіль марки MERCEDES-BENZ, моделі VARIO 818 D, тип ТЗ - спеціалізований вантажний фургон-рефрежератор, 2012 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер якого [NUMBER] , номер шасі (кузова,рами) [NUMBER] . 25 грудня 2018 року на 124 км автомобільної дороги М22 Полтава - Олександрія на території Кременчуцького району Полтавської області сталося ДТП за участю даного автомобіля, за кермом якого знаходився [PERSON] , який перебував на посаді водія автотранспортних засобів ТОВ "Соколівський м"ясокомбінат" Українські ковбаси". Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.04.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Оскільки, товариством рішення суду виконано в повному обсязі, позивач має право зворотної вимоги (регресу) до [PERSON] . Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Бершадську О.В. для розгляду справи про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу (а.с. 58). Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 липня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання (а.с. 95). Згідно ухвали від 22 липня 2019 року, заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Соколівський м"ясокомбінат "Українські ковбаси" про забезпечення позову по справі №404/4590/19 (номер провадження 2/404/1201/19) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Соколівський м"ясокомбінат "Українські ковбаси" до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу- задовольнити частково. Забезпечено позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Соколівський м"ясокомбінат "Українські ковбаси" до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу, шляхом накладення арешту на: квартиру [ADDRESS] та належить на праві власності відповідачу [PERSON] . У частині заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо вказаного майна- відмовлено (а.с. 97-98). Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 грудня 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду з викликом учасників справи (а.с. 139). В судове засідання представник позивача надала заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримала та не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач до суду не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, правом подачі відзиву на позов не скористався. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє, із наступних підстав Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 21 червня 2019 року стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Соколівський м"ясокомбінат" Українські ковбаси" на користь [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 457 224 грн. 21 коп., а також судові витрати у сумі 4572 грн. 24 коп. Рішення набрало законної сили 22 липня 2019 року (а.с. 155-157). Згідно нотаріально посвідченого договору оренди автомобілів від 26.12.2017 року, який зареєстрований в реєстрі за №1105, [PERSON] передав, а ТОВ «Соколівський м`ясокомбінат» Українські ковбаси» прийняли у тимчасове платне користування (в оренду) автомобілі, що визначені у договорі, зокрема автомобіль Mercedes-Benz Vario 818D, спеціалізований вантажний фургон-рефрижератор, 2012 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , зареєстрований за [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 12.12.2017 року. Строк дії договору з 26.12.2017 року по 26.12.2027 року (а.с. 26-29). 25 грудня 2018 року на 124 км автомобільної дороги М22 Полтава - Олександрія на території Кременчуцького району Полтавської області сталося ДТП за участю автомобіля марки MERCEDES-BENZ, моделі VARIO 818 D, тип ТЗ - спеціалізований вантажний фургон-рефрежератор, 2012 року випуску, білого кольору, реєстраційний номер якого [NUMBER] , номер шасі (кузова,рами) [NUMBER] . За кермом зазначеного автомобіля перебував водій [PERSON] . Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.04.2019 року визнано [PERSON] , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.39-40). Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). При цьому , також з`ясовано, що відповідно до наказу №№27/18-К від 16 березня 2018 року [PERSON] прийнятий на роботу до ТОВ «Соколівський м`ясокомбінат» Українські ковбаси» на посаду водія автотранспортних засобів (а.с. 53). В свою чергу, наказом №16/19-К від 08 травня 2019 року [PERSON] звільнений з посади водія автотранспортних засобів (а.с. 52). Факт перебування за кермом вказаного автомобіля підтверджується витягом із Журналу обліку виїзду повернення автомобілів, в якому зазначено час (23:55) та дату (24.12.2018 р.) виїзду водія [PERSON] і його підпис (а.с. 35-38), схемою руху автотранспорту затверджену позивачем (а.с. 31). Крім того, витягом із Журналу реєстрації інструктажів з безпеки руху, в якому визначено, що інструктаж з водієм [PERSON] в день виїзду 24 грудня 2018 року проведено, про що підтверджує і його підпис (а.с. 32-34). Відповідно до п. 5.2 посадової інструкції водія автотранспортних засобів відділу транспорту Товариства з обмеженою відповідальністю "Соколівський м"ясокомбінат" Українські ковбаси, водій автотранспортних засобів несе відповідальність за здійснення в процесі своєї діяльності правопорушення в межах, визначених діючим адміністративним, кримінальним і цивільним законодавством України (а.с. 10-13). При зверненні до суду з даним позовом представник позивача посилається на норму ст. ст. 1166, 1191 ЦК України, ст.ст. 130, 134, 135-1 КЗпП України, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. У відповідності до частини першої статей 1, 6 та 11 ЦК України наявність або відсутність прав та обов"язків сторін, їх обсяг, припинення, зміна або виникнення прав і обов"язків учасників правовідносин встановлюються та регулюються нормами матеріального права й договором. Відповідно до ч.1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Регресне зобов`язання виникає лише у випадках, передбачених законом, і має похідний характер, оскільки підставою його виникнення є виконання іншою особою відповідного зобов`язання. Підставою регресного позову є відповідальність заподіювача шкоди за завдану шкоду та факт виплати позивачем, що пред`явив регресну вимогу, певної грошової суми в рахунок відшкодування завданої шкоди. Право зворотньої вимоги виникає лише після того, як відбулася виплата. Наявність судового рішення, за яким з потенційного регресанта ухвалено стягнути на користь потерпілого певну суму, не вважається достатньою підставою для пред`явлення регресного позову. Такий позов може бути пред`явлений лише після виконання зазначеного рішення, оскільки до моменту виконання в іншої особи, яка відшкодовує шкоду, немає витрат, які підлягають відшкодуванню. Юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану працівником, має право зворотньої вимоги (регресу) до цієї особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (частина перша статті 1191 ЦК України), тобто розмір відшкодування визначається трудовим законодавством. Право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством грошової суми третій особі, саме від цього часу обчислюється строк на пред`явлення регресного позову. Відповідно до п.6 постанови Пленуму ВССУ від 01 березня 2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" - фізична чи юридична особа, яка відшкодувала шкоду, завдану її працівником при виконанні трудових (службових) обов"язків на підставі трудового договору (контракту) чи цивільно-правового договору, має право зворотної вимоги (регресу) до такого працівника - фактичного завдавача шкоди - у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п.20 постанови Пленуму ВССУ №14 від 29.12.92 року "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" - право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред"явлення регресного позову. Станом на 02 липня 2019 року Товариством з обмеженою відповідальністю "Соколівський м"ясокомбінат" Українські ковбаси" виконано рішення суду в повному обсязі та відшкодовано суму матеріальної шкоди та судових витрат, що підтверджується копіями видаткових касових ордерів від 14 червня 2019 року на суму 50 000,00 грн.; від 18.06.2019 року на суму 50 000,00 грн.; від 19.06.2019 року на суму 50 000,00 грн.; від 20.06.2019 року на суму 50 000,00 грн.; від 21.06.2019 року на суму 50 000,00 грн.; від 24.06.2019 року на суму 50 000,00 грн.; від 25.06.2019 року на суму 50 000,00 грн.; від 26.06.2019 року на суму 50 000,00 грн.; від 27.06.2019 року на суму 40 000,00 грн.; від 01.07.2019 року на суму 17 224, 21 грн.; від 01.07.2019 року на суму 4 572,24 грн. (судовий збір) (а.с. 16-25). Згідно звіту № 6-19 про незалежну експертну оцінку спеціалізованого вантажного Фургону-рефрижератору марки MERCEDES-BENZ VARIO 818 D, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ марки MERCEDES-BENZ VARIO 818 D, реєстраційний номер [NUMBER] , 2012 р.в. Станом на момент проведення незалежної експертної оцінки 30 січня 2019 року: складає 457 224 грн. 21 коп. (а.с. 7-9). Відповідно до ч.1 ст.1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини). За змістом ч.1 ст.3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю. Відповідно до ч. 1 ст.9 ЦК України положення цього кодексу застосовуються також до трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Вказані правові позиції містяться в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року N 6-1654цс15 та в силу ст. 263 ЦПК України є обов`язковим для судів України. Нормою ч. 1 ст. 1191 ЦК України дійсно передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, проте, як вже зазначалось, відповідач [PERSON] на час події ДТП, у результаті якої було завдано матеріальної шкоди, перебував із позивачем у трудових відносинах, з огляду на що, застосуванню підлягає спеціальна норма КЗпП України. Так, статтею 132 КЗпП України передбачено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; 2) майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; 3) шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; 4) шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; 5) шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; 6) відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків; 7) шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків; 8) службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; 9) керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством ( ст.. 134 КЗпП України). Згідно ст. 135-1 КЗпП України, письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. Як вбачається із матеріалів справи 19 березня 2018 року, з метою забезпечення збереження майна, матеріальних, товарних та грошових цінностей, що належать ТОВ «Соколівський м`ясокомбінат» Українські ковбаси», директор підприємства в особі Іванюк В.В. та [PERSON] уклали Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Пунктом 1 Договору передбачено, що працівник, який займає посаду водія або виконує роботу, безпосередньо пов`язану зі збереженням, обробкою, продажем (відпуском); перевезенням (доставкою), розвантаженням, завантаженням або застосуванням у процесі виробництва переданих йому матеріальних, товарних або грошових цінностей, приймає на себе повну індивідуальну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених йому підприємством матеріальних, товарних або грошових цінностей і у зв`язку з викладеним зобов`язується: дбайливо ставитися до переданих йому для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення, доставки або застосуванням у процесі виробництва переданих йому матеріальних, товарних або грошових цінностей підприємства і вживати заходів для попередження збитків; своєчасно повідомляти адміністрацію підприємства про всі обставини, що загрожують забезпеченню збереження ввірених йому матеріальних, товарних або грошових цінностей; вести облік, складати і передавати у встановленому порядку товарно-грошові та інші звіти про рух та залишки ввірених йому матеріальних, товарних або грошових цінностей; брати участь в інвентаризації ввірених йому матеріальних, товарних або грошових цінностей. Згідно п. 3, 4, 5 Договору, у випадку незабезпечення з вини працівника збереження ввірених йому матеріальних, товарних або грошових цінностей, визначення розмірів збитків, завданих підприємству, та їх відшкодування здійснюється відповідно до чинного законодавства. Працівник не несе матеріальної відповідальності, за збитки завдані не з його вини, якщо таке доведено згідно чинного законодавства України або через суд. Дія цього Договору розповсюджується на весь час роботи з майном та іншими матеріальними, товарними та грошовими цінностями підприємства, що ввірені працівникові. За таких обставин, суд приходить до висновку позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, з урахуванням встановлених судом обставин, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Право на регресну вимогу позивача підтверджується виконанням рішення Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 21 червня 2019 року по справі №390/659/19, провадження №2/390/454/19. Розмір регресної вимоги, що підлягає відшкодуванню позивачу, визначено рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області, в якому зазначена їх реальна вартість в розмірі 457 224 грн. 21 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 4 572,22 грн. - судового збору. Тому,

Outcome: approved