Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 1990 року. Від шлюбу мають двох синів : повнолітнього [PERSON] , 1992 року народження та неповнолітнього [PERSON] , [INFO].Шлюб між сторонами було розірвано за рішенням Оболонського райсуду м. Києва від 01.07.2008 року. Оскільки відповідач не бере участі у матеріальній підтримці свого неповнолітнього сина , позивач просить стягнути з нього аліменти в примусовому порядку в розмірі 2000,00 грн. щомісячно. Крім того просить стягнути з відповідача адіменти за попередні три роки. До суду позивач подала клопотання про розгляд справи за її відсутності . Просила позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач до суду не з"явився. Причина його неявки суду невідома. На підставі наявних в справі доказах суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами справі було укладено шлюб 23 листопада 1990 року, про що Московським відділом ЗАГС було вчинено актовий запис № 1786 та видано Свідоцтво ро укладення шлюбу [NUMBER] (а.с.5) Як вбачається із Свідоцтва про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] (а.с.6), шлюб між сторонами було розівано 31 липня 2008 року . Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] .Дана обставина стверджується Свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] (а.с.7). Відповідно до ст.129 Конституції України, ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно положень ч.1 ст.57, ст.10 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Сторони та інші особи, якіберуть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Положеннями ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести тіобставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, якіберуть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, якімають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, якіберуть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на це слід зазначити, що відповідачем не надано доказів на підтвердження неможливості сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина. Відповідно до ч. 1 ст. 179 СК України із змінами від 17.05.2017 року визначено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Відповідно до статті 8 Закону України "Про охорону дитинства " кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, грального, культурного, духовного та соціальногорозвитку. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного Кодексу батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття . Відповідно до вимог ст.. 182ч.2 СК України , мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ,ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . При призначенні розміру аліментів суд враховує , що відповідач по справі в суд не з"явився, своєї позиції у вирішенні даного спору не надав, сам є працездатною особою, тому суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів в розмірі твердої грошової суми - 2000,00 грн.,щомісячно і до повноліття дитини . За таких підстав, суд вважає , що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню . Одночасно слід відміти, що вимоги позивачки про стягнення аліментів з відповідача за попередні три роки не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до вимог ст.191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть до суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх отримати у зв"язку з ухиленням останнього від їх сплати . У цьому разі суд може примудити аліменти за минулий час, але не більше як за три роки . В даному випадку позивачкою не надано суду докази , того що вона вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача в досудовому порядку , проте не змогла їх отримати у зв"язку з ухиленням відповідача від сплати аліментів .

Outcome: partial