Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

15.09.2020 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчанн,я в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., щомісячно до закінчення навчання - до 30.06.2021 року. В обгрунтування позову зазначила, що їх повнолітній син [PERSON] , на даний час продовжує навчання на денному відділенні в Новоград-Волинському промислово-економічному технікумі на бюджетній основі з 01.09.2017 року по 30.06.2021 рік. Вказує, що у зв"язку з навчанням син потребує матеріальної допомоги. Стан здоров"я та матеріальне становище відповідача дозволяє утримувати свого сина. Так, відповідач є військовослужбовцем, а також отримує пенсію, його дохід становить близько 28000 грн. щомісячно, тому має змогу надавати утримання на повнолітнього сина у розмірі 2000 грн. щомісячно до закінчення ним навчання. Позивач зазначила, що також є військовослужбовцем, отримує дохід близько 11000 грн. в місяць та посилається на те, що самостійно немає змоги забезпечити потреби повнолітнього сина, тому звернулася до суду з даною позовною заявою. 18.09.2020 року провадження у справі було відкрито та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, які просила задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні, оскільки він сплачує позивачу аліменти на меншу дочку [PERSON] , розміру яких має вистачити також і на повнолітнього сина, що навчається. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками повнолітнього [PERSON] , [INFO] , та неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Місце проживання дітей за рішенням суду визначено з позивачем/а.с.3,8,9/. З довідки КП Новоград-Волинської міської ради "Новоград-Волинськжитлосервіс" від 11.09.2020 року за № 548 вбачається, що діти проживають з матір`ю та перебувають на її утриманні/ а.с.10/. Повнолітній син [PERSON] навчається на денному відділенні в Новоград-Волинському промислово-економічному технікумі на бюджетній основі з 01.09.2017 року по 30.06.2021 року, що слідує з відповідної довідки від 11.09.2020 року за № 690 / а.с.7/. Як посилається позивач та не оспорено відповідачем повнолітній син власних доходів немає та потребує матеріальної допомоги від своїх батьків. Сторони офіційно працюють, є військовослужбовцями. Як встановлено в судовому засіданні з пояснень сторін, позивач отримує заробітну плату біля 11000 грн. щомісячно. Відповідач пояснив, що він отримує пенсію фактично в розмірі 4448 грн. та заробітну плату в сумі 13500 грн. щомісяця. Крім цього відповідач вказав, що сплачує відповідачу аліменти на утримання меншої дочки [PERSON] біля 6000 грн. щомісяця. Позивач посилається на те, що працює та надає посильну матеріальну допомогу синові, однак її заробітку не вистачає для належного утримання сина, тому він потребує допомоги також і від батька. Відповідно до ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володінні та/або користуванні у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналіз статей 199, 200 СК України вказує на те, що законодавець пов`язує обов"язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. За таких обставин, встановлено, що повнолітній син сторін потребує матеріального утримання також від свого батька, який з урахуванням розміру свого заробітку може надавати утримання своєму синові, що продовжує навчання . Тому, з урахуванням рівності обов"язку обох батьків утримувати свого сина, суд вважає за необхідне визначити відповідачу розмір аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, в твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. щомісячно, задовольнивши позов частково. Разом з тим, задовольняючи позов частково в сумі 1500 грн., суд керується тим, що позивачем відповідно до вимог ст.ст. 12,81,89 ЦПК України не доведено та не надано достатніх доказів того, що відповідач взмозі сплачувати аліменти саме в розмірі 2000 грн. щомісячно. Згідно із ч. 1 ст. 79, ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial