Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру стягнення аліментів, які стягуються відповідно до рішення на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Свої вимоги мотивує тим, що від спільного шлюбу з відповідачем мають повнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка на даний час є студенткою 3-го курсу Національного університету „Острозька академія" бюджетної денної форми навчання, на утримання якої відповідач [PERSON] відповідно до рішення Любешівського районного суду від 23.11.2012 року сплачує аліменти в частині від заробітку в розмірі 12,5 %. Вказує, що на даний час дочка потребує матеріальної допомоги у більшому розмірі у зв"язку із збільшенням витрат, а матеріальне становище [PERSON] покращилось, оскільки він припинив сплату аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], у зв"язку з її одруженням, тому прохає збільшити розмір стягуваних з [PERSON] на її користь аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON] з 12,5 % на 25 % від його заробітку. В суді позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, доповнила, додаткові витрати на утримання дочки [PERSON] пов"язані з придбанням оргтехніки, а саме ноутбука для навчання та навчанням її в авто школі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав. Вказав, що сплачує аліменти на утримання повнолітньої дочки [PERSON] згідно рішення Любешівського районного суду від 23.11.2012 року. Заперечив покращення свого матеріального становища внаслідок припинення стягнення аліментів на повнолітню дочку [PERSON] у зв"язку з тим, що з часу винесення рішення суду про стягнення аліментів у нього 24 січня 2014 року народився син [PERSON], у зв"язку з чим у нього з"явились на утриманні дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, та дитина. Крім того, погіршився стан його здоров"я, у зв"язку з чим він двічі перебував у госпіталі на стаціонарному лікуванні, також упродовж 2014 року поніс додаткові витрати на придбання необхідного обмундирування, як військовослужбовець, у зв"язку з подіями в Україні. Доповнив, що упродовж 2014 року додатково надавав грошові кошти та на відпочинок продукти харчування дочці. Крім того вважає, що не зобов"язаний оплачувати додаткові витрати дочки, пов"язані з навчанням в авто школі. Вважає, що необхідні потреби, пов"язані з навчанням, у дочки не збільшилися, а матеріальне становище його не покращилось. Крім того, вважає, що [PERSON] не є належним позивачем у цій справі, оскільки дочка [PERSON] зареєстрована та проживає в м. Острог, він сплачує та сплачував аліменти упродовж всього періоду з часу прийняття рішення судом, в тому числі і в період канікул, на картковий рахунок дочки, що свідчить про те, що дочка з позивачкою не проживає і вона є фактичною стягувачкою аліментів. З цих підстав просить в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши подані докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 199 Сімейного Кодексу Україниякщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз"яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно ч. 1 ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 09.02.1991 року по 21.12.2009 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Згідно довідки Національного університету „Острозька академія" № 14/558 від 29.10.2014 року [PERSON] є студенткою 3-го курсу економічного факультету напряму підготовки 6.030509 „Облік і аудит" денної, державної форми навчання даного навчального закладу ІV рівня акредитації. Термін навчання з 01.09.2012 року по 31.05.2016 року. За рішенням Любешівського районного суду від від23.11.2012 року стягнуто з [PERSON] на утримання повнолітніх доньок [PERSON] та [PERSON] аліменти на їх утримання на час навчання у розмірі по 12,5 відсотків від його заробітку (доходу) на кожну дитину щомісячно, починаючи з 25.09.2012 року до досягнення дітьми двадцяти трьох років за умови продовження ними навчання. В суді доведено, що [PERSON] сплачує аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] в розмірі 12,5 % від заробітку, що становить в середньому 785 грн. на місяць. Крім того, допитана в суді [PERSON] ствердила, що отримує стипендію в розмірі 730 грн. щомісячно, що не оспорюється сторонами. Таким чином, суд вважає, що дохід [PERSON] без врахування допомоги позивачки становить близько 1500 грн. щомісячно, що перевищує розмір прожиткового мінімуму, встановленого в Україні на 2014-2015 роки, а з врахуванням допомоги матері та додаткової допомоги відповідача є значно вищим. Тому суд вважає, що на момент розгляду справи в суді [PERSON] отримує допомогу від батьків, в тому числі і від відповідача, яка забезпечує її потреби для навчання у вищому навчальному закладі. Крім того, встановлено, що у відповідача [PERSON] [INFO] народився син [PERSON], який перебуває на його утриманні, а також дружина у період відпустки по догляду за дитиною, що стверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 29.01.2014 року, довідкою № 56 від 26.01.2015 року та наказом №84-ОС від 05.06.2014 року Житомирського загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України. Крім того, встановлено, що в [PERSON] погіршився стан здоров"я, що підтверджується довідкою та свідоцтвом про хворобу № 555/508 госпітальної військово-лікарської комісії Центрального клінічного госпіталю Державної прикордонної служби України. Таким чином, доведено, що матеріальне становище відповідача не покращилося. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Оскільки матеріальне та сімейне становище відповідача змінилося, а саме: у нього з"явились на утриманні двоє осіб - неповнолітній син та дружина в період тимчасової непрацездатності, стан здоров"я у нього погіршився, на думку суду, збільшення розміру аліментів в такому випадку може призвести до погіршення матеріального становища відповідача та членів його сім"ї, тому підстав для збільшення розміру аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дочки [PERSON], яка продовжує навчання, немає. Разом з тим, в суді встановлено, що дочка позивачки проживає не з нею, а в м. Острог Рівненської області, де навчається. Крім того, вона фактично отримує аліменти, які сплачує відповідач, на належний їй банківський картковий рахунок; згідно поданої довідки отримувала аліменти і в канікулярний період, що свідчить про фактичне проживання її окремо від позивачки. Таким чином, на думку суду, у позивачки не виникло право на звернення до суду про збільшення розміру аліментів в розумінні вимог ст. 199 СК України. Враховуючи наведене вище, виходячи з рівності прав та обов"язків батьків щодо дитини (ст. 141 ч. 1 СК України), а також зважаючи на інші встановлені обставини, що мають значення для вирішення справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру стягнення аліментів до задоволення не підлягає, а тому в позові слід відмовити.

Outcome: dismissed