Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист прав споживачів, стягнення коштів у розмірі 33 600 гривень. В обґрунтування позову зазначає, що 08.05.2020 року він звернувся до відповідачки, яка є ФОП, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо придбання комп`ютера, у якої раніше купував оргтехніку з 2010 року. По телефону позивач домовився з відповідачкою про умови придбання комп`ютера, вартість якого склала 33600 гривень. Через переписку у Вайбер було узгоджено параметри комп`ютеру та відповідач повідомив позивача на які реквізити треба перерахувати кошти у розмірі 33 600 гривень. За умовами усного договору позивач повинен був отримати комп`ютер до 21.05.2020 року. На даний час умови договору відповідачем не виконано. Посилаючись на ст. ст. 655, 692, 626, 627-629ЦК України, норми яких регулюють правовідносини, які виникли в результаті укладання договорів, в тому числі договору купівлі - продажу, на ст.ст. 1212,1213 ЦК України, якими визначені підставі повернення безпідставно набутого майна, на ст.ст.4,6 Закону України «Про захист прав споживачів» просив суд стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у розмірі 33 600 гривень та витрати на правову допомоги в розмірі 1000 гривень У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, просив суд позовні вимоги задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка ФОП [PERSON] у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом направлення поштової кореспонденції з повісткою про виклик, а також шляхом розміщення оголошень на офіційційному веб-сайті "Судова влада України". Враховуючи те, що у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справ суд дійшов наступного. Відповідно до ст.638 ЦК України Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. В статті 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За статтями 655,656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до пункту 9 частини першої статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" договір, укладений продавцем (виконавцем) із споживачем за допомогою засобів дистанційного зв`язку, є договором, укладеним на відстані. Права споживача в разі укладення договору на відстані регулюються статтею 13 Закону України "Про захист прав споживачів", яка є спеціальною для такого виду договорів. Згідно з частинами першою-третьою статті 13 Закону України "Про захист прав споживачів" положення цієї статті не застосовуються до договорів, укладених на відстані, які стосуються: 1) правочинів з нерухомим майном, крім оренди такого майна; 2) правочинів з цінними паперами; 3) фінансових послуг; 4) продажу товарів торговельними автоматами; 5) телекомунікаційних послуг; 6) правочинів, здійснених на аукціоні, якщо участь у ньому можлива і без використання засобів дистанційного зв`язку. Перед укладенням договорів на відстані продавець (виконавець) повинен надати споживачеві інформацію про: 1) найменування продавця (виконавця), його місцезнаходження та порядок прийняття претензії; 2) основні характеристики продукції; 3) ціну, включаючи плату за доставку, та умови оплати; 4) гарантійні зобов`язання та інші послуги, пов`язані з утриманням чи ремонтом продукції; 5) інші умови поставки або виконання договору; 6) мінімальну тривалість договору, якщо він передбачає періодичні поставки продукції або послуг; 7) вартість телекомунікаційних послуг, якщо вона відрізняється від граничного тарифу; 8) період прийняття пропозицій; 9) порядок розірвання договору. У разі ненадання такої інформації суб`єкт господарювання несе відповідальність згідно із статтями 15 і 23 цього Закону. Факт надання інформації відповідно до вимог частини другої цієї статті повинен бути підтверджений письмово або за допомогою електронного повідомлення. Інформація, підтверджена таким чином, не може бути змінена продавцем (виконавцем) в односторонньому порядку. Підтвердження інформації не вимагається, якщо послуга надається засобами дистанційного зв`язку і оплачується через оператора телекомунікаційних послуг. За змістом частин четвертої, сьомої статті 13 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач має право розірвати укладений на відстані договір шляхом повідомлення продавця (виконавця) про це протягом чотирнадцяти днів з моменту підтвердження інформації або з моменту одержання товару чи першої поставки товару. У разі продажу матеріальних речей їх повернення також свідчить про розірвання договору. До договору, укладеного на відстані, застосовуються положення, передбачені частинами п`ятою-дев`ятою статті 12 цього Закону. Відповідно до частин п`ятої-дев`ятої статті 12 Закону України "Про захист прав споживачів" у разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, споживач повинен повідомити продавця (виконавця) про місце, де продукція може бути повернена. Договором може передбачатися, що продукція або результати робіт (послуг), що були надіслані поштою, повинні у разі розірвання договору також бути повернені поштою. Будь-які витрати, пов`язані з поверненням продукції, покладаються на продавця (виконавця). Продавець (виконавець) повинен відшкодувати витрати споживача у зв`язку з поверненням продукції. У разі розірвання договору, укладеного поза торговельними або офісними приміщеннями, обов`язок споживача зберігати у себе продукцію припиняється по закінченні шістдесяти днів після її одержання. Якщо продавець (виконавець) не вживає заходів для повернення її собі протягом зазначеного періоду, така продукція переходить у власність споживача без виникнення зобов`язання з оплати її вартості. Якщо споживачеві не було надано документ (електронний документ), який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями, такий правочин не є підставою для виникнення обов`язків для споживача. У разі ненадання документа (електронного документа) або підтвердження інформації споживач повідомляє продавця (виконавця) про недійсність договору. Продавець (виконавець) протягом тридцяти днів з моменту одержання такого повідомлення повинен повернути споживачеві одержані кошти та відшкодувати витрати, понесені споживачем у зв`язку з поверненням продукції. Для здійснення права на розірвання договору споживач повинен зберігати одержану продукцію у незміненому стані. Знищення, пошкодження або псування продукції, що сталося не з вини споживача, не позбавляє споживача права на розірвання договору. Зменшення вартості продукції внаслідок відкриття упаковки, огляду чи перевірки продукції не позбавляє права споживача на розірвання договору. У разі коли продавець (виконавець) або третя особа надала споживачеві кредит на суму коштів за договором, укладеним поза торговельними або офісними приміщеннями, такий кредит втрачає чинність у момент розірвання договору. Якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 2. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. ст. 80 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В обґрунтування доведеності позовних вимог позивач додав до позову інформацію про рух його коштів та копію виписки з його карткового рахунку. Судом встановлено, що позивач дійсно 08.05.2020 року зняв з депозитного рахунку 33 600,00 гривень та протягом часу з 15:06 годин по 20:16 годин перераховував ці гроші частинами на рахунок CARD*7764. В копії виписки його карткового рахунку зазначено рух коштів у розмірі 3606 гривень та 4999 гривень також на рахунок [NUMBER] . Будь-яких доказів щодо надсилання відповідачці грошей у розмірі 33 6000,00 гривень в рахунок придбання комп`ютеру у останньої відповідачем суду не надано. Суду також позивачем не надано доказів щодо укладання між позивачем та відповідачкою договору купівлі-продажу на відстані, не надано доказів щодо переписки між позивачем та відповідачкою щодо умов укладання договору, щодо отримання позивачем від відповідачки основної характеристики товару, ціни товару, гарантійні зобов`язання, умови поставки та інше, а також доказів існування його переписки його з відповідачкою за телефоном у додатку Вайбер. Позивачем суду надано відомості, щодо його звернення його до поліції з заявою про притягнення відповідачки до кримінальної відповідальності, проте суд вважає, що ці відомості не можуть підтверджувати факти його переписки з відповідачкою щодо купівлі комп`ютеру, укладання договору купівлі-продажу комп`ютеру та узгодження істотних умов цього договору, внаслідок чого суд відхиляє ці відомості та не приймає до уваги при вирішенні спору по суті. Враховуючи вищевикладені норми права, проаналізувавши матеріали справи суд дійшов висновку, що позивач не довів ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, внаслідок чого суд відмовляє у задоволенні його позовних вимог. Відповідно до частин 1 і 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі статтею 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи, що у задоволенні позову відмовлено суд покладає судові витрати у виді витрат на правову допомогу у розмірі 1000 гривень на позивача.

Outcome: dismissed