Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

09.12.2019 до Корольовського районного суду м. Житомира звернувся [PERSON] із вказаним, в якому вказав, що 25.01.2007 між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк» було укладено споживчій кредитний договір №0501/0107/88-016. Того ж дня між [PERSON] та Банком, в забезпечення виконання умов кредитного договору, укладено іпотечний договір за умовами якого [PERSON] передав в іпотеку Банку власну квартиру [ADDRESS] . В результаті ряду договорів відступлення права вимоги, іпотекодержателем за вказаним договором іпотеки стало ТОВ «Кредитні ініціативи». 12.12.2018 Державним реєстратором КП «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Годзь Є.І., на підставі вказаного Іпотечного договору та Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 44681907 від 18.12.2018, до державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис про право власності №29513471, яким зареєстровано право власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» на іпотечну квартиру. Посилаючись на те, що при здійсненні звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель не подав державному реєстратору усі передбачені законом документи та не здійснив необхідні дії, а також на те, що зазначений державний реєстратор перевищив свої повноваження та всупереч Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України» незаконно провів зазначену реєстраційну дію, позивач з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 03.06.2020 (а.с.138-141) просить: -визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44681907 від 18.12.2018, що прийняте державним реєстратором КП «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Годзь Є.І.; -скасувати запис про право власності №29513471 від 12.12.2018, за яким в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» на квартиру [ADDRESS] , внесений державним реєстратором КП «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Годзь Є.І.; -визнати право власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою судді від 18.12.2019 прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] , відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. 31.01.2020 до суду надійшов відзив ТОВ «Кредитні ініціативи» на позовну заяву [PERSON] (а.с.54-57), де представник відповідача заперечує проти позову, посилаючись на те, що стягнення на предмет іпотеки відбулося в позасудовому порядку відповідно до умов іпотечного застереження, передбаченого пунктом 12.3 Договору іпотеки, відповідно до якого право іпотекодержателя зареєструвати право власності на предмет іпотеки є безумовним, тобто підлягає реєстрації незалежно від претензій іпотекодавців та/або позичальника, в зв`язку з чим посилання позивача на ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України» є безпідставним. Крім цього, представник відповідача посилається на належне, на його думку, направлення повідомлення вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку ст.35 ЗУ «Про іпотеку» та дотримання процедури щодо визначення вартості Предмета іпотеки (а.с.54-57). 30.07.2020 до суду надійшла відповідь позивача на відзив ТОВ «Кредитні ініціативи» (а.с.166-174). В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовну заяву та просять її задовольнити у повному обсязі, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову повністю з підстав викладених у відзиві. Відповідач Державний реєстратор Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Годзь Євгена Івановича в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали з викладених у ньому підстав. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд задовольняє позов частково виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25.01.2007 між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк» в забезпечення виконання умов споживчого кредитного договору №0501/0107/88-016 укладеного між [PERSON] та зазначеним Банком, було укладено іпотечний договір, за умовами якого [PERSON] передав в іпотеку Банку власну квартиру [ADDRESS] . Договір посвідчено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сетаком В.Я. за №1475 (а.с.12-14). 28.11.2012 права вимоги за вказаним кредитним договором були відступлені ВАТ «Сведбанк» (правонаступник «ТАС-Комерцбанк») на користь ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» на підставі договору факторингу №15. В свою чергу, того ж дня ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» на підставі іншого договору факторингу від 28.11.2012 відступило право вимоги за договором кредиту та іпотечним договором на користь ТОВ «Кредитні ініціативи», в наслідок чого останнє набуло права іпотекодержателя. 12.12.201 Державним реєстратором КП «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Годзь Є.І., до державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про право власності №29513471, яким зареєстровано право власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» на іпотечну квартиру. Підставою виникнення права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вказано: «Договір Факторингу, серія та номер: б/н, виданий 28.11.2012, видавник: «Факторингова компанія «Вектор плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи»; Договір про відступлення права вимоги за іпотечним договором, серія та номер: 6970, виданий 28.11.2012, видавник: ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс»; Договір про передачу прав, серія та номер: 2188, виданий 28.11.2012, видавник: Факторингова компанія «Вектор плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи»; кредитний договір, серія та номер: 0501/0107/88-016, виданий 25.01.2007, видавник: АКБ «ТАС-Комерцбанк» та [PERSON] ; Зворотне повідомлення, серія та номер:119-К, виданий 22.10.2018, видавник: Express mail; Повідомлення, серія та номер: Б12.03/15, виданий 12.03.2018, видавник: ТОВ «Кредитні ініціативи»; Іпотечний договір, серія та номер:1475, виданий 25.01.2007, видавник: АКБ «ТАС-Комецбанк» та [PERSON] (а.с.17). Підставою внесення запису зазначено - «Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 44681907 від 18.12.2018 14:17:23, [PERSON] , комунальне підприємство «Центр державної реєстрації Садківської сільської ради, Житомирська область» (а.с.17-18). Відповідно до ст.35 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю і боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно з пунктом 61 Постанови КМУ від 25.12.2015 №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) засвідчена іпотекодержателем копія письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцю та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) засвідчена іпотекодержателем копія повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у п.п.1 цього пункту, з відміткою про вручення адресату, або засвідчена іпотекодержателем копія рекомендованого поштового відправлення або поштового відправлення з оголошеною цінністю, яким надіслано вимогу, зазначену у п.п.1 цього пункту, з позначкою про відмову адресата від одержання такого відправлення, або засвідчені іпотекодержателем копії рекомендованих поштових відправлень або поштових відправлень з оголошеною цінністю (поштових конвертів), якими не менше ніж двічі з періодичністю не менше ніж один місяць надсилалася вимога, зазначена у п.п.1 цього пункту, та які повернулися відправнику у зв`язку із відсутністю адресата або закінченням встановленого строку зберігання поштового відправлення, або засвідчені іпотекодержателем паперові копії електронного листа, яким за допомогою засобів інформаційної, телекомунікаційної або інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує обмін електронними документами, надіслано вимогу, зазначену у підпункті 1 цього пункту, та електронного службового повідомлення відповідної системи, яким підтверджується доставка відповідного електронного листа за адресою електронної пошти адресата (у разі коли договором з іпотекодавцем або боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, передбачено можливість обміну електронними документами); 3) довідка іпотекодержателя, що містить відомості про суму боргу за основним зобов`язанням станом на дату не раніше трьох днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації та відомості про вартість предмета іпотеки, визначену суб`єктом оціночної діяльності, станом на дату не раніше 90 днів до дня подання документів для проведення відповідної державної реєстрації; 4) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). У разі подання документа, зазначеного в абзаці першому або четвертому підпункту 2 цього пункту, державна реєстрація проводиться після спливу тридцятиденного строку з моменту отримання адресатом вимоги, зазначеної у п.п.1 цього пункту, якщо у такій вимозі не зазначений більш тривалий строк. Протягом дії ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яким є нерухоме житлове майно загальною площею в межах, визначених зазначеним Законом, що виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, також подається заява, що підтверджує згоду іпотекодавця - громадянина України на набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, справжність підпису на якій засвідчується відповідно до ЗУ "Про нотаріат", крім випадків встановлення державним реєстратором наявності зареєстрованого права власності іпотекодавця на інше нерухоме житлове майно (його частину) у Державному реєстрі прав чи в його невід`ємній архівній складовій частині або надання державному реєстратору документів, якими підтверджується, що відповідне нерухоме житлове майно не є місцем постійного проживання іпотекодавця. На запит суду Департаментом реєстрації Житомирської міської ради були надані завірені інформація та документи реєстраційної справи, що зберігаються в електронній формі Державного реєстру прав, на підставі яких проведено державну реєстрацію права власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» на спірну квартиру. В наданих матеріалах, крім іншого містяться повідомлення про звернення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням, адресовані [PERSON] та [PERSON] . На підтвердження направлення вказаних повідомлень на адресу боржника та іпотекодавця, іпотекодежателем - ТОВ «Кредитні ініціативи» було надано державному реєстратору копії листів ПП «Експрес Мейл» на адресу ТОВ «Темапол», та накладну №20001015. Відповідно до змісту листів, ПП «Експрес Мейл» повідомило ТОВ «Темапол» про те, що доставка кур`єрського відправлення накладні №20001015 та №20001016, категорія «СТАНДАРТ», Відправник ТОВ «ТЕМАПОЛ», м.Київ, вул.Дмитровська, 33, оф.2. одержувачі: [PERSON] та [PERSON] , при спробі передачі листа «особисто в руки», адресати відмовилися від їх отримання без пояснень причин. У зв`язку з цим доставити відправлення не вдалося, в подальшому лист було повернуто відправнику (а.с.220). При цьому державному реєстратору не надавались будь-які договори або доручення, які б свідчили про те, що стягувач ТОВ «Кредитні ініціативи» доручало ТОВ «ТЕМАПОЛ» здійснити відправлення та вручення боржнику та іпотекодавцю повідомлень про звернення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням. Також в матеріалах зазначеної реєстраційної справи міститься тільки одна накладна №20001015, яка свідчить про направлення листа [PERSON] , з якої не вбачається його змісту або хоча б назви (а.с.221). Накладна №20001016 про направлення листа [PERSON] відсутня. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на наявність відмітки на накладній №20001015 про відмову отримувача [PERSON] від отримання конверту, оскільки на накладній відсутні ідентифікуючи дані про особу, що здійснила дану відмітку (прізвище, ім`я по батькові) та відсутній її підпис (а.с.221). Крім цього, на копії цієї ж накладної, направленої ПП «Експрес Мейл» адвокату на його вимогу, відсутня зазначена відмітка (а.с.242). Таким чином, суд дійшов до висновку про те, що ТОВ «Кредитні ініціативи», при здійсненні оспорюваної держаної реєстрації не виконані вимоги ст.35 ЗУ «Про іпотеки» щодо відправки вимоги іпотекодавцю та боржнику із попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки, а державним реєстратором всупереч п.61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень не перевірено наявність відповідного документу, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем вказаної вимоги. Крім цього, відповідно до ч.1 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово звернено стягнення (відчужене без згоди власника) на майно, що віднесене до об`єктів житлового фонду (далі - нерухоме житлове майно), об`єкт незавершеного житлового будівництва, майнові права на нього, що є предметом іпотеки згідно із ст.5 ЗУ "Про іпотеку", якщо таке майно/об`єкт незавершеного житлового будівництва/майнові права виступають як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи (позичальника або майнового поручителя) за кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного житлового будівництва, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; або таке нерухоме житлове майно придбавалося за кредитні кошти і при цьому умовами кредитного договору передбачена заборона реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою знаходження нерухомого житлового майна, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності немає іншого нерухомого житлового майна; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку. Судом достовірно встановлено, що іпотечна квартира має 49,58 кв.м., є предметом іпотеки згідно ст.5 ЗУ "Про іпотеку», виступає як забезпечення виконання зобов`язань фізичної особи за кредитом, наданим кредитною установою - резидентом України в іноземній валюті, в зв`язку з чим, відповідно до наведеного п.61 Постанови КМУ від 25.12.2015 №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор для здійснення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яким є зазначене нерухоме житлове майно, мав право здійснити оскаржувану реєстраційну дію у разі подання заяви, що підтверджує згоду іпотекодавця - громадянина України на набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки, справжність підпису на якій засвідчується відповідно до ЗУ "Про нотаріат", крім випадків встановлення державним реєстратором наявності зареєстрованого права власності іпотекодавця на інше нерухоме житлове майно (його частину) у Державному реєстрі прав чи в його невід`ємній архівній складовій частині або надання державному реєстратору документів, якими підтверджується, що відповідне нерухоме житлове майно не є місцем постійного проживання іпотекодавця. В реєстраційній справі не міститься заяви, що підтверджує згоду іпотекодавця - громадянина України на набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки справжність підпису на якій засвідчено відповідно до ЗУ "Про нотаріат", та відсутні відомості, щодо встановлення державним реєстратором наявності зареєстрованого права власності іпотекодавця на інше нерухоме житлове майно (його частину) у Державному реєстрі прав чи в його невід`ємній архівній складовій частині або документів, якими підтверджується, що відповідне нерухоме житлове майно не є місцем постійного проживання іпотекодавця. В зв`язку з викладеним суд дійшов до висновку про порушення державним реєстратором при здійсненні оспорюваної реєстраційної дії вимог ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та п.61 Постанови КМУ від 25.12.2015 №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Суд не приймає до уваги посилання позивача на порушення Державним реєстратором абзаців 2-3 ч.5 ст.3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі у тексті іменується ЗУ №1952-IV) відповідно до яких державна реєстрація прав власності, у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, проводиться нотаріусом, яким вчинено таку дію, оскільки в даному випадку нотаріальна дія з нерухомим майном не проводилась. За змістом ст.3, 15, 16 ЦК України, правовою підставою для звернення до суду є захист порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів. За результатами розгляду такого спору має бути визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушено, в чому полягає його порушення, оскільки в залежності від цього визначається належний спосіб захисту порушеного права, якщо воно мало місце. Під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин і забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення (чи оспорювання) прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Спосіб захисту права чи інтересу може бути визначено як вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи результату, право чи інтерес якої порушені, правового результату. При цьому спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягти суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що у такий спосіб буде припинено порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, необхідно зважати і на його ефективність з точки зору ст.13 Конвенції. Так, у рішенні від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини наголосив, що зазначена норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, передбачених Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені у правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дали би змогу компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції та надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасниці Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Таким чином, належний спосіб захисту, виходячи із застосування спеціальної норми права, повинен забезпечити ефективне використання цієї норми у її практичному застосуванні - гарантувати особі спосіб відновлення порушеного права або можливість отримання нею відповідного відшкодування. У рішенні від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Так, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (постанова Великої Палати ВС від 22.08.2018 у справі №925/1265/16). Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Аналогічну правову позицію викладено, зокрема, у постановах Великої Палати ВС від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16 та від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц. За змістом п.1 ч.1 ст.2 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст.11 зазначеного Закону державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. У частині 2 ст.26 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції, чинній до 18.12.2018, яка діяла на час прийняття оскарженого рішення державного реєстратора) було унормовано порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування. Зокрема, за змістом зазначеної норми у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому п.п."а" п.2 ч.6 ст.37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01.01.2013, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується. Однак, згідно ЗУ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", який набрав чинності з 16.01.2020, ст.26 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" викладено у новій редакції. Так, відповідно до п.1, 2, 3 ч.3 ст.26 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (у редакції, чинній із 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому п.п."а" п.2 ч.6 ст.37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому п.п."а" п.2 ч.6 ст.37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції, на відміну від положень ч.2 ст.26 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Викладене свідчить, що з 16.01.2020, такого способу захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права закон не передбачав, тому суд відмовляє в задоволенні позову в частині вимог про скасування запису про право власності, оскільки в практичному аспекті такий спосіб захисту прав не зможе забезпечити і гарантувати позивачеві відновлення порушеного права, а отже неспроможний надати особі ефективний захист її прав. На підставі зазначеного, суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимоги позивача про визнання протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 44681907 від 18.12.2018, прийнятого державним реєстратором КП «Центр державної реєстрації» Садківської сільської ради Годзь Є.І. та як наслідок повернення учасників даних правовідносин у попередній стан, тобто, визнання права власності за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Саме в такий спосіб будуть відновлені порушені права позивача.

Outcome: partial