Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості в сумі 3491 грн. 10 коп. В ході розгляду справи позивач уточнював позовні вимоги, в яких зазначив, що згідно п.1.1 кредитного договору № 9 від 17.06.2008 року, укладеного між Полтавським акціонерним банком "Полтава-банк", який в подальшому був перейменований на Публічне акціонерне товариство «Полтава-банк» та [PERSON], відповідачу було надано споживчий кредит у сумі 10 000 грн. 00 коп. [PERSON] суму боргу та відсотки за користування кредитом не сплачує, у зв'язку з чим її заборгованість перед ПАТ "Полтава-банк" станом на 01.06.2009 року становить 4015 грн. 34 коп. Позивач вважає, що [PERSON] порушила зобов'язання, що призвело до настання правових наслідків, встановлених в ст. 611 Цивільного кодексу України. У зв'язку з цим позивач просить суд розірвати кредитний договір № 9 від 17.06.2008 року, стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 4015 грн. 34 коп. разом із судовими витратами. Позивач у судове засідання не з»явився, але надав суду відповідну заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутностю. При цьому зазначив, що проти заочного вирішення справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилась, за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином та своєчасно. Причини неявки суду не повідомила, заперечень на позов не надала, з заявою про розгляд справи у її відсутності до суду не зверталась. Суд, за згодою позивача, вважає можливим провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст. 169 ч.4, 224-226 ЦПК України, за відсутністю відповідача. Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ПАТ «Полтава-банк»до [PERSON] про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості підлягає задоволенню виходячи з наступного. З факту надання копій документів представником позивача встановлено, що оригінали кредитної справи [PERSON] були вилучені згідно з постановою Жовтневого суду м. Запоріжжя від 12.08.2009 про виїмку. Також підтвердженням відсутності у позивача оригіналів документів є протоколи виїмки від 09.06.2009 та від 17.08.2009. На теперішній час всі оригінали документів знаходяться в матеріалах кримінальної справи, яка розглядається в Жовтневому суді м. Запоріжжя. Згідно з витребуваних судом документів з Жовтневого суду м.Запоріжжя , а саме з витягу висновку почеркознавчої експертизи з»ясовано, що підпис [PERSON] ідентифікувати не видалось можливим (а.с. 65-74). Відповідно до вимог ст.ст.11,60 ЦПК України справа розглядається у межах вимог та доказів, наданих сторонами. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. З матеріалів справи вбачається, що згідно п.1.2 кредитного договору № 9 від 17.06.2008 року, укладеного між Акціонерним банком "Полтава-банк", який в подальшому був перейменований на Публічне акціонерне товариство «Полтава-банк», та [PERSON], відповідачу було надано кредит у сумі 5 000 грн. 00 коп. строком на 12 місяців на умовах, визначених цим Договором (ар.с. 10). Перед укладанням вказаного кредитного договору позичальник [PERSON] 12.05.2008 оформила анкету позичальника-фізичної особи, в якій було попередньо погоджено мету кредиту, суму кредиту, строк погашення (ар.с.7). Згідно з вимогами ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що у [PERSON] через неналежне виконання своїх зобов'язань виникла заборгованість, яка станом на 01.06.2009 року становить 4015 грн. 34 коп., з яких: - сума боргу по тілу кредиту: 3678 грн. 15 коп.; - сума прострочених відсотків за користування кредитом: 337 грн. 19 коп. Невиконання зобов'язань за Кредитним договором є порушенням умов договору та інтересів позивача, що у свою чергу є порушенням норм чинного законодавства України. Відповідач, не виконуючи свої зобов'язання, фактично в односторонньому порядку відмовляється від зобов'язання, що не допустимо, оскільки статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов'язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 536 ЦК України, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Стаття 1049 ЦК України встановлює, що позичальник, зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Стаття 651 ЦК України передбачає можливість розірвання договору за згодою сторін або за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору іншою стороною. Оскільки відповідач [PERSON] тривалий час не виконує зобов'язання за договором, заборгованість не погашає, вона, на думку суду, істотно порушила умови договору щодо порядку та строків погашення заборгованості, що є підставою для розірвання договору. Таким чином, суд приходить до висновку що надані позивачем докази підтверджують обґрунтованість його вимог. Публічне акціонерне товариство "Полтава-банк", як сторона, на користь якої виноситься рішення суду, також має право в порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України на стягнення з відповідача понесених та документально підтверджених витрат, зокрема державного мита у розмірі 40, 15 грн. (а.с. 1) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 250, 00 грн. (а.с.2).

Outcome: approved