Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

29 травня 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про зміну стягнення аліментів. Позов мотивувала тим, що від шлюбу з відповідачем має спільну дитину [PERSON], [INFO]. Судовим наказом Гайворонського районного суду від 20.02.2012 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання їхньої доньки у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до її повноліття. Позивач вважає, що на даний час сума стягнутих аліментів є недостатньою для утримання дитини, відповідач отримує непогані доходи, але добровільно допомоги на утримання дитини не надає, не бере участі у додаткових витратах та приховує дійсний розмір своїх доходів. В зв"язку з викладеним, а також тим, що позивач має право на зміну визначеного судом розміру аліментів, просить змінити розмір аліментів, визначивши їх в твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримала та попросила суд його задовольнити. Пояснила, що відомостями про матеріальне становище відповідача, його розмір доходів вона не володіє. Не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з"явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно, належним чином. Причини неявки до суду не відомі. Заперечень та клопотань по суті позову до суду не надіслав. Вислухавши думку позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судом встановлені слідуючі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі судового наказу Гайворонського районного суду від 20 лютого 2012 року з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання їхньої дитини - [PERSON], [INFO] народження, у розмірі 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття, щомісячно. Відповідно до ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України, п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України" при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них. Позивач не надала суду жодних доказів покращення матеріального стану відповідача. Позивачем не доведено те, що відповідач отримав більш високооплачувану роботу, чи інший дохід і її посилання на це не грунтуються на доказах. Доказів зміни свого матеріального або сімейного стану, погіршення свого здоров"я позивач суду не надала. Посилання позивача на необхідність участі відповідача у додаткових витратах на дитину не відображено у заявлених нею позовних вимогах, відповідно до положень ч.2 ст.185 СК України та не може судом враховуватись при вирішенні питання про зміну розміру аліментів. Таким чином, підстав для зміни способу та розміру стягнення аліментів суд не вбачає, а отже за таких обставин суд вважає, що заявлені позивачем вимоги не доведені. Суд на підставі ст.8 Закону України «Про судовий збір» вважає за необхідне звільнити позивача від сплати судового збору, враховуючи її майновий стан та наявність на утриманні малолітньої дитини. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed