Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання нерухомого майна спільним майном подружжя та визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями . В позовній заяві вказувала, що 17 лютого 1970 року вона, [PERSON] (дошлюбне прізвище "[PERSON]") уклала шлюб з [PERSON], який був зареєстрований Вишняківською сільською радою Хорольського району Полтавської області за актовим записом № б, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища [NUMBER] від 20 березня 201.5 року. Від даного шлюбу вони мають одну спільну повнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що доводиться копією свідоцтва про його народження Серія [NUMBER]. Позивачка вказувала, що 05 жовтня 1994 року шлюб між нею та [PERSON] був розірваний, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис за № 104, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу Серія [NUMBER]. [INFO] [PERSON] помер в [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про його смерть Серія [NUMBER]. Відповідно до заповіту, посвідченого 03 вересня 1998 року виконкомом Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області, зареєстрованого в книзі запису нотаріальних дій під № 89, [PERSON] на випадок своєї смерті всі будівлі і майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все, що буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідав своєму синові [PERSON]. Позивачка вказувала, що за період часу з 1970 року по 1983 рік нею та покійним чоловіком [PERSON] на спільні кошти подружжя було збудовано домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS] та складається з: житлового будинку Літ. А-1 1975 року будівництва, загальною площею 76, 9 кв.м., житловою площею 43, 1 кв.м.; погребу з шийкою Літ. -Б, 1980 року будівництва, сараю - літньої кухні Літ. В, 1970 року будівництва; сараю Літ. Г, 1970 року будівництва; убиральні Літ. Д, 1983 року будівництва; огорожі № 1, 1983 року будівництва; воріт № 2, 1983 року будівництва; колодязя № 3, 1975 року будівництва. Позивачка вказувала, що згідно повідомлення завідуючої Хорольської державної нотаріальної контори Решта С.М. від 23.03.2015 року Вих. № 597/01-16 - спадкова справа на майно померлого [INFO] [PERSON], останнім місцем проживання якого було [ADDRESS], була відкрита за № 201/2012 на підставі заяви сина спадкодавця [PERSON] про прийняття спадщини, інших заяв про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини у спадковій справі немає. У зв"язку з тим, що правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS], відсутні, немає змоги вирішувати питання про видачу їй свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя. Позивачка вказувала, що оскільки 1/2 частка спірного будинку не входить у спадкову масу після померлого [INFO] [PERSON], так як є її часткою від спільної сумісної власності подружжя, вона вимушена звертатися до суду з даним позовом, яким просила визнати вищевказане нерухоме майно спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] та визнати за нею, [PERSON], право власності на 1/2 частину домоволодіння. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, в своїй позовній заяві просила розглянути справу у її відсутність, а її позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначивши, що позов визнає повністю. Суд, дослідивши заяву відповідача та інші матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 17 лютого 1970 року [PERSON] (дошлюбне прізвище "[PERSON]") уклала шлюб з [PERSON], який був зареєстрований Вишняківською сільською радою Хорольського району Полтавської області за актовим записом № б, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища [NUMBER] від 20 березня 201.5 року. Від даного шлюбу вони мають одну спільну повнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], що доводиться копією свідоцтва про його народження Серія [NUMBER]. 05 жовтня 1994 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис за № 104, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу Серія [NUMBER]. [INFO] [PERSON] помер в [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про його смерть Серія [NUMBER]. Відповідно до заповіту, посвідченого 03 вересня 1998 року виконкомом Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області, зареєстрованого в книзі запису нотаріальних дій під № 89, [PERSON] на випадок своєї смерті всі будівлі і майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все, що буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідав своєму синові [PERSON]. Судом встановлено, що згідно з довідкою Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області № 158 від 19.03.2015 року [PERSON] проживав і був зареєстрований до дня своєї смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS]. На день смерті разом з покійним проживали і були зареєстровані: колишня дружина [PERSON], [INFO]., син [PERSON], [INFO]., онука [PERSON], [INFO] Судом встановлено, що за період часу з 1970 року по 1983 рік [PERSON] та її покійним чоловіком [PERSON] на спільні кошти подружжя було збудовано домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS] та складається з: житлового будинку Літ. А-1 1975 року будівництва, загальною площею 76, 9 кв.м., житловою площею 43, 1 кв.м.; погребу з шийкою Літ. -Б, 1980 року будівництва, сараю - літньої кухні Літ. В, 1970 року будівництва; сараю Літ. Г, 1970 року будівництва; убиральні Літ. Д, 1983 року будівництва; огорожі № 1, 1983 року будівництва; воріт № 2, 1983 року будівництва; колодязя № 3, 1975 року будівництва. Відповідно до довідки виконкому Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області № 156 від 19.03.2015 року слідує, що згідно погосподарської книги № 1 [ADDRESS] рахується за [PERSON]. З повідомлення завідуючої Хорольської державної нотаріальної контори Решта С.М. від 23.03.2015 року Вих. № 597/01-16 слідує, що спадкова справа на майно померлого [INFO] [PERSON], останнім місцем проживання якого було [ADDRESS], була відкрита за № 201/2012 на підставі заяви сина спадкодавця [PERSON] про прийняття спадщини, інших заяв про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини у спадковій справі немає. У зв"язку з тим, що правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS], відсутні, немає змоги вирішувати питання про видачу [PERSON] свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя. Відповідно до ст. 22 КпШС України в редакції від 20.06.1969 року, що був чинний на період будівництва спірного домоволодіння, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 28 цього Кодексу в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Той факт, що спірне домоволодіння є спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON], доводиться: - довідками виконкому Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області № 156 від 19.03.2015 року та № 166 від 24.03.2015 року, - архівним витягом із протоколу № 4 загальних зборів колгоспників колгоспу "Ленінський шлях" Хорольського району Полтавської області від 14 травня 1975 року, - письмовими поясненнями свідків: [PERSON] та [PERSON], які проживають в [ADDRESS]. Із довідки КП "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" від 17.02.2015 року за №10 вбачається, що будинковолодіння, що розташоване в [ADDRESS], складається з: житлового будинку Літ. А-1 загальною площею 76, 9 кв.м., житловою площею 43, 1 кв.м., погребу Літ. -Б, сараю - літньої кухні Літ. В, сараю Літ. Г, убиральні Літ. Д, огорожі № 1, воріт № 2, колодязя № 3. З технічного паспорта, виданого КП "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" 12.02.2015 року, слідує, що господарські будівлі вказаного домоволодіння перебувають у задовільному технічному стані, придатні до подальшої експлуатації. Відповідно до довідки КП "Лубенське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" № 18 від 17.02.2015 року слідує, що станом на 29.12.2012 року житловий будинок, що знаходиться в [ADDRESS] в КП "Лубенське МБТІ" не зареєстрований. Судом встановлено, що у період будівництва спірного домоволодіння питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків". Відповідно до ст. 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації, що повністю відповідає правовому висновку Верховного Суду України, викладену у його постанові від 18 грудня 2013 по справі № 6 - 137цс13 . Судом встановлено, що згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку Серія [NUMBER] земельна ділянка, розташована за адресою: [ADDRESS] кадастровий номер: [NUMBER], цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0, 2499 га, належить на праві приватної власності [PERSON]. Отже, 1/2 частка спірного будинку не входить у спадкову масу після померлого [INFO] [PERSON], оскільки є його часткою від спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі наведеного,

Outcome: approved