Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

30.12.2020 позивач звернувся до Печерського районного суду м.Києва з позовом і просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість у розмірі 57133, 41 грн., а саме 54432, 00 грн. основного боргу за договором, 1472, 80 грн. трьох відсотків річних, 1228, 61 грн. інфляційних втрат; стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102, 00 грн.. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] є власником трьох машиномісць №№ [NUMBER] , [ADDRESS] , який обслуговується ТзОВ "Житло-Сервіс". Між позивачем та відповідачем як власником машиномісць укладено договір про участь у витратах на утримання паркінгу від 12.12.2019 №КЄ36Д-70, 71, 72мм. Пунктом 8.1. договору сторони погодили, що умови договору розповсюджуються на відносини, які виникли між сторонами з моменту набуття права власності відповідачем на машиномісця. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 11.03.2016 відбулася державна реєстрація права власності на машиномісце № [NUMBER] , а 01.03.2016 на машиномісця №№ [NUMBER] , [NUMBER] . Згідно з умовами договору позивач зобов`язується надавати відповідачу послуги з утримання паркінгу відповідно до погодженого в додатку №1 до договору розрахунку. Відповідач зобов`язувався оплачувати послуги до п`ятого числа кожного поточного місяця на умовах 100% передплати. Послуги надавалися позивачем належним чином відповідно до умов укладеного договору, актів - претензій з боку відповідача на адресу позивача щодо ненадання або неналежного надання послуг не надходило. Всупереч умовам п.п.2.2.1-2.2.6 укладеного договору зобов`язання виконані відповідачем не були та у період з 12.12.2019 по 31.12.2020 утворилася заборгованість у розмірі 54432, 00 грн.. Позивачем було направлено на адресу відповідача претензію від 15.10.2020 з вимогою погасити заборгованість, але на момент подання позовної заяви борг відповідачем не сплачено. Враховуючи вищевикладене позивач вважає правомірними вимоги щодо стягнення з відповідача суми основної заборгованості за надані послуги, а також трьох відсотків річних у розмірі 1472, 80 грн. та інфляційних втрат у розмірі 1228, 61 грн.. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 26.01.2021 року справу за позовом ТзОВ "Житло-Сервіс" до [PERSON] про стягнення заборгованості передано за підсудністю до Корольовського районного суду м.Житомира (а.с.60). 01.07.2021 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Анциборенко Н.М. для розгляду (а.с.66). Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 29.07.2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання (а.с.70). Представник позивача у судове засідання не з`явився, згідно поданого клопотання не заперечує проти ухвалення заочного рішення, просить розгляд справи проводити у відсутності представника позивача (а.с.81-82, 83-84). Відповідач відзив на позов до суду не надав, копія ухвали про відкриття провадження від 29.07.2021 разом з судовою повісткою про виклик та копією позовної заяви з додатками судом направлялися за зареєстрованим місцем проживання відповідача (а.с.71-72, 79-80). У судові засідання 12.10.2021, 09.12.2021 відповідач не з`явився. Таким чином відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Згідно ч.1 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, відповідно до ст.ст.211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна вимога підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Встановлено, що позивач ТзОВ "Житло-Сервіс" як обслуговуюча організація нежитлової будівлі з підземним паркінгом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] надає власникам нежитлових приміщень житлово-комунальні послуги, а також послуги з утримання паркінгу відповідно до Акту про приймання - передачі житлового будинку від 18.12.2014 року (а.с.10). Для обслуговування паркінгу, утримання його у належному стані позивач уклав відповідні договори з підрядними організаціями щодо постачання електроенергії, води, також позивачем надається цілий ряд інших послуг по обслуговуванню вказаної підземної автостоянки. 17.12.2018 року між позивачем та ТОВ "Київські енергетичні послуги" укладено договір №3126139 ПВ про постачання електричної енергії споживачу (а.с.11-16), 22.11.2016 укладено договір №2К про надання послуг охорони (а.с.27-30). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна відповідачу [PERSON] на праві приватної власності належать машиномісця №№ [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] (а.с.39-44). 12.12.2019 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №КЄ36Д-70,71, 72 про участь у витратах на утримання паркінгу. Згідно пункту 1.2 договору власник прийняв на себе зобов`язання виконувати умови договору належним чином та оплачувати послуги в порядку та на умовах, визначених договором (а.с.45-46). З наданих позивачем розрахунків вбачається, що заборгованість відповідача становить 57133, 41 грн. та складається з основного боргу за договором - 54432, 00 грн.; трьох відсотків річних - 1472, 80 грн.; інфляційних втрат - 1228, 61 грн. (а.с.7-9). 15.10.2020 року позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про погашення заборгованості за укладеним договором (а.с.48). Згідно ст.ст.526, 525, 530, 322 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позивачем в ході розгляду справи доведено неналежне виконання договірних зобов`язань відповідачем, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 54432, 00 грн., тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України та умов укладеного між сторонами договору суму нарахованих 3 % річних від суми боргу у розмірі 1472, 80 грн., суму втрат від інфляції у розмірі 1228, 61 грн.. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по оплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved