Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] пред`явив до суду позов до відповідача [PERSON] , у якому просить стягнути із [PERSON] збитки, завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 35471,27 гривень. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 16 вересня 2019 року о 12 годині 45 хвилин у м. Тернополі по вул. Микулинецька, 33, з вини відповідача [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода в якій було пошкоджено його ( [PERSON] ) автомобіль «ВАЗ2107», реєстраційний номер [NUMBER] . Винуватість відповідача [PERSON] у вказаній дорожньо-транспортній пригоді встановлена постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 жовтня 2019 року. Внаслідок настання ДТП та пошкодження транспортного засобу «ВАЗ 2107», державний номерний знак « [NUMBER] », з вини відповідача позивач по справі поніс матеріальні збитки. Відповідно до Звіту, складеного на замовлення позивача суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого власникові автомобіля ВАЗ 2107, реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті пошкодження його КТЗ при ДТП, станом на 27 вересня 2019 року, становить 55413,38 гривень. Вартість проведення авто товарознавчої оцінки складає 1500 гривень. Відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правове відповідальності, чинного на дату ДТП автомобіль «ВАЗ 2107», реєстраційний номер [NUMBER] був застрахований. З урахуванням того, що автомобіль був застрахований на адресу страховика було направлено копію звіту про визначення вартості матеріального збитку та 08 листопада 2019 року на адресу страховика було направлено заяву про страхове відшкодування шкоди заподіяної в результаті пошкодження транспортного засобу ВАЗ 2107, реєстраційний номер [NUMBER] , під час ДТП 16 вересня 2019 року вини [PERSON] . За результатами розгляду заяви страховиком було відшкодовано позивачу матеріальні збитки в сумі 21442,11 гривень. Але залишаються не відшкодованими збитки у розмірі 35471,27 гривень, з яких (33971,27 гривень - шкода внаслідок пошкодження автомобіля, 1500 гривень вартість проведення оцінки збитків). Позивач вважає, що вказані кошти слід стягнути із відповідача [PERSON] , який є винуватцем дорожньо-транспортної пригоди. Посилаючись на наведені обставини просить позов задовольнити. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 грудня 2019 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Від представника відповідача надійшов до суду відзив на позов, у якому вказує, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як відповідача застрахована ПАТ "СГ "TAC" згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ 9471642 від 03.01.2019 року, а ліміт відповідальності за шкоду майну становив 100000 гривень, за шкоду заподіяну життю та здоров`ю - 200000 гривень. ПАТ "СГ "TAC", як страховиком, було відшкодовано позивачу шкоду спричинену відповідачем у сумі тільки 21 442,11 гривень, відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №35-D/59/4, проведеного на замовлення самого ж позивача ПАТ "СГ "TAC". За вказаних обставин, представник відповідача вважає, що покладання обов`язку на відповідача з відшкодування шкоди грошової суми у розмірі 35471,27 гривень, у межах страхового відшкодування на страхувальника, тобто [PERSON] , яка є у розмірі 100 000 гривень, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), що повністю респондується зі сталою судовою практикою Верховного Суду. Також, вказує, що позивачем не було надано суду належні та допустимі докази того, що останній звертався до страховика відповідача, тобто, до Тернопільської філії ПАТ "СГ "TAC" та отримав його відмову у виплаті страхового відшкодування, а навпаки відразу пред`явив вимогу до відповідача. Покликаючись на те, що [PERSON] є неналежним відповідачем за вказаним позовом просив відмовити у задоволенні позову. Позивач [PERSON] та його представник - адвокат Берегуляк В.Ф. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити у повному обсязі та просили задовольнити. Представник відповідача - адвокат Біль Р.С. у судовому засіданні заперечив проти позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, оскільки розмір шкоди, яку позивач просить стягнути не перевищує розмір страхового ліміту згідно умов страхового полісу, а тому підлягає відшкодуванню страховиком, а не відповідачем. Судом установлено: 16 вересня 2019 року о 12 годині 45 хвилин у м. Тернополі по вул. Микулинецька, 33 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: «Audi A6», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , автомобіля «ВАЗ 2107», реєстраційний номер [NUMBER] , та автомобіля «Audi А4», реэстраційний номер [NUMBER] . У вказаній дорожньо-транспортній пригоді, автомобілю «ВАЗ 2107», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував позивач [PERSON] завдано механічних пошкоджень. Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 жовтня 2019 року, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 340 гривень. Як убачається із вказаної постанови суду, 16 вересня 2019 року о 12 год. 45 хв. в м. Тернопіль по вул. Микулинецька, 33, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом «Audi A6», державний номерний знак [NUMBER] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та її зміною, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого допустив зіткнення транспортним засобом «ВАЗ 2107» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який призупинився попереду, після цього від удару по інерції транспортний засіб «ВАЗ 2107» державний номерний знак [NUMBER] допустив зіткнення з транспортним засобом «Audi A4», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП [PERSON] була застрахована у Акціонерному товаристві «Страхова група «ТАС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/9471642. Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/9471642, укладеного 03 січня 2019 року між [PERSON] та АТ «Страхова група «ТАС», строк дії полісу із 04 січня 2019 року по 03 січня 2020 року, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю становить 200 000 гривень; за шкоду, заподіяну майну - 100 000 гривень; розмір франшизи - 950 гривень. 17 вересня 2019 року позивач [PERSON] подав у АТ «СГ «ТАС» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 16 вересня 2019 року. 08 листопада 2019 року [PERSON] подав у АТ «СГ «ТАС» заяву про виплату страхового відшкодування. Відповідно до Висновку експертного авто товарознавчого дослідження №35-D/59/4 від 25 жовтня 2019 року, зробленого ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 2107, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП складає 24208,93 гривень, в тому числі 1816,82 гривень ПДВ на вартість матеріалів та складових. Як убачається із відповіді АТ «СГ «ТАС» від 23 липня 2020 року за №02321-3/0120, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля ВАЗ 2107, реєстраційний номер [NUMBER] , внаслідок ДТП, згідно звіту №35-D/59/4 від 25 жовтня 2019 року, зробленого ФОП [PERSON] становить 22392,11, без ПДВ на матеріали та запчастини. За вирахуванням франшизи 950 гривень, належна до виплати сума страхового відшкодування становить 21442,11 гривень. З цих підстав, 15 листопада 2019 року ПрАТ «СГ «ТАС» перераховано на рахунок позивача [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 21442,11 гривень, що підтверджується платіжним дорученням №60999 від 15 листопада2019 року виданого АТ «Райффайзен Банк Аваль» (а.с.80). Згідно Звіту №982 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 2107, реєстраційний номер [NUMBER] , виконаноо ФОП [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 2107, реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті пошкодження його КТЗ при ДТП, станом на 27 вересня 2019 року становить 55413,38 гривень. Відтак, різниця між завданим розміром майнової шкоди і сплаченим страховим відшкодуванням складає 35471,27 гривень, які на думку позивача підлягають стягненню із винуватця ДТП, відповідача [PERSON] . Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, суд приходить до переконання, що позовні вимоги не підлягають до задоволення. Згідно ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Вимогами ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно статті 13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 77 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. За клопотанням представника позивача, судом було допитано суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] , яким складено Звіт №982 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 2107, реєстраційний номер [NUMBER] , виконаноо ФОП [PERSON] та визначено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 2107, реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті пошкодження його КТЗ при ДТП, станом на 27 вересня 2019 року становить 55413,38 гривень. Так, ФОП [PERSON] , у судовому засіданні підтримав складений ним Звіт №982 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 2107, реєстраційний номер [NUMBER] та пояснив, що пошкодження автомобіля ВАЗ 2107, реєстраційний номер [NUMBER] є дуже суттєвими. Дослідження проведене повно та всебічно, а тому визначений розмір збитків у сумі 55413,38 гривень є об`єктивним. Суд приймає до уваги вказаний Звіт №982, складений ФОП [PERSON] , як належний та допустимий доказ на підтвердження завданих збитків власнику автомобіля ВАЗ 2107, реєстраційний номер [NUMBER] та відхиляє клопотання представника відповідача - адвоката Біля Р.С. про визнання вказаного доказу недопустимим. У розумінні цивільно-процесуального закону предмет позову це матеріально-правова вимога позивача, стосовно якої він просить ухвалити рішення, у матеріальному розумінні - це певна річ (об`єкт), щодо якої виник спір. Як вказав Верховний Суд у своїй постанові від 16.05.2018 року, відповідач - це особа, яка, на думку позивача порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Тобто, право визначення кола відповідачів у конкретній справі належить виключно позивачу, який звертається з відповідними позовними вимогами до суду. Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач покликається на статті 22, 1166, 1187 ЦК України. Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до вимог частини 1статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2ст.1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування лише у разі, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Таким чином, частиною 2 статті 1166 ЦК України встановлено презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин). Отже, для відшкодування шкоди за правилами статті 1166 ЦК України необхідно довести наступні факти: неправомірність поведінки особи, тобто будь-якої поведінки, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; наявність шкоди; втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо); причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Наявність всіх вищезазначених умов є підставою для відшкодування завданої шкоди. Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина 2статті 1187 ЦК України). Відповідно до роз`яснень, що викладені в пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей1166,1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Разом із цим, відносини, які склалися між сторонами регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих в наслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Відповідно до статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сумаце грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач покликається на право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Така позиція висловлена, зокрема у постанові від 14 вересня 2016року (справа № 6-725цс16). Однак Велика Плата Верховного Суду у своїх постановах від 04 липня 2018 року (справа №755/18006/15-ц), від 03 жовтня 2018 року (справа №760/15471/15-ц) відступила від зазначених правових висновків і сформулювала правову позицію, згідно якої «Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом №1961-IVу страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди в межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV). За таких обставин при вирішенні цього спору слід виходити з того, що відповідач як винна особа, цивільна відповідальність якої застрахована, несе матеріальну відповідальність за завдану шкоду лише у межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, у випадку, якщо розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Однак, у ситуації, яка склалася між сторонами, загальний розмір завданої шкоди власнику транспортного засобу ВАЗ 2107, реєстраційний номер [NUMBER] становить 55413,38 гривень, сума недоплачених коштів, які просить стягнути позивач становить 35471,27 гривень, що не перевищує ліміт відповідальності страховика АТ «СГ «ТАС» відповідно до умов полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/9471642 від 03 січня 2019 року, а тому, з урахуванням правової позиції Велика Плата Верховного Суду у своїх постановах від 04 липня 2018 року (справа №755/18006/15-ц) вказані кошти повинні відшкодовуватися страховиком, а не винуватцем ДТП, оскільки стягнення із відповідача як винуватця ТДП вказаної суми завданих збитків, яка не перевищує ліміт страхування суперечитиме меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Проаналізувавши в сукупності досліджені докази, встановлені ними обставини та визначені відповідно до них правовідносини сторін, враховуючи вимоги закону, суд приходить до переконання про відсутність визначених законом підстав для задоволення позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed