Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

16 жовтня 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 27 березня 2006 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк») і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір б\\н., відповідно до якого [PERSON] надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 2\~500,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В порушення умов кредитного договору, відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, розмір простроченої заборгованості складає 30\~871,69 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 9\~023,83 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 21\~847,86 грн. Від зазначеної суми заборгованості віднімається сума в розмірі 13\~070,45 грн., яка була стягнута з відповідача на користь Банку у відповідності до судового наказу, виданого 17 грудня 2008 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області, в звязку з чим, різниця становить 17\~801,24 грн. У відповідності до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач повинен сплатити: штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 890,06 грн. В звязку з наведеним, в позовній заяві Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» просило суд стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором б/н. від 27 березня 2006 року в сумі 19\~191,30 грн., судові витрати в сумі В судовому засіданні засідання представник позивача [PERSON] акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підтримав позов в повному обсязі, посилався на підстави звернення до суду, викладені в заяві, просив суд задовольнити вимоги. Відповідач [PERSON] та її представник позов не визнали, заперечували проти наявності суми заборгованості, зазначили, що кредит погашений в повному обсязі, крім того, просили суд застосувати наслідки спливу позовної давності. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Згідно до ст. 11 ЦК України, підставою для виникнення цивільних прав і обовязків є договори. Згідно до ст. 1054 ЦК України, по кредитному договору банк надає грошові кошти позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит і сплатити відсотки за його користуванням. Судом встановлено, що 27 березня 2006 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк») і відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір б\\н., відповідно до якого [PERSON] надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 2\~500,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, Щодо зміни кредитного ліміту [PERSON] керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно до якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Так, сторонами визнаний та не заперечувався той факт, що платіжна картка була видана на строк 3 роки, тобто, строк дії карки закінчився 27 березня 2009 року. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його не виконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Згідно довідки-розрахунку Банку, розмір простроченої заборгованості за кредитом складає 30\~871,69 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом 9\~023,83 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 21\~847,86 грн. Судом встановлено, що 17 грудня 2008 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області виданий судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 13\~070,45 грн. Таким чином, заборгованість за кредитним договором станом на 31.08.2014 року становить 17\~801,24 грн., також, Банком у відповідності до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг нараховані штрафи: штраф (фіксована частина) 500,00 грн.; штраф (процентна складова) 890,06 грн. В той же час, як зазначалося вище, кредит надавався строком на три роки, до 27 березня 2009 року включно, тобто, до зазначеного часу [PERSON] повинна була погасити заборгованість за кредитним договором. У відповідності до ст. 257 ЦК України, загальний строк позовної давності встановлюється тривалістю у три роки. Згідно до ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. У відповідності до ст. 256 ЦК України, визначено, що позовна давність це строк, у межа якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого права або інтересу. В звязку з наведеним, вбачається, що [PERSON] мав право вимоги за зобовязанням в термін до 27 жовтня 2012 року. У відповідності до позовної заяви, ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з зазначеним позовом до 16 жовтня 2014 року, тобто, з пропуском терміну позовної давності. На підставі ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною, є підставою для відмови у позові. Оскільки відповідач [PERSON] заявила про застосування наслідків позовної давності, в задоволенні позовних вимог належить відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed