Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 11.06.2008 року відповідно до укладеного договору б/н відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 2800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/ pages/70/, складає між нею та банком договір, про що свідчить її\~\~підпис\~\~у заяві. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач в порушення норм закону та умов договору зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала. Заборгованість відповідача станом на 27.11.2019 року за кредитними договором б/н від 08.09.2009 року складає 38920,70 грн., з яких: 2800,00 грн. заборгованість за кредитом; 26049,14 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 7742,00 грн. заборгованість за комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1829,56 грн. - штраф (процентна складова). Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 11 червня 2008 року у сумі 38920,70 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн. У судове засідання представник позивача АТ КБ «Приватбанк» - Гребенюк О.С., який діє на підставі довіреності, не з`явився, у позовній заяві зазначив про розгляд справи за відсутності представника позивача, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач повторно не з`явилася у судове засідання, про місце, день та час слухання справи була повідомлена належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованим листом з повідомленням (а.с.51, 57). Відповідач про причини неявки суд не повідомила, заява про розгляд справи за її відсутності не надходило, відзив на позов не подала, а тому суд відповідно до ст.\~280\~ЦПК України\~за наявності\~згоди представника\~позивача розглядає справу при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. 28 лютого 2020 року судом\~постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. \~Судом встановлено, що 11 червня 2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено договір б/н, згідно умов якого відповідач отримала від позивача кредит у розмірі 2800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки ( а.с. 14). Згідно зі статтею 627\~ЦК\~України відповідно до ст.\~6\~цього\~Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості, наданій сторонам визначити умови такого договору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Із матеріалів справи вбачається, що при укладенні договору відповідач надала згоду на те, що заява разом Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складає між нею та банком\~\~договір про надання банківських послуг. Дану згоду відповідач особисто засвідчила своїм підписом, що є доказом того, що сторони погодилися з умовами договору (а.с. 14). Згідно заяви\~позичальника від\~11\~червня 2008\~ року\~відповідач була\~ознайомлена та\~згодна з\~умовами кредитування,\~про що\~свідчить її\~підпис на\~вказаній заяві.\~Згідно заяви,\~в якій\~викладені умови\~кредитування базова\~ \~процентна ставка\~ по\~кредиту \~2%\~в місяць,\~тобто 24\~%\~річних на\~залишок заборгованості,\~щомісячна комісія\~ 3,5%\~ (а.с.14\~зворот). З розрахунку заборгованості за вищевказаним договором вбачається, що відповідач належним чином свої зобов`язання не виконує і станом на 27.11.2019 року за кредитним договором б/н від 11.06.2008 року має заборгованість у сумі 38920,70 грн., з яких: 2800,00 грн. заборгованість за кредитом; 26049,14 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 7742,00 грн. заборгованість за комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1829,56 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 6-13). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установ (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Щодо нарахування позивачем та стягнення процентів, то суд приходить до наступного. Позивачем надано суду довідку про надання відповідачу кредитної картки, згідно якої строк дії кредитної картки - січень 2012 року (а.с.40). У пункті 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9510/12-ц зроблено висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З урахуванням викладеного, суд вважає, оскільки зі спливом строку кредитування, як зазначалося вище строк дії картки 31.01.2012 року (а.с.40), припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом, то після 01 лютого2012року позивач не мав права нараховувати проценти за користування кредитними коштами, тому вимоги про стягнення з [PERSON] заборгованості по процентам\~\~за користування кредитом за період з 01 лютого 2012року по 27\~листопада2019року не підлягають задоволенню за необґрунтованістю. Виходячи з диспозитивності цивільного судочинства (межі заявлених позовних вимог) та беручи до уваги визначені банком періоди та суми простроченої заборгованості, розмір відсоткової ставки 24% та надану формулу розрахунку, розмір процентів за користування кредитом, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість по процентам за період з 11 червня 2008року по 31 січня 2012року в сумі 7580,30грн. та заборгованість за комісією з 11 червня 2008року по 31 січня 2012року в сумі 4214,00грн. Щодо позовних вимог про стягнення штрафу, то суд приходить до наступного. У п. 3 ч. 1 ст.\~611\~ЦК\~України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Згідно ст.\~549\~ЦК\~України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, яка обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до положень ст.\~2\~Закону\~України\~«Про\~тимчасові\~заходи\~на\~період проведення\~антитерористичної\~операції» на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Отже, мораторій на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов`язаннями накладається відповідно до вимог Закону України\~«Про тимчасові\~заходи на\~період\~проведення\~антитерористичної\~операції» з 14 квітня 2014 року і застосовується до боргових сум заборгованості за кредитним договором, які виникли після 14 квітня 2014 року. Відповідно до Розпорядження КМУ від 02 грудня 2015 р. № 1275-р, с. Нижня Дуванка Сватівського району Луганської області входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач зареєстрована у с. Нижня Дуванка Сватівського району Луганської області, а тому вона є суб`єктом Закону України №1669-VII від 02.09.2014 року, відносно якої, відповідно до ст. 2 вищезазначеного Закону, встановлено мораторій щодо нарахування штрафних санкцій за неналежне виконання кредитних зобов`язань. Аналізуючи викладене, а також враховуючи те, що станом на час розгляду справи відсутній Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції, також положення ст.\~2\~Закону\~України\~«Про\~тимчасові\~заходи\~на\~період проведення\~антитерористичної\~операції» є чинними, то суд доходить висновку, що штраф за період з 14 квітня 2014 року по 27\~листопада2019року, якийбувнарахованийна суму заборгованості за кредитним договором, стягненню не підлягає. Таким чином, не підлягають стягненню з відповідача фіксована і процентна суми штрафу, оскільки позивачем не було надано відомостей щодо дати нарахування фіксованої суми штрафу в розмірі 500 грн. та процентної суми штрафу в розмірі 1829,56грн. та відповідно розрахунку, наданого банком, вказані суми штрафу були нараховані відповідачу на суму заборгованості станом на 27.11.2019року, тобто в період проведення антитерористичної операції. Таким, чином, враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання у встановлені договором строки не виконувала, у зв`язку з чим має борг по кредитному договору, то суд вважає за необхідне стягнути з неїзаборгованість за договором у сумі 14594,30грн., яка складається з таких сум: 2800,00грн. заборгованість за кредитом; 7580,30грн. заборгованість по процентам за користування кредитом до 31.01.2012року; 4214,00 грн.-\~заборгованість за\~ комісією станом на 31.01.2012року. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із п.36 Постанови Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року № 10 із змінами та доповненнями, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір(наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № IHB93B2XLYвід 13.12.2019року про сплату судового збору загальною сумою 1921,00грн. Враховуючи те, що позовні вимоги задоволено на 37,50%\~( 14594,30\~грн.\~від 38920,70грн. складає 37,50%), суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, яка становить 720,38грн. ( 1921грн. х 37,50% :100). На підставі викладеного,

Outcome: partial