Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

[PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовом до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини та встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, зазначаючи, що між ними існує спір стосовно їх спільного з відповідачем сина та відповідно онука [PERSON], [INFO], який необхідно вирішити в судовому порядку, зокрема щодо його місця проживання та порядку спілкування дитини з відповідачем, оскільки останній без їх на те відома та згоди забирає дитину зі школи та не повертає додому, де вона проживає разом з матір»ю та її батьками. Неналежно здійснює за нею догляд та взагалі не повідомляє де дитина знаходиться, як себе почуває, що їсть, де ночує, тощо, постійно влаштовує скандали щодо способу та днів спілкувань з дитиною, що в свою чергу негативно впливає на саму дитину, яка з цього приводу сильно хвилюється та переживає. Так, позивачі просять суд визначити місце проживання дитини з матір'ю за адресою їх реєстрації, а саме: [ADDRESS]; встановити порядок спілкування відповідача [PERSON] зі своїм малолітнім сином [PERSON], [INFO] у присутності позивачки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] у такі дні: кожної середи щомісячно з 16:00 години до 18:00 години та кожної суботи щомісячно з 08:30 годин до 11:00 години у зв'язку з відвідуванням дитиною спортивної секції. [PERSON] в свою чергу звернувся до суду із зустрічним позовом, який неодноразово уточнював в процесі розгляду справи та згідно останньої редакції просив зобов»язати [PERSON], [PERSON], [PERSON] не чинити йому перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною [PERSON], [INFO] та встановити наступний порядок його участі у вихованні сина: - перші та треті вихідні кожного місяця з 12.00 години суботи до 19.00 години неділі за адресою проживання батька; - середа кожного тижня з 16.00 год. до 8.30 год. четверга за адресою проживання батька; - п'ятниця кожного тижня з 16.00 год. до 12.00 год. суботи за адресою проживання батька: - спільний відпочинок під час літньої відпустки батька терміном 30 календарних днів: - половина осінніх, зимових, весняних та літних канікул дитини; - святкування днів народжень найближчих родичів (дідуся, бабусі, дядьків, тіток, двоюрідних братів, сестер) по лінії спорідненості батька за місцем проживання батька або за іншим місцем за вибором батька, а саме день народження дитини [PERSON] [INFO]: день народження батька [INFO], дні народження найближчих родичів, а саме день народження старшого брата батька, [PERSON] [INFO] день народження молодшого брата батька [PERSON] [INFO], день народження сестри батька [PERSON] [INFO]. день народження дідуся [PERSON] [INFO], день народження бабусі [PERSON] [INFO] день народження племінника батька (двоюрідного брата дитини) [PERSON] [INFO] день народження племінниці батька (двоюрідної сестри дитини) [PERSON] [INFO]., день народження племінниці батька (двоюрідної сестри дитини) [PERSON] [INFO] - у дні святкування днів народжень батько має право: у будній день забрати дитину зі школи о 15-00 у день святкування дня народження та відвести до школи наступного дня: у разі, якщо святкування дня народження припадає на вихідний день, батько має право забрати дитину об 11 - 00 дня святкування та повернути о 12-00 наступного дня; - половина святкових днів та державних свят, а саме: - кожний парний рік святкування нового року (з 31 грудня на 1 січня кожного року) за місцем проживання батька, або за іншим місцем за вибором батька та половина святкових новорічних днів, з урахування святкування нового року; - кожний не парний рік, святкування нового року (з 31 грудня на 01 січня кожного року за місцем проживання матері або за іншим місцем за вибором матері, та половина святкових новорічних днів з урахуванням святкування нового року; - кожний парний рік святкування міжнародного жіночого дня (8 березня) за місцем проживання батька та половина святкових днів; - кожен не парний рік святкування міжнародного жіночого дня (8 березня) за місцем проживання матері та половина святкових днів; - кожен парний рік святкування травневих свят (1,2 травня кожного року) за місцем проживання батька або за іншим місцем за вибором батька, та половина святкових днів з урахування 1. 2 травня; - кожен не парний рік святкування травневих свят (1.2 травня кожного року) за місцем проживання матері та половина святкових днів з урахування 1.2 травня: - кожен парний рік святкування Трійці за місцем проживання батька або за іншим місцем за вибором батька, та половина святкових днів з урахуванням святкування 1 рійці; - кожен не парний рік святкування Трійці за місцем проживання матері або за іншим місцем за вибором матері, та половина святкових днів з урахуванням святкування Трійці; - кожен парний рік святкування Дня незалежності за місцем проживання батька або за іншим місцем за вибором батька та половина святкових та вихідних днів з урахуванням святкування Дня незалежності; - кожен непарний рік святкування Різдва за місцем проживання батька або за іншим місцем за вибором батька, та половина святкових днів з урахуванням святкування Різдва: - кожен парний рік святкування Різдва за місцем проживання матері або за іншим місцем за вибором матері з урахування святкування Різдва; - кожен непарний рік святкування Різдва за місцем проживання батька або за іншим місцем за вибором батька та половина всіх святкових днів з урахуванням святкування Різдва: -кожен не парний рік святкування Пасхи за місцем проживання батька або за іншим місцем за вибором батька, та половина святкових днів з урахуванням святкування Пасхи: -кожен не парний рік святкування свята Дня перемоги (9 травня) за місцем проживання батька або за іншим місцем за вибором батька та половина святкових днів з урахуванням святкування свята Дня перемоги; - кожен парний рік святкування свята Дня перемоги (9 травня)за місцем проживання матері або за іншим місцем за вибором матері, та половина святкових днів з урахуванням святкування Дня перемоги; - кожен парний рік святкування Дня Конституції за місцем проживання матері або за іншим місцем за вибором матері, та половина святкових днів з урахуванням Дня Конституції: - кожен не парний рік святкування свята Дня Конституції за місцем проживання батька або за іншим місцем за вибором батька, та половина святкових днів з урахуванням святкування Дня Конституції; - у разі введення в Україні додаткових державних свят, святкування таких свят розподіляється між батьками наступним чином: - кожен парний рік - святкування свята за місцем проживання батька або за іншим місцем за вибором батька, а також половина святкових днів; - кожен не парний рік святкування свята за місцем проживання матері або за іншим місцем за вибором матері та половина святкових днів з урахуванням святкування свята: - - відвідування дитини під час хвороби за місцем її знаходження; - спільне святкування дня народження дитини; - в день побачення з сином батько має право забирати його з дому/школи особисто. - зобов'язати матір повідомляти батька про термін від'їзду та місце перебування дитини за межі м. Києва шляхом письмового повідомлення (особисто вручити повідомлення або надіслати цінним листом з описом та повідомленням) не пізніше ніж за 10 днів перед від'їздом. Обгрунтовуючи зустрічні позовні вимоги тим, що він як батько любить свого сина, а тому бажає більше часу проводити з ним, піклуватися про нього, займатися його вихованням та розвитком, гратися з ним, робити з ним шкільні домашні завдання, тощо, для чого потрібно значно більше часу, а ніж фактично він має можливість у зв»язку з певною поведінкою його колишньої дружини та її батьків та визначено розпорядженням № 249 від 25.04.2014 року Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації з яким також не погоджується. Так, у судовому засіданні [PERSON], [PERSON], [PERSON] та їх представники первісний позов підтримали та просили його задовольнити з підстав викладених в ньому, а у задоволенні зустрічного відмовити. [PERSON] додатково суду пояснила, що згодом після укладення шлюбу у них із [PERSON] склалися дуже складні відносини, а після їх розлучення та її переїзду з дитиною до своїх батьків і зовсім негативні по відношенню один до одного, у зв»язку з чим виникають постійно конфлікти, сварки і стосовно дитини, а саме щодо часу та способу її виховання, що в свою чергу негативно відображається на самій дитині. Так, зазначила, що відповідач неодноразово забирав дитину зі школи без її відома та згоди, потім не давав можливості з нею поговоти по телефону, чи забрати додому, не повідомляв де син знаходиться, що їсть, де ночує, тощо, що ставало неодноразовими причинами викликів міліції з цього приводу та скандалів як з його так і з її батьками. Зазначила, що після проведення часу з батьком дитина неохайна, засмучена, виснажена та голодна, одного разу травмована, що вказує на неналежний догляд відповідачем за сином, у зв»яку з чим, вважає, що такий має бути встановлений в її присутності за адресою їх із сином проживання, яке також має бути визнано в судовому порядку разом з нею за адресою: [ADDRESS]. Із визначеним способом участі у вихованні та спілкуванні відповідача з сином розпорядженням № 249 від 25.04.2014 року Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації також не погоджується, вважає нічний час перебування дитини з відповідачем неприпустимим, оскільки це буде впливати на встановлений режим відпочинку дитини, виконання шкільних завдань, ускладнить зібрання дитини в належному вигляді та стані до школи, зазначаючи, що відповідач часто сам не ночує вдома, полюбляючи проводити час в не призначених для дітей нічних закладах, ведучи аморальний спосіб життя та вживаючи алкоголь. [PERSON] та [PERSON] також будучи присутніми в судових засіданнях зазначали, що є батьками [PERSON] та відповідно бабусею та дідусем малолітнього [PERSON], які разом з ними проживають за адресою: [ADDRESS] та також мають проблему з відповідачем, який неодноразово без відому та спросу забирає онука зі школи та повертає лише тоді, коли вважає за необхідне, не враховуючи інтереси самої дитини, якій сім років та їх як дідуся та бабусі, які сильно хвилюються за нього та мають право на безперешкодне спілкування з ним, коли відповідач часто такі перешкоди здійснює, що вбачається із неодноразових звернень до працівників міліції. Їх представники також повністю підтримували доводи та обґрунтування зазначені в позові, пояснення у судовому засіданні їх довірителів, акцентуючи увагу на необхідності враховувати інтереси перш за все дитини. [PERSON] та його представник у судовому засіданні свій зустрічний позов з уточненнями підтримали та просили його задовольнити з підстав викладених в ньому, а у задоволенні первісного відмовити. [PERSON] додатково пояснив, що він зараз мешкає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS], яка складається із чотирьох кімнат, в одній із яких проживає він, в другій його батьки, а одна з яких повністю облаштована для сина, де він з ним і продить час, коли забирає до себе. Зазначив, що він працює, має стабільний заробіток, хорошу характеристику, постійно купує дитині речі, іграшки, продукти харчування, тобто все необхідне, сплачує за школу та секцію айкідо, вміє готувати та робить це коли син з ним, займається з ним уроками, спортом, відвідують інші дитячі заклади, які б були цікаві сину та були корисні для його розвитку. Його батьки та сестра з братами, які також мають дітей люблять [PERSON], а тому також хочуть з ним спілкуватися, як і він з ними, що раніше часто і мало місце, коли вони з [PERSON] були разом в шлюбі. Зазначив, що твердження [PERSON], в позові та суді, щодо неадекватної поведінки його батька та сестри є необґрунтованими, надуманими та несправедливими, оскільки саме його батько та мати купили їм із [PERSON] квартиру в якій жили разом із сином, коли перебували в шлюбі, та машину для позивачки, задля її зручності в пересуванні з дитиною, якою користується і тепер. Його сестра хоч і є інвалідом, проте абсолютно самостійна, проживає цивільним шлюб з чоловіком, що добре відомо [PERSON], яка просто маніпулює та перекручує факти і інформацію. Зазначив і те, що в частині первісного позву про визначення місця прожвання сина з матір»ю не заперечує, оскільки це буде правильним та в інтересах сина, якому сім років. Представник [PERSON] у судовому засіданні також зазначила, що нарікання сторони позивача на відповідача та його неадекватну поведінку, аморальний спосіб життя, вживання алкоголю, незабезпечення сина є надуманими, нічим не підтвердженими, а тому не повинні братися до уваги, на відміну від його наполегливих дій та вчинків щодо спілкування з дитиною, в чому йому постійно позивачі перешкоджають, що знову ж таки вказує на його ставлення до сина, на його не байдужість та велике бажання спілкуватись та виховувати його, приймати повноцінну участь у його житті. Зазначила і те, що запропонований ними у зустрічному позові спосіб участі у виховані та спілкуванні батька із сином відповідає інтересам і дитини, яка також любить батька та бажає з ним часто спілкуватися, проводити час та самого батька, вважаючи його достатнім для виховання сина і реалізації своїх батьківських прав і обов»язків. Третя особа Територіальний підрозділ Святошинського районного відділення у м. Києві Державної міграційної служби України у судове засідання свого представника не направила, про розгляд справи повідомлялась належним чином, письмово просила розглядати справу без участі їх представника. Третя особа Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації у судове засідання свого представника також не направила, про розгляд справи повідомлялась належним чином, надавши Висновок Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації № 1078-3011/40 від 30.05.2014 року щодо рекомендації визначити місце проживання малолітнього [PERSON] разом із матір'ю [PERSON] та підтримавши розпорядження № 249 від 25.04.2014 року Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації яким визначено спосіб участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні із сином, просила розглядати справу без участі їх представника, проти чого сторони у судовому засіданні не заперечували, у зв»язку з чим, суд вирішив розглядати справу без таких на підставі наявних у матеріалах справи доказах та з урахуванням тих висновків про які зазначає вказана третя особа. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог як первісного так і зустрічного з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 09.08.2003 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який в подальшому згідно рішення Святошинського районного суду м. Києва від 03.02.2014 року було розірвано, що підтверджується відоповідним свідоцтвом про одруження та рішенням суду, які наявні в матеріалах справи. Від вказаного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом РАГС Святошинського РУЮ м. Києва від 24.11.2006 року. Згідно довідки форми № 3 КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва» від 05.02.2014 року за № 226 [PERSON] із сином [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] разом із батьками [PERSON], зокрема [PERSON] та [PERSON], які відповідно є бабусею та дідусем малолітнього [PERSON]. Згідно довідки форми № 3 КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м.Києва» від 01.07.2014 року за № 2360 [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS], разом із своїми батьками [PERSON] [PERSON], в якій також зареєстровані його сестра та брати: [PERSON], [PERSON], [PERSON] З»ясовано, що до розірвання шлюбу між відповідними сторонами, останні разом із малолітнім сином [PERSON] проживали разом, за виключенням певних періодів, коли позивачка [PERSON] із сином переїздили до своїх батьків, у зв»язку із непорозуміннями, які мали місце із тепер вже колишнім чоловіком [PERSON] З»ясовано і те, що після розлучення та переїзду [PERSON] із сином до своїх батьків, між [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] постійно виникають конфлікти, сварки щодо участі останнього у спілкуванні та виховані сина, що також не заперечується ними у судовому засідання та підтверджується показами свідків, та інформацією Святошинського РУ МВС України в м.Києві щодо неодноразових викликів працівників міліції, як за заявою однієї сторони так і за заявою іншої, у зв»язку з чим вбачається спір між сторонами щодо малолітньої дитини [PERSON], а саме щодо способу участі у його вихованні та зустрічей з ним та місця проживання, не дивлячись на те, що розпорядженням Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації № 249 від 25.04.2014 року такий спосіб участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, [PERSON] визначено таким чином: щосереди з 13 год. 00 хв. до 08 год. 30 хв. щочетверга; І, ІІІ тиждень кожного місяця з 10 год. 00 хв. суботи до 19 год. 00 хв. неділі; один місяць літньої відпустки батька; половина зимових шкільних канікул, оскільки з таким не погоджуються а ні позивачі за первісним позовом, а ні відповідач за первісним позовом, які мають зворотні статуси по зустрічному, у зв»язку з чим такий підлягає вирішенню в судовому порядку. Відповідно до ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно Принципу 6 «Декларації прав людини» малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Відповідно до ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, тощо обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні,а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно Висновку Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації № 1078-3011/40 від 30.05.2014 року було рекомендовано визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом із матір'ю [PERSON] Із вказаного висновку та згідно інших наданих суду доказів також вбачається, що і одне і друге приміщення квартир, де зареєстрована та проживає мати дитини [PERSON], а саме: [ADDRESS] та батько [PERSON]: [ADDRESS] з усіма зручностями, у відповідному належному стані, придатні для проживання, виховання та розвитку дитини. Як і надані характеристики з місць роботи батьків дитини, які позитивно характеризують їх та підтверджують наявність постійного місця роботи і заробітку, які в свою чергу суд оцінює в сукупності із поясненнями свідків, які заявлялись, як стороною позивача так і стороною відповідача, зокрема: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які у судовому засіданні пояснили, що давно та добре знають сторін, їх відносини між собою, які зараз є складними та негативними один до одного, а тому часто супроводжуються лайками, скандалами, бійками та викликами міліції, та їх безпосереднє відношення до дитини, яку і мати і батько сильно люблять, піклуються та дбають, що знову ж таки є причиною їх непорозумінь. Слід зазначити, жоден із свідків не вказав в суді негативного відношення батька до дитини, чи його негативний вплив на сина, чи що дитина не бажає з ним бачитися, та навпаки навіть ті свідки, які заявлялися стороною позивача, вказали на добре ставлення та любов батька до дитини і навпаки любляче ставлення [PERSON] до батька та бажання з ним бачитися, що враховується судом відповідним чином. Отже, в даному випадку суд зазначає, що кожен з батьків ставиться до своїх батьківських обов'язків відповідально з урахуванням їх можливостей. Кожен з них любить дитину та піклується про неї. На даний час вік дитини не дозволяє в повній мірі визначити його особливу прихильність до кожного з батьків, але суд враховує, визначений Декларацією прав людини принцип, що малолітня дитина не повинна бути розлучена зі своєю матір'ю, відсутність виняткових обставин для цього та навпаки любляче та відповідальне ставлення до дитини матері [PERSON], у зв"язку з чим суд дійшов переконання про необхідність і доцільність визначити місцем проживання малолітньої дитини разом з матір»ю [PERSON] за адресою [ADDRESS], задовольнивши таким чином відповідні позовні вимоги первісного позову. У вирішенні вказаного питання суд враховує з поміж іншого і пояснення [PERSON], який не заперечує щоб місцем проживання сина було визначено із [PERSON] за місцем їх реєстрації та фактичного поживання. Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Розпорядженням Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації № 249 від 25.04.2014 року визначено способи участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, проте як зазначено вище такий заперечується обома сторонами у справі. Відповідно до ст. 159 СК України спосіб участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї може визначатись і в судовому порядку. Так, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи (ч.ч. 1, 2ст. 159 СК України). Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Із системного тлумачення вказаних статтей Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 р., ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватись передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними права батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 р. року по справі «Хант проти України»). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно із ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Згідно приписів ст.157, ч.1, ч.2, ч.3 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Крім того, згідно ст.ст. 153, 257 СК України мати, батько, дід, баба та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. З огляду на вказану норму позовні вимоги щодо визначення участі у вихованні та спілкуванні з дитиною можуть бути заявлені і дідом з бабою, що і має місце в даному випадку з боку матері дитини. Отже, враховуючи правовідносини, які склалися у сторін між собою по відношенню до малолітньої дитини, про які зазначено вище, суд вважає за необхідне визначити спосіб участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, [PERSON], [INFO] в такий спосіб: -щосереди кожного місяця з 13 - 00 год. до 19-00 год. в тому числі за місцем проживання батька [PERSON], за адресою: [ADDRESS]; -у перший та третій тиждень кожного місяця з 12:00 год. суботи до 19:00 год. неділі в тому числі за місцем проживання батька [PERSON], за адресою: [ADDRESS], проте з ночівлею тільки за місцем проживання батька [PERSON], за адресою: [ADDRESS]; -спільний відпочинок дитини та батька під час літніх шкільних канікул дитини [PERSON] та відпустки батька [PERSON], але не більше 24 календарних днів; -половина зимових шкільних канікул дитини [PERSON] в період відпустки батька [PERSON]. Та визначити право [PERSON] на відвідування дитини під час її хвороби за місцем її знаходження; у визначений день побачень з дитиною забирати сина з дому, школи, тощо особисто; на спільне з [PERSON] святкування дня народження дитини [PERSON]; на святкування з дитиною свого дня народження [INFO] кожного року, якщо він припадає на вихідний день, або на наступний вихідний день, якщо цей день припадає на робочий день, або на день навчання дитини за місцем проживання [PERSON], за адресою: [ADDRESS] до 19-00 год.; у святкові та неробочі дні, визначені ст. 73 КЗпП України, право проводити з дитиною не менше 4 (чотирьох) годин у день свята, але не пізніше ніж до 19-00 год. У визначенні саме такого способу участі батька у вихованні та спілкуванні з дитиною та у зв»язку з цим певної конкретизації його прав, суд виходив із встановленого вище судом, зокрема позитивної характеристики батька [PERSON], його хорошого, люблячого ставлення до дитини, відповідні житлово-побутові умови в картирі де проживає із своїми батьками та де може ночувати у визначені вихідні дні дитина, його зайнятість на роботі та відповідно стабільний дохід і таке ж позитивне ставлення до батька самої дитини. Проте, на ряду із вказаним суд враховує першочергово інтереси самої дитини, які визначаються в співставленні із її віком, якій лише сім років, а тому потребує певного догляду саме матері, відповідного збалансованого та якісного харчування, дотримання особистої гігієни, дотримання режиму дня та відпочинку, з урахуванням розпорядку дня та тижня, оскільки дитина навчається в спеціалізованій школі № 200 ім. В. Стуса Святошинського району м. Києва, з урахуванням часу необхідного для підготовки та перевірки домашніх завдань та самої підготовки до відвідування школи наступного дня, яка передбачає зібрання портфеля, підготовку одежі, інших необхідних речей потрібних для школи у відповідності з призначеними уроками. Суд вважає, що вказане в повній мірі буде неможливим, якщо дитина буде залишатися на ніч з батьком за адресою його проживання серед тижня, як того просе позивач за зустрічним позовом та визначено розпорядженням Святошинської РДА в м.Києві, а тому вважає за можливе визначити таку зустріч щосереди з 13-00 год., тобто коли закінчуються шкільні уроки та до 19-00 год., з урахуванням необхідності дитині підготуватися до наступного навчального дня у школі та у відповідний для такого віку дитині лягти спати. Враховується судом і розпорядок дня дитини, про який вказали обоє з батьків, яка окрім школи з 8-30 год. - 13-00 год., продльонка до 17-00 год. відвідує: секцію айкідо: кожен вівторок з 15-30 год. по 17-00 год., четверг 15-30 год. - 17-00 год., субота 09-00 год. - 12-00 год.; секцію малювання: кожен понеділок 13-30 год. - 14-15 год., четверг 13-00 год. - 14-00 год. футбол: кожена середа 13-45 год. - 14-30 год., п»ятниця 13-45 год. - 14-30 год. Тоді як, у вихідні дні, а саме у перший та третій тиждень кожного місяця більш тривалий час для спілкування дитини з батьком є можливим з 12:00 год. суботи до 19:00 год. неділі в тому числі за місцем проживання батька [PERSON], за адресою: [ADDRESS], проте з ночівлею тільки за місцем проживання батька [PERSON], за адресою: [ADDRESS], що також зумовлено віком дитини, яка має ночувати в належних умовах та обстановці. Та знову ж таки до 19:00 год. неділі, оскільки дитині необхідно готуватися до школи наступного дня. Щодо періоду, коли дитина не відвідує школу, то таким є літні та зимові канікули, які є більш тривалими порівняно з іншими, в які визначено спільний відпочинок дитини та батька, зокрема під час літніх шкільних канікул дитини [PERSON] та відпустки батька [PERSON], але не більше 24 календарних днів, з урахуванням тривалості такої щорічної відпустки, яка згідно ст. 75 КЗпП і становить не менше 24 календарних днів та половину зимових шкільних канікул дитини в період відпустки батька [PERSON]. Зазначаючи, що [PERSON] не зробив посилань на існування більш тривалої відпустки, яка передбачена для певних категорій працівників визначених відповідними законами України. У святкові та неробочі дні, передбачені ст. 73 КЗпП України (1 січня - Новий рік; 07 січня - Різдво Христове; 08 березня - Міжнародний жіночий день; 1 і 2 травня - День міжнародної солідарності трудящих; 9 травня - День Перемоги; 28 червня - День Конституції України; 24 серпня - День незалежності України; в дні релігійних свят: пасха; трійця), право проводити з дитиною не менше 4 (чотирьох) годин у день свята, але не пізніше ніж до 19-00 год., що також зумовлено віком дитини та необхідність певного режиму відпочинку навіть недивлячись на існування свята. Суд вважає за необхідним, задля уникнення між сторонами наступних конфліктів та забезпечення спокійного психологічного розвитку та зростання дитини, визначити і наступні права батька щодо свого сина та спілкування з ним, а саме: право [PERSON] на відвідування дитини під час її хвороби за місцем її знаходження, оскільки як батько , так і дитина мають право на спілкування під час хвороби останньої. Таким чином, [PERSON] буде мати змогу виявити батьківську турботу , опіку та охорону здоров"я сина, що сприятиме розвитку сімейного зв"язку з дитиною та відповідатиме правам та інтересам батька та дитини, а також обов"язкам [PERSON] щодо піклування про здоров"я його дитини. Право у визначений день побачень з дитиною забирати сина з дому, школи, тощо особисто [PERSON], оскільки з цього приводу існували безліч конфліктів між сторонами, які є неприпустимими в майбутньому задля забезпечення дитині спокійного психоемоційного оточення. Право [PERSON] на спільне з [PERSON] святкування дня народження дитини [PERSON], яке завжди є дуже важливим перш за все для самої дитини, її емоційного виховання та становлення психіки з відчуттям радості та любові до неї з боку батьків, яке є більш проблемним коли батьки розлучені та проживають окремо. Право [PERSON] на святкування з дитиною свого дня народження [INFO] кожного року, якщо він припадає на вихідний день, або на наступний вихідний день, якщо цей день припадає на робочий день, або на день навчання дитини за місцем проживання [PERSON], за адресою: [ADDRESS] до 19-00 год., що також є важливим для формування дитячого погляду на сімейність та свого особистого ставленя до батька, значущість дитини в житті батька, задовольнивши таким чином і зустрічні і первісні позовні вимоги частково. Щодо вимог [PERSON] у визначенні [PERSON] порядку спілкування з дитиною лише за її присутності та за її адресою проживання, то в цій частині суд відмовляє, оскільки надані та проаналізовані судом докази, серед яких і свідчення свідків, які є рідними та близькими для обох сторін, таких протипоказань не виявлено. На думку суду з урахуванням відносин, які склалися саме між сторонами на даний час, а не у сторін з дитиною, які є фактично негативними, не повинні впливати на спілкування батьків з дитиною, розвиток та виховання дитини, яка потребує уваги обох батьків. Тому вважає, що обмеження відповідача у вихованні дитини є неприпустимим, а присутність позивачки під час зустрічей батька з сином лише негативно вплине на вільне виявлення дитиною своїх емоцій щодо батька та відповідно щодо вільного спілкування дитини з батьком. Щодо зустрічних вимог в частині святкування дитини та батька днів народжень його близьких родичі, то такі задоволенню не підлягають, оскільки участь у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини інших родичів Сімейним кодексом України не визначена, а інші дід та баба зі сторони [PERSON] з відповідним позовом до суду не зверталися, про існування відповідного спору взагалі не заявляли. Крім того, певне спілкування з зазначеними родичами за участтю батька можливе в будь-який інший день, що припадає на день зустрічі батька з дитиною. Щодо осінніх та весняних канікул дитини в школі, то такі є незначними, а тому відповідають загальному встановленому порядку побачень з дитиною, враховуючи і зайнятість батька на роботі та визначених законом днів відпустки, які в загальному враховані судом для проведення часу батьком в період літніх та зимових канікул. Запропонований позивачем за зустрічним позовом спосіб зустрічей по роках з урахуванням їх парності чи ні, то такий не може відповідати інтересам дитини, її світогляду та світосприйняття через призму свят, які вона має право проводити і з мамою та з батьком, нечикаючи наступного року. Щодо обов»язку матері письмово повідомляти батька про виїзд дитини за межі м. Києва за десять днів перед виїздом, то такі також задоволенню не підлягають, оскільки такого обов»язку також не визначено жодною нормою, яка регулює вказані правовідносини. Слід зазначити, що у разі зміни обставин, пов'язаних з віком дитини, станом її здоров'я, психологічного стану, жодна із сторін не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом про визначення іншого способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Необхідно вказати і на те, що батько дитини не може бути іншим чином обмежений у вихованні та спілкуванні з дитиною, у зв"язку з чим вимоги про зобов"язання не чинити в цьому перешкод по зусрічному позові також підлягають задоволенню, бо наявність таких була встановлена під час розгляду вказаної справи. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, оцінюючи з'ясовані обставини справи, що перевірені представленими доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення як первісного так і зустрічного позовів в зазначеному вище обсязі.

Outcome: partial