Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

Позивач в липні 2014 року звернувся до суду з даним позовом, мотивуючі свої позовні вимоги тим, що в період з 2012-2013 ТОВ «Стокс Трейдінг» на розрахунковий рахунок [PERSON] було помилково перераховано грошові кошти в розмірі 691500,00 грн. Після встановлення факту помилкового перерахування коштів ТОВ «Стокс Трейдінг» звернулося до [PERSON] з вимогою про повернення помилково перерахованих коштів, але останній відмовився добровільно повернути отримані кошти. 16.12.2013 р. між ТОВ «Стокс Трейдінг» та ПП «Сучасні будівельні технології 12» було укладено договір про відступления права вимоги №16/12. Відповідно до умов вказаного договору ТОВ «Стокс Трейдінг» відступає ПП «Сучасні будівельні технології- 12», а ПП «Сучасні будівельні технології - 12» набуває право вимоги, належне ТОВ «Стокс Трейдінг», і стає кредитором щодо права ТОВ «Стокс Трейдінг» вимагати з боржника - [PERSON] повернення помилково перерахованих коштів в розмірі 691500,00 грн. 01.07.2014 р. первісним кредитором було направлено повідомлення, в якому вказувалося, що станом на 16.12.2013 року Новому кредитору ПП «Сучасні будівельні технології 12» від Первинного кредитора - TOB «Стокс Трейдінг» передано обсяг документів та право вимоги заборгованості в розмірі 691500,00 грн. До судового засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить розглядати справу у його відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявсся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Матеріалами справи встановлено, що в період з 2012-2013 ТОВ «Стокс Трейдінг» на розрахунковий рахунок [PERSON] було помилково перераховано грошові кошти в розмірі 691500,00 грн. Після встановлення факту помилкового перерахування коштів ТОВ «Стокс Трейдінг» звернулося до [PERSON] з вимогою про повернення помилково перерахованих коштів, але останній відмовився добровільно повернути отримані кошти. 16.12.2013 року між ТОВ «Стокс Трейдінг» та ПП «Сучасні будівельні технології 12» було укладено договір про відступления права вимоги №16/12. Відповідно до умов вказаного договору ТОВ «Стокс Трейдінг» відступає ПП «Сучасні будівельні технології- 12», а ПП «Сучасні будівельні технології - 12» набуває право вимоги, належне ТОВ «Стокс Трейдінг», і стає кредитором щодо права ТОВ «Стокс Трейдінг» вимагати з боржника - [PERSON], повернення помилково перерахованих коштів в розмірі 691500,00 грн. 01.07.2014 р. первісним кредитором було направлено повідомлення, в якому вказувалося, що станом на 16.12.2013 р. Новому кредитору ПП «Сучасні будівельні технології 12» від Первинного кредитора - ТОВ «Стокс Трейдінг» передано обсяг документів та право вимоги заборгованості в розмірі 691500,00 грн. Також в повідомленні вказувалося про те, що у разі відмови від сплати вказаної суми, ПП «Сучасні будівельні технології-12» буде змушене звернутися до суду із позовною заявою про стягнення заборгованості з урахуванням витрат пов'язаних із судовим розглядом. Станом на 18.07.2014 року будь-якої відповіді з приводу вказаної вимоги відповідач не надав, кошти не перерахував. Нормою ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували па момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, в разі заміни кредитора у зобов'язанні первісний кредитор повністю або у визначеній частині вибуває із зобов"язання, а на його місце приходить новий кредитор. При цьому зміст зобов"язання, тобто обсяг прав та обов'язків його сторін залишається незмінним. Отже, виходячи із загальних правил та положень коментованої статті, до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. За змістом частини першої ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Згідно із частиною першою ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не грунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і йото юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. На підставі вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Аналогічні положення закріплено і в ст. 321 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. На підставі ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, власник має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Помилковий переказ - це рух певної суми коштів, унаслідок якого з вини банку або іншою суб'єкта переказу відбувається її списання з рахунку неналежного платника та/або зарахування на рахунок неналежного отримувача чи видача йому цієї суми в готівковій формі (п. 1.24 Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»). Неналежний отримувач - особа, якій без законних підстав зарахована сума переказу на її рахунок або видана їй у готівковій формі (п. 1.23 Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»). Відповідно до п. 2.35 Постанови Національного банку України № 22 "Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті" кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися ним у строки, встановлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем з будь-яких причин коштів у зазначений строк, вони повертаються у судовому порядку. З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що на даний час кошти відповідачем не повернуто, суд приходить до висноску про можливість задоволення позовних вимог позивача у зв"язку з їх обгрунтованістю та доведеністю в ході судового розгляду справи. У зв"язку із задоволенням позову судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved