Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

Позивач, ПрАТ "СК "АХА Страхування", звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позивних вимог зазначає, що 30.11.2010 року між ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» (надалі - Позивач] та [PERSON] (надалі по тексту - Страхувальник] було укладеного Договір добровільного страхування наземного транспорту №549-а/10дп9крг0 (надалі по тексту Договір), відповідно до умов якого було застраховано автомобіль TOYOTA CAMRY (д.р.н. АЕ0010СР). 14.06.2011 року в м. Кривий Ріг, по вул. Димитрова, Будівля Сільпо, сталося ДТП за участю: TOYOTA CAMRY (д.р.н. АЕ0010СР), яким керував водій [PERSON] та автомобіля ВАЗ 21063 (д.р.н. АЕ9377СН), яким керував водій [PERSON] (власник автомобіля - [PERSON]). Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №2011/V/MOD01217/VESKO/11956 від 23.06.2011 р. та умов Договору страхування №549- а/10дп9крг0 від 30.11.2010 року, розмір страхового відшкодування склав 7 801,63 грн., яке ПрAT «СК АХА Страхування» було оплачено ТОВ «АЛМАЗ СІСТЕМ» для проведення відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу. З боку Відповідача не було вчинено жодних дій для відшкодування завданих збитків, у звязку з чим Позивач просить суд стягнути з Відповідача [PERSON] на користь ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» страхове відшкодування в порядку регресу в розмірі 7801,63 грн.. Позивач в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву у якій просить суд розглядати справу у відсутність представника позивача, на позовних вимогах наполягає, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а саме шляхом виклику через оголошення у пресі відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Оскільки про час і місце проведення судового засідання його учасники були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між АТ «Страхова компанія «АХА Страхування» та [PERSON] 30.11.2010 року було укладеного Договір добровільного страхування наземного транспорту №549-а/10дп9крг0, відповідно до умов якого було застраховано автомобіль TOYOTA CAMRY д.р.н. АЕ0010СР (а.с.27-31). У зв"язку з настанням страхового випадку, [PERSON] 15 червня 2011 року звернувся до позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Позивачем, як страховиком, 23.06.2011 року складено страховий акт № 2011/V/MOD01217/VESKO11956, здійснено розрахунок страхового відшкодування, проведено оцінку завданих збитків (а.с. 9-26). Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №2011/V/MOD01217/VESKO/11956 від 23.06.2011 р. та умов Договору страхування №549- а/10дп9крг0 від 30.11.2010 року, розмір страхового відшкодування склав 7801,63 грн., яке AT «СК АХА Страхування» було оплачено ТОВ «АЛМАЗ СІСТЕМ» для проведення відновлюваного ремонту пошкодженого транспортного засобу, що також підтверджується платіжним дорученням № 6562 від 24.06.2011р. (а.с.6, 9). Згідно зі ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбачені ст. 1166 ЦК України. Відповідно до цієї правової норми шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за наявності її вини. Таким чином, єдиною підставою цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є правопорушення, що включає такі елементи, як шкода, протиправність поведінки, причинний звязок між ними, а також за виключенням передбачених законом випадків, вина заподіювача шкоди, тобто відшкодуванню підлягає тільки та шкода, яка є обєктивним наслідком протиправної дії чи бездіяльності. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Правила відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, визначені в статті 1188 ЦК України. Відповідно до цієї правової норми шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно з п. 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. У свою чергу, страхування є окремим видом зобов"язань. За договором страхування, одна сторона (страховик) зобов"язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов"язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст. 979 ЦК України). Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно зі ст. 993 ЦК України також передбачено перехід до страховика прав страхувальника щодо особи, відповідальної за завдані збитки (право регресу). Згідно ч.1 ст. 1191 Цивільного Кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Судом встановлено, що відповідно до постанови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 11.08.2011 року в м. Кривий Ріг, по вул. Димитрова, Будівля Сільпо, сталося ДТП за участю: TOYOTA CAMRY (д.р.н. АЕ0010СР), яким керував водій [PERSON] та автомобіля ВАЗ 21063 (д.р.н. АЕ9377СН), яким керував водій [PERSON]. Вищевказаною постановою Відповідача у справі [PERSON] визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП із застосуванням відносно нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 340 грн.(а.с.7). Відповідно до\~ст. 61 ч.4 ЦПК України\~постанова у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина Відповідача у спричиненні ДТП не підлягає додатковому доведенню в силу ч. 4 ст. 61 ЦПК УКраїни. Крім того, вина відповідача у порушенні Правил дорожнього руху перебуває у прямому причинно-наслідковому зв"язку із пошкодженням транспортного засобу TOYOTA CAMRY (д.р.н. АЕ0010СР), яким керував водій [PERSON]. При цьому позивач, як страховик за договором добровільного майнового страхування, виконав свої зобов"язання перед страхувальником та відшкодував завдану з вини Відповідача шкоду, у зв"язку з чим до страховика на підставі ст. 993, 1191 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" перейшло право вимоги. З матеріалів справи вбачається, що з метою досудового врегулювання спору Позивачем року було направлено на адресу Відповідача [PERSON] за вих. №РГ/1217/11/8 від 02.07.2014 року (а.с.15-16). Однак Відповідач добровільно шкоду не відшкодував. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах\~заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Частинами 1, 4\~ст. 60 ЦПК\~встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,\~установлених\~ст. 61 цього Кодексу. \~\~\~\~ Враховуючи вищевикладене, позивачем належними та допустимими доказами доведено позовні вимогу, у зв"язку з чим є всі підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн., що підтверджується квитанцією (а.с.1). У звязку з цим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved