Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

06 серпня 2015 року Військовий прокурор Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної гвардії України звернувся до суду до відповідачів із позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння, виселення без надання іншого жилого приміщення та визнання права на вселення. В обґрунтування позову посилався на те, що Реєстраційною службою Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Державної реєстраційної служби України на підставі Рішення Господарського суду м. Києва від 22 квітня 2005 року, Постанови Київського апеляційного господарського суду від 02 серпня 2005 року, Рішення Вищого господарського суду України від 01 лютого 2006 року та Ухвали Верховного Суду України від 30 березня 2006 року було проведено Державну реєстрацію права власності квартири [ADDRESS] за Державою Україна в особі Міністерства внутрішніх справ України в оперативному управлінні Головного управління внутрішніх військ МВС України (правонаступником якого згідно з пунктом 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну гвардію України" від 13 березня 2014 року є Головне управління Національної гвардії України) та яка внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. На виконання частини 1 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", 25 грудня 2014 року відповідно до рішення центральної житлово - побутової комісії Головного управління внутрішніх військ МВС України та на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 17 грудня 2014 № 760, колишньому військовослужбовцю Національної гвардії України підполковнику запасу [PERSON] та його родині: дружині - [PERSON], сину [PERSON], було видано ордер на жиле приміщення № 0000000141 у ізольованій квартирі за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до інформації Амур - Нижньодніпровського РВ Дніпропетровського міського управління ГУ МВС України в Дніпропетровській області за адресою: [ADDRESS], ніхто не зареєстрований та на теперішній час у квартирі [ADDRESS] за вказаною адресою проживають громадяни: [PERSON] та [PERSON]. Ордер на вселення у вказану квартиру виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради громадянам [PERSON] та [PERSON] не видавався. Незважаючи на наявність ордеру на жиле приміщення, [PERSON] з сім'єю вселитися в квартиру [ADDRESS] не може, оскільки відповідачі самоправно зайняли жиле приміщення за вказаною адресою, яке належить Державі Україна в особі Міністерства внутрішніх справ України в оперативному управлінні Головного управління внутрішніх військ МВС України (Головного управління Національної гвардії України), а тому відсутні будь-які правові підстави для проживання відповідачів у займаному жилому приміщені. Просять витребувати з чужого незаконного володіння квартиру [ADDRESS] та передати її державі в особі Міністерства внутрішніх справ України та Головному управлінню Національної гвардії України; виселити відповідачів без надання іншого жилого приміщення; визнати право [PERSON] та його родини: дружини - [PERSON], сина [PERSON] на вселення в квартиру [ADDRESS] на підставі ордеру на жиле приміщення № 0000000141 виданого 25 грудня 2014 року Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради ( том 1 а.с.1-7; том 2 а.с.1-3). Рішенням Амур - Нижньодніпровсього районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2015 року позовні вимоги - задоволенні частково. Витребувано з володіння [PERSON] та [PERSON] на користь Держави Україна в особі Міністерства внутрішній справ України в оперативне управління Головного управління Національної гвардії України квартиру [ADDRESS]. Виселено [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. У задоволенні решти позовних вимог Військового прокурора Дніпропетровського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Міністерства внутрішніх справ України, Головного управління Національної гвардії України - відмовлено. Також вирішено питання щодо судових витрат ( том 2 а.с.115-122). В апеляційній скарзі апелянт, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати рішення в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким в цій частині відмовити у задоволенні позовних вимог (том 2 а.с. 134-144). Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Враховуючи, що апелянт фактично оскаржує рішення суду в частині задоволених позовних вимог, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість вищевказаного рішення суду першої інстанції в цих межах. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом - не перевіряється. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Господарського суду м. Києва від 22 квітня 2005 року (том 1 а.с. 61-65), залишеним без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 02 серпня 2005 року (том 1 а.с. 66-68) та постановою Вищого господарського суду України від 01 лютого 2006 року (том 1 а.с. 69-73) за Головним управлінням внутрішніх військ МВС України визнано право власності на сім квартир у будинку [ADDRESS]. 07 жовтня 2013 року державним реєстратором прав на нерухоме майно прийняте рішення № 6483865 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (том 2 а.с. 105) за яким вирішено провести державну реєстрацію права власності, форма власності: державна, на квартиру, що розташована в [ADDRESS], за суб'єктом: Держава Україна в особі Міністерства внутрішніх справ України в оперативному управлінні Головного управління внутрішніх військ МВС України з відкриттям у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об'єкт нерухомого майна. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (т. 1 а.с. 12-13,249), власником квартири [ADDRESS] є Держава Україна в особі Міністерства внутрішніх справ України в оперативному управлінні Головного управління внутрішніх військ МВС України. Відповідно до копії договору № 15 про інвестування житлового будівництва (том 1 а.с. 110-112), 09 вересня 2004 року відповідачкою було укладено договір про інвестування житлового будівництва з Приватною фірмою "Віктор", яка в подальшому змінила назву на ПП "Приватна фірма "Віктор-13". За вказаним договором, інвестор зобов'язався прийняти участь в інвестуванні будівництва багатоквартирного житлового будинку за адресою: [ADDRESS], сплативши фірмі вартість площі житла 61,8 кв.м. в розмірі 65 879, 00 грн., після чого протягом 3 днів прийняти квартиру у володіння (шляхом підписання акту приймання передачі), та після прийняття об'єкта в експлуатацію оформити на зазначену квартири право власності, а фірма, в свою чергу, зобов'язується організувати будівництво житлового будинку, ввести його в експлуатацію та передати інвестору у власність квартиру [ADDRESS] (п. 1.1, 1.2, 2.2.1-2.2.3). Будинок літ.А-10 складається з трьох секцій, які вводилися в експлуатацію в різний час. Квартира [ADDRESS] розташована на дев'ятому поверсі в першій секції (т. 2 а.с. 77-84). При цьому, номери квартир в секціях не дублюються і в зазначеному житловому будинку наявна лише одна квартира під [ADDRESS], яка є предметом позову, та перебуває у фактичному користуванні відповідачів (том 2 а.с. 85). 20 вересня 2004 року за актом приймання-передачі квартира [ADDRESS] була передана відповідачці. 25 травня 2012 року за актом приймання-передачі квартира [ADDRESS] була ще раз передана відповідачці. В матеріалах справи відсутні докази про те, що Міністерство внутрішніх справ України або Головне управління Національної гвардії України будь-яким чином висловили згоду на заселення відповідачів до квартири або будь-яким іншим чином надали квартиру відповідачам для заселення, які все ж таки проживають у спірній квартирі, чим порушують права її власника. Задовольняючи позовні вимоги в частині витребування квартири з чужого незаконного володіння, суд першої інстанції,

Outcome: dismissed