Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство "Мегабанк" звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості та штрафу за кредитним договором № 30-028-850-2-19-Г від 13.03.2019 року в розмірі 38 630,47 грн. посилаючись на те, що за вказаним договором відповідачу був наданий кредит в розмірі 26 939, 66 грн. на строк з 13.03.2019 року до 12.03.2021 року включно, зі сплатою 15 % річних, але відповідач належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, заборгованості не сплачує. Позивач звернувся з письмовою вимогою - попередженням щодо повернення суми заборгованості, але жодних дій з боку відповідача вчинено не було. АТ «Мегабанк» повністю виконав свої зобов`язання згідно кредитного договору, надавши відповідачу [PERSON] кредитні кошти у розмірі 26 939, 66 грн., що стверджується особистим підписом відповідача в заяві на видачу готівки від 13.03.2019 року. Відповідач в порушення умов договору, своєчасно та у повній сумі не сплачував щомісячні платежі , внаслідок чого в нього виникла заборгованість, що станом на 22.10.2019 року становить 38 630 грн. 47 коп., з яких залишкова сума заборгованості за кредитом (тіло кредиту) складає - 25 782, 36 грн., залишок нарахованих та несплачених відсотків - 2,08 грн., залишок нарахованої та несплаченої комісії - 723,18 грн., штраф - 12 122,85 грн. Оскільки відповідач добровільно не сплачує заборгованості, то позивач змушений звернутися до суду. Просить позов задоволити та стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором №30-028-850-2-19-Г від 13.03.2019 року в розмірі 38 630, 47 грн. та судові витрати в розмірі 1 921,00 грн. Представник позивача надіслав до суду клопотання, в якому просить слухати справу у його відсутності. Позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Просить позов задоволити. Відповідач на неодноразові виклики в судове засідання не прибув та не повідомив суду про причини своєї неявки, відзиву та не заперечень проти позову і з приводу мотивів його заявлення не подав. На підставі ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Так як відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з`явилася в судове засідання без повідомлення причин, не подала відзив, а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи суд приходить до висновку про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Оскільки сторони по справі в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється . Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків . Відповідно до ст.ст. 11, 13, 14 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Цивільні права і обов`язки особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Судом встановлено, що позивач 13.03.2019 року уклав з відповідачем кредитний договір №30-028-850-2-19-Г , відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 26 939,66 грн. на строк з 13.03.2019 року до 12.03.2021 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % річних. Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позивач свої обов`язки перед позичальником виконав, надавши відповідачу кредит в розмірі 26 939,66 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач своєчасно та у повній сумі не сплачував щомісячні платежі внаслідок чого в нього виникла заборгованість, що станом на 22.10.2019 року становить 38 630 грн. 47 коп., з яких залишкова сума заборгованості за кредитом (тіло кредиту) складає - 25 782, 36 грн., залишок нарахованих та несплачених відсотків - 2,08 грн., залишок нарахованої та несплаченої комісії - 723,18 грн., штраф - 12 122,85 грн. Виходячи з положень ст.ст.1050, 612 ЦК України відповідач прострочив виконання зобов`язання за кредитним договором, оскільки він прострочив повернення чергових частин кредиту та сплати щомісячних відсотків. Згідно наданого банком розрахунку станом на 22.10.2019 р. заборгованість [PERSON] становить 38 630 грн. 47 коп., з яких залишкова сума заборгованості за кредитом (тіло кредиту) складає - 25 782, 36 грн., залишок нарахованих та несплачених відсотків - 2,08 грн., залишок нарахованої та несплаченої комісії - 723,18 грн., штраф - 12 122,85 грн. Суд вважає, що вимоги позивача про стягнення залишкова сума заборгованості за кредитом (тіло кредиту) складає - 25 782, 36 грн., залишок нарахованих та несплачених відсотків - 2,08 грн. ґрунтуються на законі, а отже, за відсутності будь - яких заперечень зі сторони відповідача, підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо вимог про стягнення з відповідача комісії у розмірі 723,18 грн., суд дійшов висновку, що у задоволенні позову в цій частині слід відмовити, виходячи з такого. Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі N 6-1746цс16, положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року N 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. Вимоги про стягнення заборгованості за комісією задоволенню не підлягають, оскільки позивачем у позовній заяві не обґрунтовано законності таких вимог. Таким, чином, вимога банку про стягнення комісії в даному спорі є безпідставною. Щодо вимоги про стягнення 12 122,85 грн. штрафу, то така також не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (штрафу, пені). Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У п.6.3. Кредитного договору від 13.03.2019 р. передбачено в разі порушення строків сплати ануїтентних платежів або комісійної винагороди на понад 90 днів сплату Позичальником Кредитодавцеві штрафу у розмірі 45% від суми Кредиту. Статті 549 ЦК України чітко визначено порядок обчислення штрафу і пені : у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання відповідно. До грошових зобов`язань, яким є зобов`язання з погашення кредиту, застосовується неустойка у виді пені, а не штрафу. Суд враховує висновки Конституційного Суду України, зроблені у рішенні від 10.11.2011 р. по справі №1-26/2011. Так Конституційний Суд України вважає, що держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків, має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. Держава, як вказується у цьому рішенні, забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин ( споживача) а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах, шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Конституційний Суд України у своєму рішенні вказав, що дія положень статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яка передбачає такі права споживача, зокрема право споживача протягом певного терміну відкликати згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин, не бути примушеним під час виконання кредитного договору сплачувати платежі, встановлені на незаконних засадах; та інші, поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту. Отже, суд вважає, що сплата штрафу у відсотках від суми Кредиту встановлена у Кредитному договорі на незаконних засадах . Тому у стягненні 12 122,85 грн. штрафу суд відмовляє. Таким чином, заборгованість по тілу кредиту у розмірі залишкової суми заборгованості за кредитом (тіло кредиту) - 25 782, 36 грн., залишок нарахованих та несплачених відсотків - 2,08 грн. підлягають стягненню з відповідача в користь позивача в примусовому порядку, у стягненні неплаченої комісії та штрафу слід відмовити. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд враховує, що позивач при поданні до суду позовної заяви майнового характеру сплатив 1921,00 грн. судового збору, що вбачається з платіжного доручення в матеріалах справи. Відтак, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в розмірі 1 282 грн. 20 коп. ( 25 784,44 : 38 630,47 х1921,00= 1 282,20). Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог Акціонерного товариства "Мегабанк".

Outcome: approved