Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

Підстава позову (позиція позивача) : Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН" звернулось в суд із позовною заявою до про стягнення заборгованості за договором позики на загальну суму 32003,65 грн. та стягнення судових витрат. В обґрунтування позовних вимог покликалося на те, що, ТзОВ "ВЕЛЛФІН" є фінансовою установою, що надає фінансові послуги по наданню у позику грошових коштів на умовах строковості, зворотності, платності. Порядок отримання та надання позики регламентується Правилами надання грошових коштів у вигляді позики Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН", які розміщені на офіційному веб-сайті товариства https://creditup.com.ua (надалі Правила). 06.06. 2017 року відповідач, у встановленому п.п. 4.1, 4.2. Правил порядку, оформив заявку для отримання позики, на підставі якої між ТзОВ "ВЕЛЛФІН" та відповідачем було укладено договір позики № 202246, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 800,00 грн. строком на 20 днів зі сплатою процентів за користування кредитом. Зазначає, що реєстрація відповідача на сайті ТзОВ "ВЕЛЛФІН", подання відповідачем заповненої заявки на отримання позики та її підтвердження ТзОВ "ВЕЛЛФІН" у передбачений Правилами спосіб, вчинення відповідних дій щодо отримання позики, свідчить про те, що відповідач підтвердив свою згоду з усіма істотними умовами отримання позики, а укладений та підписаний між сторонами договір в електронній формі в силу приписів статтей\~6, 627 ЦК України, ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"\~вважається таким, що прирівнюється до договору у письмовій формі. Посилаючись на те, що відповідачем умови кредитного договору не виконувалися, внаслідок чого станом на 28.07.2020р. загальна сума боргу [PERSON] перед позикодавцем становить 32003,65грн., з яких: 800,00 грн. - заборгованість за основною сумою позики, 16811,20грн. - заборгованість за процентами та 14392,45 грн. - заборгованість за простроченими процентами. Враховуючи відмову [PERSON] сплатити заборгованість у добровільному порядку, ТзОВ "ВЕЛЛФІН" вимушено звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує, просить такі задоволити, щодо постановлення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від відповідача не надходило. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, з`ясувавши думку представника позивача висловлену у письмовій заяві, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст.\~280\~ЦПК України для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом заочного рішення, відповідно до ст. 282 ЦПК України. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі. 03.09.2020 року ухвала суду про відкриття провадження у справі; 03.09.2020 року ухвала про відмову в проведенні відеоконференції; 30.09.2020 року ухвала про відкладення розгляду справи; 22.10.2020 року ухвала про відкладення розгляду справи; 17.11.2020 року клопотання представника позивача про розгляд справи у його відсутності. Суд на підставі позовної заяви, а також долучених письмових доказів, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, що ТОВ "ВЕЛЛФІН"\~\~є юридичною особою, яка діє на підставі Статуту та зареєстровано як фінансова установа відповідно до розпорядження № 2606 від 27 жовтня 2015 року Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. Основним видом діяльності ТОВ "ВЕЛЛФІН" є кредитування, що підтверджується випискою є Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Наказом директора ТОВ "ВЕЛЛФІН" № 2-1 від 27 жовтня 2015 року затвердженні Правила надання грошових коштів у вигляді позики, які розміщені на офіційному веб-сайті товариства https://creditup.com.ua. Згідно із пунктами 4.1., 4.2. Правил заявник, що має намір отримати позику, проходить реєстрацію в особистому кабінеті на сайті товариства, оформляє заявку на сайті шляхом заповнення всіх полів заявки, що відмічені як обов`язкові для заповнення. Пунктами 6.10., 6.11., 6.12. Правил визначено, що товариство надає позику у порядку одночасного перерахування суми, зазначеної в договорі позики, на рахунок банківської платіжної картки, зазначеної в заявці. Перерахування грошових коштів здійснюється в строки не пізніше 1 (одного) робочого дня з дати підписання договору позики сторонами; датою укладення договору позики між товариством і позичальником є дата перерахування суми позики на банківський рахунок. На підставі заповненої [PERSON] заявки, 06 червня 2017 року між ТОВ «Веллфін» та [PERSON] було укладено договір позики № 202246, за яким позикодавець зобов`язувався надати грошові кошти у сумі 800 грн., а позичальник зобов`язувався до 26.06. 2017 року повернути позику та сплатити проценти за її користування. З пункту 1.3 Договору позики вбачається, що позика надається строком на 20 днів та має бути повернута згідно Графіку розрахунків (додаток до договору) до 26.06. 2017 року. Пунктом 1.5 Договору передбачено, що розмір основних процентів складає: 1,9% від суми позики, але не менше 30 грн. за перший день користування позикою, 1,9 % від суми позики, щоденно, за кожен день користування позикою, починаючи з другого дня користування позикою в межах строку позики, зазначеного в п. 1.3 цього Договору. Згідно визначеного сторонами графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною договору позики №202246 від 06.06.2017 року, повернення позики здійснюється позичальником 26.06.2017 року у сумі 1118.80 грн., з яких 800 грн. основна сума по договору та 318,80 грн. - сплата процентів за користування позикою. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ч.1 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Станом на дату звернення позивача до суду з даним позовом, відповідачем не виконано зобов`язання за договором позики. З матеріалів справи вбачається, а саме з наданої позивачем довідки щодо заборгованості, що станом на 28.07.2020р. загальна сума боргу [PERSON] перед позикодавцем становить 32003,65грн., з яких: 800,00 грн. - заборгованість за основною сумою позики, 16 811, 20грн. - заборгованість за процентами та 14 392, 45 грн.- заборгованість за простроченими процентами. Загальна кількість днів простроченої позики становить 1076 календарних днів. Згідно із ст. 638 цього Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до\~\~ст. 639 ЦК України\~договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до\~ст. 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За положеннями статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказана правова позиція висловлена у постанові Великої палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18. З урахуванням встановленого, суд приходить до висновку, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання не виконав, у передбачений в договорі строк кошти (суму позики) та нараховані відсотки за користування позикою не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість за основним зобов`язанням, яка складається із суми позики - 800 грн. та процентів за користування позикою в межах строку кредитування за період з 06.06.2017р. по 26.06.2017р. в сумі 318,80 грн. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного в договорі строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, а відтак в іншій частині позовних вимоги, слід відмовити. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір відповідно до\~Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 73,57грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved