Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Вінницької міської ради про визнання членом сім»ї померлої, визнання права користування жилим приміщенням та зобов"язання укласти договір найму жилого приміщення, мотивуючи свої вимоги тим, що з початку 2011 року він проживав однією сім"єю без реєстрації шлюбу з [PERSON], вони мали взаємні права та обов"язки, але не звернулися до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу. [INFO] у віці 45 років [PERSON] померла, про що в книзі реєстрації смертей зроблений відповідний актовий запис за №923 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 29 березня 2017 року. За весь час спільного проживання позивач та [PERSON] були пов"язані спільним побутом, разом вели спільне господарство, здійснювали покупки майна, відвідували знайомих, разом проводили святкування. Жоден з них за вказаний період не перебував у шлюбних стосунках з іншими особами. Вони проживали в квартирі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] або за місцем реєстрації позивача. Коли [PERSON] померла, позивач за власні кошти займався похованням та поминками. На даний час він продовжує проживати у вищевказаній квартирі, сплачує комунальні послуги. Близьких родичів у померлої немає. Так як позивач проживав з [PERSON] однією сім"єю без реєстрації шлюбу, він вважає себе спадкоємцем померлої, а тому у березні 2017 року він подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини, нотаріусом було відкрито спадкову справу та роз"яснено, що квартира не перебувала у власності померлої, але він має право звернутись до суду із позовом про встановлення факту постійного проживання однією сім"єю чоловіка та жінки без шлюбу та укладання договору найму жилого приміщення. Оскільки на сьогоднішній день позивач фактично вселився та проживає в даній квартирі, він звернувся до ЖЕО з проханням укласти договір найму жилого приміщення, але йому було відмовлено, в зв"язку з чим позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом, просить визнати його членом сім"ї [PERSON], яка померла [INFO], визнати за ним право користування жилим приміщенням та зобов"язати виконавчий комітет Вінницької міської ради укласти з ним договір найму жилого приміщення - квартири [ADDRESS]. Виконавчий комітет Вінницької міської ради звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про виселення з самовільно зайнятого жилого приміщення, який був об»єднаний ухвалою суду від 07 червня 2017 року в одне провадження, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до акту №3298 від 04 травня 2017 року комісії в складі інженерів ВРС ТОВ "ЖЕО" [PERSON], [PERSON] та заступника начальника ВРС ТОВ "ЖЕО" [PERSON], який був засвідчений в.о. директора ТОВ "ЖЕО" [PERSON], про те, що виходом на місце 04 травня 2017 року за адресою: [ADDRESS] було встановлено, що за вищезазначеною адресою зареєстрована [PERSON] Згідно даних особового рахунку [NUMBER] в квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно з довідкою ТОВ "ЖЕО" від 05 травня 2017 року за №2488 у спірній квартирі на даний час ніхто не зареєстрований. Станом на 05 травня 2017 року дана квартира не приватизована, отже, відповідно до ст.ст. 4, 5 ЖК УРСР, належить до державного житлового фонду та знаходиться у віданні територіальної громади, обслуговування даного будинку здійснює ТОВ "ЖЕО". Крім того, вищезазначеною комісією, зі слів сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON], було зафіксовано, що померла [PERSON] до дня смерті проживала одна без догляду. Відповідно до ст. 58 ЖК УРСР, єдиною підставою для вселення особи до жилого приміщення будинку державного або громадського житлового фонду є відповідний ордер, який видається на підставі рішення виконавчого комітету районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради народних депутатів. Проте, виконавчим комітетом Вінницької міської ради рішення про надання жилого приміщення в квартирі [ADDRESS] [PERSON] не приймалось, ордер на дану квартиру не видавався. Таким чином, [PERSON] самоправно заселився до спірної квартири, тому згідно ч. 3 ст. 116 ЖК УРСР, виконавчий комітет Вінницької міської ради просить виселити останнього із квартири [ADDRESS] без надання йому іншого житла. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю - [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Зустрічний позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні. Суду пояснила, що позивач [PERSON] вселився в спірну квартиру зі згоди покійної [PERSON] в 2011 році, вони разом зробили в квартирі «косметичний» ремонт. [PERSON] померла [INFO] у віці 45 років, причина смерті невідома. Позивач на той час знаходився у відрядженні. В квартирі ніхто не зареєстрований, позивач зареєструватися в квартирі не встиг. Коли [PERSON] померла, позивач займався її похованням за свої кошти. Позивач звернувся до нотаріальної контори про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено в зв»язку з тим, що квартира не перебувала у власності померлої. Представник відповідача за довіреністю - [PERSON] позов [PERSON] не визнав, зустрічний позов про виселення останнього зі спірної квартири підтримав, просив вимоги задовольнити. Суду пояснив, що позивач [PERSON] не надав суду доказів, що проживав однією сім»єю з померлою [PERSON], що вони вели спільне господарство. Була створена комісія, яка описала в спірній квартирі майно померлої [PERSON] і склала акт. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] - сусіди померлої [PERSON], суду пояснили, що з 2010-2011 року вони бачили періодично [PERSON], який ходив в магазин, гуляв з померлою [PERSON], курив на балконі, виносив сміття. Після смерті [PERSON] займався її похованням. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] - працівники ТОВ «ЖЕО» та Департаменту житлового господарства, суду пояснили, що створювалися комісії, які виходили за місцем проживання померлої [PERSON] і які встановили, зі слів сусідів, що остання проживала сама. Померла раптово. Були викликані працівники поліції та працівники ТОВ «ЖЕО». Останні здійснили опломбування квартири [ADDRESS] в присутності свідків, ключі передали на схоронність в ТОВ «ЖЕО». В квартирі також було описано майно померлої, про що був складений акт. В спірній квартирі ніхто не проживає, ніхто не зареєстрований, квартира державна. Заслухавши пояснення сторін, свідків, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] та в задоволенні зустрічного позову виконавчого комітету Вінницької міської ради слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. В судовому засіданні достовірно встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 29 березня 2017 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, [PERSON] померла [INFO] у віці 45 років, про що 29 березня 2017 року складено відповідний актовий запис за №923 (а.с. 7). [PERSON], згідно копії особового рахунку [NUMBER], проживала в державній квартирі [ADDRESS], квартиронаймачем якої зазначена [PERSON] - її покійна матір (а.с. 37). Згідно довідки ТОВ «ЖЕО» з місця проживання про склад сім»ї та реєстрацію від 05 травня 2017 року за №2488, квартира [ADDRESS] складається з двох кімнат, загальною площею 44,90 м. кв., знаходиться на обслуговуванні в ТОВ «ЖЕО», є державною власністю, в квартирі ніхто не зареєстрований (а.с. 38). Відповідно до наказу №17-р від 21 березня 2017 року «Про створення комісії для забезпечення схоронності квартири» в.о. директора Департаменту житлового господарства Вінницької міської ради [PERSON], у відповідності до ст. 154 ЖК УРСР, для забезпечення схоронності квартири за адресою: [ADDRESS], була створена комісія, яка зобов»язалась в термін до 30 березня 2017 року здійснити опломбування квартири [ADDRESS] та передати на схоронність ТОВ «ЖЕО» (а.с. 53). Згідно з актом №5292 від 20.06.2017 року комісією в складі інженера ВРС ТОВ «ЖЕО» [PERSON], начальника ВРС ТОВ «ЖЕО» [PERSON], з виходом на місце за адресою: [ADDRESS], зі слів сусідів: [PERSON], [PERSON], було встановлено, що на даний час у вищезазначеній квартирі ніхто не проживає ( а.с. 52 ). Згідно ст. ст. 3, 4, 7 СК України, сім»ю складають особи, які спільно проживають, пов»язані спільним побутом, мають взаємні права та обов»язки. Сім»я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. До таких осіб належать не тільки родичі наймача та його дружини, а й особа, з якою наймач фактично перебуває у шлюбних відносинах, опікуни, утриманці наймача тощо. Зазначені особи можуть бути віднесені до членів сім'ї наймача за умови, якщо вони: проживають разом з наймачем, тобто в одному спільному для них жилому помешканні; ведуть з ним спільне господарство, тобто мають спільні витрати - на ремонт, придбання речей, їжу, надання взаємної допомоги і т. д. За змістом ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім"ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім"ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім"ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім"ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 12 квітня 1985 року, №2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з"ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім"ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім"ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Таку ж правову позицію зазначив Верховний Суд України у своїй постанові від 11 липня 2012 року №6-60цс12. В позовній заяві позивач [PERSON] зазначив, що з початку 2011 року він почав проживати однією сім»єю без реєстрації шлюбу з [PERSON], вони були пов»язані спільним побутом, разом вели спільне господарство, здійснювали покупки майна, відвідували знайомих, разом проводили святкування. Після смерті [PERSON] він на даний час продовжує проживати у вищевказаній квартирі, сплачує всі комунальні послуги. Однак, жодного допустимого доказу на підтвердження цих обставин позивач [PERSON] та його представник [PERSON] суду не надали. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили, що вони лише періодично бачили [PERSON], який ходив в магазин, гуляв з померлою [PERSON], курив на балконі, виносив сміття. Після смерті [PERSON] займався її похованням. Однак це не підтверджує факт, що [PERSON] постійно проживав з померлою [PERSON] і вів з нею спільне господарство. Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO], а похована була лише 28 березня 2017 року, як пояснила свідок [PERSON] вона бачила як виносили тіло померлої і забирали в морг, коли [PERSON] померла, [PERSON] вона не бачила. Із наданої копії рахунка-замовлення поховання за №97 вбачаються протиріччя, зазначено, що поховання відбудеться «кл. Лука 28.01.2017», дата рахунка - замовлення також зазначена - 28.01.2017, а поховання [PERSON] відбулося 28 березня 2017 року, оригінал зазначеного документа позивачем [PERSON] та його представником суду наданий не був (а.с. 11, 26). Згідно копії паспорта серії [NUMBER], виданого 29 листопада 2007 року Ленінським ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області, [PERSON] з 13 травня 1993 року зареєстрований в [ADDRESS] (а.с. 4-5). Як пояснила в судовому засіданні представник позивача [PERSON], за цією адресою проживають діти позивача, а він проживав у [PERSON] Як вбачається із матеріалів справи, для забезпечення схоронності квартири за адресою: [ADDRESS], була створена комісія, яка зобов»язалась в термін до 30 березня 2017 року здійснити опломбування квартири [ADDRESS] та передати на схоронність ТОВ «ЖЕО». Відповідно до акта №3298 від 04 травня 2017 року, комісія в складі інженера ВРС ТОВ «ЖЕО» [PERSON], [PERSON], заступника начальника ВРС ТОВ «ЖЕО» [PERSON], виходом на місце за адресою: [ADDRESS], встановила, що [PERSON] - померла, виписана 24.04.2017 року. Зі слів сусідів [PERSON], [PERSON], [PERSON] було встановлено, що [PERSON] померла [INFO], проживала одна (без догляду) до дня смерті (а.с. 39). Згідно з актом №5292 від 20.06.2017 року комісією в складі інженера ВРС ТОВ «ЖЕО» [PERSON], начальника ВРС ТОВ «ЖЕО» [PERSON], з виходом на місце за адресою: [ADDRESS], зі слів сусідів: [PERSON], [PERSON], було встановлено, що на даний час у вищезазначеній квартирі ніхто не проживає (а.с. 52). Отже, вищезазначені докази спростовують той факт, що [PERSON] був членом сім"ї померлої [PERSON], що вони були пов"язані спільним побутом, разом вели спільне господарство, мали взаємні права та обов"язки. Також відсутні докази, що [PERSON] продовжує проживати у спірній квартирі та сплачує всі комунальні послуги. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні позову [PERSON] про визнання його членом сім»ї померлої [PERSON], визнання права користування жилим приміщенням та зобов»язання виконавчого комітету Вінницької міської ради укласти з ним договір найму жилого приміщення слід відмовити. Крім того, суд вважає, що в задоволенні зустрічного позову також слід відмовити, оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає, що підтверджується актом №5292 від 20.06.2017 року (а.с. 52). В зв"язку з відмовою в позовах судові витрати не стягуються. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed