Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на його користь загалом 4767,08 грн. у порядку відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди, тобто понесених витрат на його лікування, мотивуючи свої вимоги тим, що 05.01.2014 року відповідач, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, під час керування власним автомобілем [NUMBER], наближаючись до території будинковолодіння № 13 по вул. Будьонного в\~ с. Карпівці Чуднівського району Житомирської області, в порушення вимог п. п. 1.5, 2.3 б, 12.3 "Правил дорожнього руху" невірно оцінив дорожню обстановку, проявив безпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, в момент виявлення перешкоди, маючи технічну можливість запобігти наїду на пішохода, своєчасно не зменшив швидкості та не застосував термінового гальмування, продовжуючи свій рух далі, внаслідок чого передньою лівою частиною автомобіля скоїв наїзд на пішохода [PERSON], який отримав середнього ступеня тяжкості тілесні ушкодження. У судовому засіданні представник позивача підтримала вказані у позовній заяві вимоги та викладені у позовній заяві обставини справи, зазначивши, що крім затрат на лікування вона з сином змушені купляти пальне для поїздок в лікарню та на навчання, адже за станом здоров"я її сину фактично неможливо їздити у переповненому громадському транспорті. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, вказавши, що ліки видавалися позивачу безкоштовно, він не міг використати таку значну кількість накостильників, що вказані у позові, придбання пального на поїздки позивача нічим не обгрунтовано. Суд, вислухавши пояснення вказаних осіб, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Ч. 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об'єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Частина 1 ст.1195 ЦК України зазначає, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я фізичній особі, зобов"язана відшкодувати потерпілому, зокрема, витрати на придбання ліків. Водночас, згідно ст. 1193 ч. 4 ЦК України матеріальне становище відповідача не може бути підставою для зменшення розміру відшкодування завданої злочином шкоди. Вироком Чуднівського райсуду від 06.06.2014 року [PERSON] було визнано винним і засуджено за ст.ст. 135 ч. 1, 286 ч. 1 КК України до двох років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на два роки із звільненням від призначеного покарання з випробуванням згідно ст.75 КК України, встановивши йому однорічний іспитовий строк та поклавши передбачений ст.76 ч.1 п.3 КК України обов"язок, з послідуючим звільненням його від відбування призначеного судом покарання згідно ст. 1 п. "г" Закону України "Про амністію у 2014 році". При цьому його було визнано винним у тому, що він 05.01.2014 року близько 18 год. в порушення вимог п. п. 2.1 а, 2.9 а Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, не маючи посвідчення на право керування транспортними засобами та перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керував власним технічно справним автомобілем [NUMBER], рухаючись по проїзній частині вул. Будьонного в напрямку перехрестя з вул. Шевченка в с. Карпівці Чуднівського району Житомирської області, де, наближаючись до території домогосподарства № 13, в порушення вимог п. п. 1.5, 2.3 б, 12.3 вказаних Правил невірно оцінив дорожню обстановку, проявив безпечність і неуважність до дорожньої обстановки та її змін, в момент виявлення перешкоди, маючи технічну можливість запобігти наїду на пішохода, своєчасно не зменшив швидкості та не застосував термінового гальмування, продовжуючи свій рух далі, передньою лівою частиною автомобіля скоїв наїзд на пішохода [PERSON], який перетинав проїжджу частину дороги справа наліво по напрямку руху транспортного засобу, внаслідок чого [PERSON], отримав середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження у вигляді садна правого гомілково-ступневого суглобу, закритого перелому правої стегнової кістки в верхній третині та закритого 3-х кісточкового перелому правої гомілки. Ст. 61 ч. 4 ЦПК України передбачає, що вирок у кримінальній справі, який набрав законної сили, обов"язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно вказаного вироку суду із [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто 13101,97 грн. у порядку відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди та 15000 грн. у порядку відшкодування завданої злочином моральної шкоди. На підставі додатково поданих позивачем документів він просить суд стягнути з відповідача 4767,08 грн., що складаються із витрат на придбання лікувальних препаратів, бензину та сплату благодійних внесків. Відповідно до поданих позивачем у даному судовому процесі довідки КУ ЦМЛ № 2 від 23.04.2015 року № 706, виписок із історії хвороб (епікризів), аптечних чеків, накладних, товарних чеків на придбання медичних препаратів для особистого лікування [PERSON] було затрачено коштів на суму 1775,52 грн. на придбання ліків та резинових накостильників, а тому вказані витрати підлягають стягненню з відповідача. При цьому суд не приймає до уваги подані позивачем чеки щодо придбання тих медичних препаратів, щодо яких в історії хвороби та довіці КУ ЦМЛ № 2 від 23.04.2015 року № 706 не зазначено необхідність їх придбання за кошти пацієнта саме для проведення його лікування, пов"язаного з ДТП, а позивачем не надані додаткові докази щодо застосування даних медичних препаратів у процесі його лікування, хоча згідно ст. 60 ЦПК України саме на нього покладений даний обов"язок. Водночас, вимоги позивача щодо стягнення сплочених ним благодійних внесків на підставі поданих ним квитанцій не охоплюються сумою витрат на безпосереднє лікування хворого та не передбачають обов"язковість таких платежів (згідно їх характеру такі платежі є добровільною пожертвою), а тому не можуть бути задоволені судом. Не підлягають задоволенню судом також вимоги щодо відшкодування витрат на придбання пального, так як позивачем не надані належні та допустимі докази щодо здійснення поїздок з конкретно визначеною метою та витрачене на кожну із таких поїздок дизпальне, відсутній розрахунок витрат пального із зазначенням відстані поїздок та норми витрат пального відповідним транспортним засобом, наявність протипоказань у позивача щодо поїздок на громадському транспорті тощо. Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, з відповідача слід стягнути 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial