Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

Позивач просить стягнути на свою користь з відповідачів в солідарному порядку заборгованість з оплати за спожиті послуги з централізованого опалення у сумі 12 448 грн. 08 коп. В обґрунтування позову зазначає, що 29.01.2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір приєднання №0160490 щодо надання населенню послуг з централізованого опалення та підігріву питної води. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані та проживають в квартирі [ADDRESS] . Відповідачами неодноразово порушені встановлені законодавством України вимоги щодо своєчасної оплати за спожиті комунальні послуги. Всупереч вимогам договору №0160490, відповідачі з лютого 2019 року до квітень 2020 року включно не здійснили жодної оплати, внаслідок чого виникла заборгованість перед ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» у розмірі 6 922,00 грн. основного боргу. Ухвалою суду від 22.07.2021 року, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачі відзиву на позовну заяву не надали. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Судом встановлено, що 29.01.2013 року між Державним підприємством «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря» - «Машпроект» (далі ДП НВКГ «Зоря» - «Машпроект») та [PERSON] було укладено договір приєднання №0160490 щодо надання населенню послуг з централізованого опалення та підігріву питної води, зокрема до квартири №49 . Згідно довідки з Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Миколаївської міської ради «Зоря» від 04.01.2021 за вих. №8, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зареєстровані та проживають в квартирі [ADDRESS] . На ім`я [PERSON] відкрито особистий рахунок № [NUMBER] по отриманню послуг з централізованого опалення та підігріву питної води, що надаються підприємством. Позивач зазначає, що відповідачами неодноразово було порушено встановлені законодавством України, вимоги щодо своєчасної оплати за спожиті комунальні послуги, внаслідок чого у них виникла заборгованість, яка за період з лютого 2019 року до травня 2021 року становить 12 448 грн. 08. коп.. 20.10.2020 року на адресу [ADDRESS] листом №03/1-6058 було направлено нову редакцію договору з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії №0160490, з проханням підписати зазначений договір. Проте лист повернувся до позивача у зв`язку з закінченням терміну зберігання. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] з оплати за спожиті послуги з централізованого опалення по договору приєднання №0160490 від 29.01.2013 року станом на 01.06.2021 року, має заборгованість з оплати за спожиті послуги з централізованого опалення та підігріву питної води за період з січня 2018 року по жовтень 2020 року, яка становить 6922 грн.00 коп. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] з оплати за спожиті послуги з постачання теплової енергії по договору приєднання №0160490 від 29.01.2013 року станом на 01.06.2021 року, має заборгованість з оплати за спожиті послуги з постачання теплової енергії станом на 01.06.2021 рік, становить 5526 грн.08 коп., яка складається з 5 292 грн.14 коп. за період з листопада 2020 року до травня 2021 року, та 233 грн.94 коп. - абонентська плата. Як вбачається з листа ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» вих.№03/1-6058 від 20.10.2020 року [PERSON] було надіслано лист, в якому вказано, що відмова відповідачів від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким позивачем. Також в листі зазначено, що у разі не повідомлення протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору та не надання своїх заперечень, або протоколу розбіжностей до нього, договір вважається укладеним у редакції запропонованій виконавцем комунальної послуги. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, лист №03/1-6058 та проект договору не отримали (повернуто за закінченням терміну зберігання). Надання послуг фізичним особам з газопостачання регулюються Законами України: "Про захист прав споживачів" №1023-ХІІ, "Про житлово-комунальні послуги" №1875-IV та "Правилами надання населенню послуг з газопостачання", які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України №2246 від 09 грудня 1999 року, з подальшими змінами. Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004 р., який діяв в період виникнення спірних правовідносин і втратив чинність з 01.05.2019 року, а також Закону України «Про житлово-комунальні послуги» 2189-VIII від 09.11.2017 р., який введено в дію з 01.05.2019 р., правовідносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, мають ознаки зобов`язання, в силу яких виконавець комунальної послуги зобов`язаний забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, а споживач - оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-IV від 24.06.2004 р. (чинній на час виникнення спірних правовідносин) державна політика у сфері житлово-комунальних послуг базується на таких принципах: забезпечення раціонального використання наявних ресурсів та сталого розвитку населених пунктів; регулювання цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, перелік яких визначено цим Законом, з урахуванням досягнутого рівня соціально-економічного розвитку, природних особливостей відповідного регіону та технічних можливостей; забезпечення рівних можливостей доступу до отримання мінімальних норм житлово-комунальних послуг для споживачів незалежно від соціального, майнового стану, віку, місцеперебування та форми власності юридичних осіб тощо; забезпечення соціального захисту малозабезпечених громадян. Статтею 3 вказаного Закону передбачено, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг. Суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг. Згідно ст.9 вказаного Закону, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ч.1 ст.14 вказаного Закону залежно від порядку затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги вони поділяються на три групи: перша група - це житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які затверджують уповноважені центральні органи виконавчої влади, а у випадках, передбачених законом - національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Відповідно до ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону чинній на час виникнення спірних правовідносин, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», в редакції Закону чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору про надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Статтею 526 ЦК України визначені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, право відношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги, тому враховуючи неналежне виконання відповідачами зобов`язань, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно із ч.1 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2270 грн. 00 коп.

Outcome: approved