Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 10.11.2007 року сторони зареєстрували шлюб і прожили разом до грудня 2013 року. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: донька [PERSON] - [INFO] та донька [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося із-за різних поглядів на життя. Відповідач повністю усунувся від виконання батьківських обов"язків. Позивачка сама утримує спільних дітей. Менша донька сторін хворіє на діабет, потребує додаткових витрат на лікування. Позивачка не має постійного заробітку, отримує дохід від продажу овочів та фруктів з городу та допомоги рідних. Відповідач виїхав проживати в інший район Закарпатської області, офіційно ніде не працює, його доходи носять мінливий і не регулярний характер. Позивачка просить суд розірвати шлюб між сторонами, стягувати з [PERSON] аліменти на утримання доньок в розмірі по 700,00 грн. на кожну дитину, судові витрати та витрати за надання правової допомоги. Позивачка в судове засідання не з"явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Проти розгляду справи без участі відповідача не заперечує. Відповідач в судове засідання не з"явився, належним чином повідомелний про час та місце розгляду справи. Заяв та клопотань не подавав. Таким чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), представник позивача не заперечила проти ухвалення заочного рішення, тому суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.112 СК України суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсніпричини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя сторін. В судовому засіданні достовірними та належними доказами встановлено, що сторони уклали шлюб 10.11.2007 року у виконкомі Неветленфолівської сільської ради Виноградівського району за актовим записом №27. Від даного шлюбу народилося двоє дітей: донька [PERSON] - [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Одруження виявилось невдалим, причиною розпаду шлюбу виявилося те, що у сторін різні характери та погляди на життя, відсутнє взаємопорозуміння, міцної сім"ї сторони не створили. Шлюб існує тільки формально. Відповідно до вимог ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобов"язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім"ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов"язаний утверджувати в сім"ї повагу до матері. Дружина зобов"язана утверджувати в сім"ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім"ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України). Суд прийшов до переконання, що вимоги позову в частині розірвання шлюбу є обґрунтованими, та враховуючи, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, не бажаючи такий зберігати, наданий строк на примирення позитивних результатів не дав, такі вимоги підлягають задоволенню. Крім того, з пояснень позивачки слідує, що відповідач не надає матеріальну допомогу на сім"ю та утримання дітей. Згідно довідки виконавчого комітету Неветленфолівської сільської ради Виноградівського району №02-28/1150 від 04.07.2014 року, до складу сім"ї [PERSON] входять донька - [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO] Чоловік [PERSON] - [PERSON], [INFO], від січня 2014 року із сім"єю фактично не проживає, спільне домогосподарство із дружиною не веде. Обов"язками батьків по вихованню та розвитку дитини, відповідно до ст.150 СК України, є обов"язок піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. За змістом ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.6 ст.6 Сімейного кодексу України, жінка та чоловік мають рівні права і обов"язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім"ї. Тобто обов'язок утримувати дитину є рівним для обох батьків. Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Доказів наявності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину суду не надано. Отже, суд приходить до висновку, що звернення позивача із позовною вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини є підставним. Згідно ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач не має регулярного доходу, тому розмір аліментів слід визначити у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини; стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У разі зміни матеріального або сімейного стану чи погіршення здоров'я має право звернутись до суду для зменшення розміру аліментів у відповідності до ст.192 СК України. Розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до шести років встановлено Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014 р. № 719-VII та на час розгляду справи становить 1032,00 грн. Отже, оцінивши подані сторонами та досліджені під час судового розгляду справи докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що звернення позивача в частині стягнення аліментів на утримання дитини є підставним і підлягає до задоволення. Отже, розглянувши цивільну справу за позовом [PERSON] у межах заявлених вимог та на підставі поданих сторонами доказів, які оцінені судом у їх сукупності, з"ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін неповнолітніх дітей та обставини життя подружжя, з врахуванням того, що сторони шлюбним життям не живуть, що шлюб існує тільки формально, та враховуючи, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, суд встановив справжнє прагнення позивачки до розірвання шлюбу, а відтак приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін і їх неповнолітнім дітям, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, у зв"язку із чим позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей підлягають задоволенню повністю. Згідно приписів ч.1 ст.79 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому сума судових витрат судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп., що підтверджується квитанцією від 07.07.2014 року підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки в повному обсязі. Крім того, приймаючи до уваги, що позивачка при пред'явленні позову була звільнена від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", на виконання вимог ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача витрат за надання правової допомоги, то така задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. У відповідності до п.2 ч.3 ст.79 Цивільного процесуального кодексу України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, зокрема, належать витрати на правову допомогу. Витрати пов"язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної допомоги. Позивачкою не додано доказів про належну оплату правової допомоги, а відтак суд вважає, що в цій частині позову слід відмовити.

Outcome: partial