Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

26 вересня 2016 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку № 44, по вул. І. Федька в м. Миколаєві; зняти з ? частини житлового будинку, розташованого за адресою: м. Миколаїв, вул. І. Федька, 44, арешт, накладений постановою державного виконавця Корабельного ВДВС ММУЮ. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 01.09.1990 року, якому на праві власності належить житловий будинок № 44 по вул. І. Федька в м. Миколаєві, який він придбав за договором купівлі-продажу від 23.06.2006 р. Постановою державного виконавця Корабельного ВДВС ММУЮ було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно відповідача [PERSON], в тому числі і на житловий будинок по вул. І. Федька, 44 в м. Миколаєві. Позивачка зазначила, що вказаний житловий будинок є обєктом спільної сумісної власності, оскільки був придбаний в період шлюбу між нею та відповідачем, тому вона була вимушена звернутися до суду, для захисту свого права на частку будинку. Представник позивачки - [PERSON] надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] надав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. Представник відповідача [PERSON] митниці ДФС України надав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Представник Корабельного ВДВС ММУЮ в судове засідання не зявився, судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, доказів про поважність причин неявки суду не надав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 01.09.1990 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-МЛ № 342776 від 01.09.1990 року, актовий запис № 75. [PERSON] на праві власності належить житловий будинок № 44 по вулиці Івана Федька в м. Миколаєві, який він придбав за договором купівлі-продажу від 23.06.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] міського нотаріального округу [PERSON], р. № 1724, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 11066751 від 28.06.2006 року. Постановою державного виконавця Корабельного ВДВС ММУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника [PERSON], в рамках виконавчого провадження № 50489006. Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник може вимагати усунення перешкод у праві користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 6 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-14 у разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку. Як вбачається з п. 14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику про зняття арешту з майна"від 03.06.2016 р. "вирішуючи питання про належність арештованого майна, суди повинні керуватись нормами цивільного та сімейного законодавства, які діяли на час придбання майна, що регулюють право власності та його захист." Згідно з ч.1 ст. 60 ч.1 ст. 61 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Відповідно до ст. 60 Закону України (ст. 59 зазначеного закону в редакції на момент ухвалення рішення) "Про виконавче провадження" якщо особа (не боржник) вважає, що арешт накладено на належне їй майно, вона право звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно, та зняття з нього арешту. Оскільки житловий будинок № 44 по вул. Івана Федька в м. Миколаєві придбаний [PERSON] в 2006 році, тобто в період перебування його у шлюбі з [PERSON], то він є спільною сумісною власністю подружжя і частки\~в ній для сторін є рівними.\~\~\~\~ Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved