Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що 16.12.2013 року Публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк" та фізична особа, [PERSON] уклали кредитний договір №500439946. Відповідно до умов вище вказаного Кредитного договору, позивач (за Кредитним договором - Кредитор) зобов"язується надати Відповідачеві (за Договором - Позичальникові) кредит у сумі 46720 гривень у строк з 16.12.2013 року. Відповідно до умов договору, відповідач зобов"язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші предбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком №1 до нього. Банк свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит в сумі 46720 гривень. У порушення умов договору, [PERSON] свої зобов"язання, належним чином не виконав, в результаті чого станом на 26.08.2015 року має прострочену заборгованість, а саме: за кредитом - 35111,25 гривень, за відсотками - 569,10 гривень та по комісії 5125,49 гривень, штраф - 1400 гривень. На підставі наведеного просили стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість в сумі 42205,84 гривень, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1218 гривень. В судовому засіданні представник позивача ПАТ "Альфа-Банк", [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. На задоволенні позову наполягає. Відповідач, [PERSON] в судовому засіданні, позовні вимоги визнав. В своїх показах зазначив, що він дійсно допустив заборгованість по кредитному договору, однак через важкий матеріальний стан, просив відмовити у стягненні штрафу. Суд, заслухавши сторін,вивчивши матеріали справи, дослідивши наявні в справі докази, взявши до уваги письмові пояснення представника відповідачки, прийшов до наступного висновку. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між відповідачем,[PERSON] та Публічним акціонерним товариством "Альфа-Банк" 16.12.2013 року було укладено Кредитний договір №500439946, згідно якого Кредитор видав Позичальнику кредит у сумі 46720 гривень під 14,99 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту не пізніше 11.12.2017 року. При цьому відповідач взяв на себе зобов'язання своєчасно сплачувати кредитні кошти, платню за користування кредитом у визначені кредитним договором терміни згідно графіку погашення заборгованості по кредиту. У відповідності до ст.ст. 526, 611 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені). З розрахунку заборгованості за кредитним договором №500439946 від 15.12.2013 року судом встановлено, що станом на 26.08.2015 року, загальна заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 42205,84 гривень, що складається з наступного: за кредитом 35111,25 гривень; по відсотках - 569,10 гривень, по комісії - 5125,49 гривень, штраф - 1400 гривень. Разом з цим вимогу банку за вих. №77616-102-б/б від 07.09.2015 року про дострокове повернення кредиту відповідач [PERSON] проігнорував. Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідачем порушено умови кредитного договору, зокрема відповідач прострочив свої зобовязання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом, порушив графік погашення заборгованості за кредитом. Таким чином, на думку суду, має місце невчасне виконання зобовязання відповідачем. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ч. 1 ЦК України). Неустойка є засобом забезпечення зобов'язання та засобом цивільно-правової відповідальності за його порушення, відповідно до своєї правової природи неустойка не може розглядатися як засіб збагачення. Згідно п. 15 Кредитного договору укладеного між сторонами у разі порушення строків погашення заборгованості за кредитною лінією та або строків сплати процентів за користування кредитною лінією, а також інших платежів власник рахунку сплачує банку пеню за кожен день прострочення в розмірі подвійної процентної ставки, що визначена в п. 2 додаткової угоди від суми простроченої заборгованості. Частина 3\~статті 551 ЦК України\~з урахуванням положень статті 3 ЦК України\~щодо загальних засад цивільного законодавства та частини 4\~статті 10 ЦПК України\~щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за\~\~умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків, відповідна правова позиція, що є обов'язковою для застосування (ст.\~214\~ч. 2, ст.\~360-7\~ч. 1\~ЦПК України), висловлена у Постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 у справі № 6-100цс14. Відповідно до роз'яснень, наведених у п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин від 30 березня 2012 року № 5, положення ч.3 ст. ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка. Відповідач [PERSON], подав заяву про зменшення розміру неустойки (штрафу) у зв"язку із складним матеріальним становищем. Із акту обстеження матеріально-побутових умов від 23 жовтня 2015 року вбачається важке матеріалне становище відповідача по справі [PERSON]. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. А саме з відповідача слід стягнути заборгованість на загальну суму 40805,84 (сорок тисяч вісімсот п"ять) гривень 84 копійки, а саме: за кредитом - 35111,25 гривень; по відсотках - 569,10 гривень, по комісії - 5125,49 гривень. У стягненні штрафу у розмірі 1400 гривень слід відмовити. Окрім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача [PERSON] в користь ПАТ "Альфа-Банк" судові витрати, що складаються з 1218 гривень судового збору, сплачені позивачем при подачі позову до суду.

Outcome: partial