Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

У березні 2019 року публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» (далі - ПАТ «Українська залізниця») в особі регіональної філії «Львівська залізниця» звернулося до суду із позовом до [PERSON] , Запитівська селищна рада Кам`янка-Бузького району Львівської області про визнання недійсним державного акту на право приватної власності на земельну ділянку та визнання недійсним рішення селищної ради та скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Позов мотивовано тим, що з метою оформлення правовстановлюючих документів на право постійного користування землями смуги відведення залізниці, в межах смт. Запитів Кам"янка-Бузького району Львівської області, Державним територіально-галузевим об`єднанням «Львівська залізниця» (далі - ДТГО «Львівська залізниця) була розроблена Технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки загальною площею 22,3411 га ДТГО "Львівська залізниця" під існуючими об`єктами залізничного транспорту за напрямком "Львів - Ківерці" від 16 км + 592 м до 19 км + 22 м в адміністративних межах смт.Запитів Запитівської селищної ради Кам`янка - Бузького району Львівської області. Роботи щодо розроблення даної технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель виконувались в 2015 році КТ НВФ «Нові технології». В результаті польового обстеження виявлено, що на земельній ділянці смуги відведення залізниці частково розташовані суміжні земельні ділянки, які знаходяться в приватній власності громадян. Так, згідно Зведеного інвентаризаційного плану земельної ділянки смуги відведення ДТГО Львівська залізниця на ділянці «Львів - Ківерці» від 16 км + 592 м до 19 км + 22 мв адміністративних межах смт.Запитів Запитівської селищної ради Кам`янка - Бузького району Львівської області погодженого в тому числі відділом Держземагентства у Кам`янка - Бузькому районі Львівської області, встановлено, що [PERSON] відповідно до рішення Запитівської селищної ради Кам`янка-Бузького району Львівської області 17 серії 5 скликання від 03.04.2008 №12 та державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 803442 від 19.06.2009 передано у власність земельну ділянку площею 0,1270 га в межах смт. Запитів Кам`янка-Бузького району Львівської області (кадастровий номер-4622155400:01:008:0048). Частина зазначеної земельної ділянки площею 0,1248 га перетинається з земельною ділянкою смуги відведення залізниці. Власником вказаної земельної ділянки площею 0,1270 га, яка розташована по [ADDRESS] . Запитів був [PERSON] .. [INFO] [PERSON] помер, спадкоємцем його майна, зокрема, спірної земельної ділянки є його донька [PERSON] . Вважає, вищевказане рішення рішення Запитівської селищної ради Кам`янка-Бузького району Львівської області 17 серії 5 скликання від 03.04.2008 №12 та державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 803442 від 19.06.2009 такими, що суперечать законодавству, порушують права позивача на користування наданою йому відповідно до норм чинного законодавства земельною ділянкою для обслуговування залізничного полотна та забезпечення безпеки руху. Згідно Плану меж смуги відведення лінії Львів-Ківерці Львівскої залізничної дороги в адміністративних межах Кам`янка-Бузького району Львівської області», розроблений проектною організацією Дорпроект Південно- Західної залізницею у 1956 році, який є належним доказом землекористування залізниці, ширина смуги відведення на вказаній ділянці перегону становить 80,4 м від осі колії. Земельна ділянка надана [PERSON] частково входить у ширину смуги відведення залізниці і загальна площа перетину земельної ділянки в смузі відведення залізниці становить 0,1270 га. На земельній ділянці, розміри якої визначені зазначеним Планом смуги відведення, розташований об`єкт залізничного транспорту за напрямком «Львів - Ківерці» від від 16 км + 592 м до 19 км + 22 м в адміністративних межах смт.Запитів Запитівської селищної ради Кам`янка - Бузького району Львівської област, яка є державною власністю і перебуває на балансі ДТГО «Львівська залізниця». Кам"янка-Бузькою міською радою перевищено свої повноваження у частині розпорядження земельними ділянками державної власності під залізницями, оскільки відповідно до частини четвертої статті 84 ЗК України до земель державної власності, які не можуть передаватися у приватну власність належать землі під державними залізницями. Посилаючись на викладені обставини, ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» просила визнати недійсним рішення Запитівської селищної ради Кам`янка-Бузького району Львівської області 17 сесії 5 скликання №12 від 03.04.2008, визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 803442 від 19.06.2009, скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 10.10.2012, зареєстрованого в реєстрі речових прав на нерухоме майно №1167, стягнути з відповідачів судові витрати. Ухвалою судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 04.04.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. 28.11.2020 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти позову, зазначає, що позов є безпідставним та необґрунтованим, тому не може бути задоволений. Вказує, що ні її батько при отриманні земельної ділянки під забудову, будівництві будинку та оформленні прав на нього, ні вона, при отриманні свідоцтва про право на спадщину, жодним чином не порушили ніяких вимог законодавства. У квітні 2008 року у відповідності до чинного законодавства її батько [PERSON] остаточно завершив оформлення права власності на земельну ділянку, отримавши рішення про передачу в приватну власність земельну ділянку, згідно рішення Запитівської селищної ради №12 від 03.04.2008. Таким чином, у жовтні 2013 вона після смерті батька стала власницею спірної земельної ділянки. Вказує на те, що її земельна ділянка жодним чином не перетинається із земельною ділянкою залізниці, оскільки з трьох сторін оточена сусідами та з четвертої сторони знаходяться землі загального користування [ADDRESS] . Також зазначає, що до спірних правовідносин має засовуватись саме той закон та його редакція, які були чинними на момент їх виникнення. Вважає, що Закони України «Про транспорт» та «Про залізничний транспорт» на які посилається позивач чинні відповідно з 1994 та 1996 року, в тому не регулюють питання надання в користування земельної ділянки, яке вирішувалося стном на 1970 рік. На момент набуття чинності цих законів, вказана земельна ділянка, уже була у користуванні її батька на підставі Свідоцтва про право особистої власності від 29.09.1990. Зазначає, що «План границ полоси отвода линии Львов-Киверци Львовска ж.д. в административних границах Ново-Яричевського р-на Львовской обл...» та Технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки загальною площею 22,3411 га га Державному територіальному - галузевому об`єднанню «Львівська залізниця під існуючими об`єктами залізничного транспорту за напрямком «Львів-Ківерці» від 16 км +592 м до 19 км + 22 м в адміністративних межах смт. Запитів Запитівської сільської ради Кам`янка- Бузького району Львівської області не є документами, що підтверджують право користування земельною ділянкою та не є правовстановлюючим документом. Крім того, зазначає, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки позивач впродовж більше сорока восьми років не вчиняв жодних дій для того, щоб з`ясувати стан земельної ділянки ні на час передачі її в користування батькові у 1970 році, ні на час її забудови, яка відбулася у 1971-1973 роках, ні на час її передачі в приватну власнісь в [NUMBER] , ні на час переоформлення спадщини у 2013 році. Однак позивач вказує на те, що ним лише у 2016 році на підставі акту від 16.11.2016 виявлено накладення земельних ділянок . Просить застосувати строки позовної давності. Позивачем 31.01.2020 подано відповідь на відзив відповідача [PERSON] , в якому зазначає, що наявність чи відсутність у ДТГО "Львівська залізниця" документів, які посвідчують право на користування земельною ділянкою, не змінює її правового статусу, який грунтується на визначеному законом юридичному факті належності до земель залізничного транспорту, оскільки його вже визначено законом. Щодо застосування строків позовної давності та наслідків пропущення строків звернення до суду, наголошує на те, що днем коли позивач довідався про порушення його прав була дата відповідного акту №13 від 29.02.2016 про виконання внутрішнього зобов`язання інвентаризації земельних ділянок згідно внутрішнього зобов`язання №Л П-142774-НЮ 15.12.2014 і відповідно позивач з цього моменту довідався про порушення відповідачем й прав на спірну земельну ділянку, під час ознайомлення з даним актом та з вищевказаною Технічною документацією, а тому строк позовної давності ними не є пропущеним. Ухвалою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 05.03.2020 закрито підготовче засідання та призначено судовий розгляд справи. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав в повному обсязі з мотивів наведених у позовні заяві та відповіді на відзив та просив такий задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві, просив відмовити у задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог, крім того просив застосувати строк позовної давності. Представник відповідача Запитівської селищної ради в судові засідання не з`являвся, причин неяки не повідомив. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Згідно положень ст.ст.12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 68 ЗК України до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв`язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту. Згідно статті 6 Закону України «Про залізничний транспорт», частини першої статті 23 Закону України «Про транспорт» до земель залізничного транспорту належать землі, надані в користування підприємствам і організаціям залізничного транспорту відповідно до чинного законодавства України. Відповідно до ст.68 Земельного Кодексу України, ст.6 Закону України «Про залізничний транспорт», до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв`язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту. Такі землі призначені для виконання покладених на підприємства і організації залізничного транспорту завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення, забезпечення безпеки руху і розвитку об`єктів залізничного транспорту. За змістом пункту а) частини четвертої статті 84 ЗК України землі під державними залізницями належать до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність. Згідно із частиною першою, другою\~статті 6 Закону України «Про залізничний транспорт»\~землі, що надаються в користування для потреб залізничного транспорту, визначаються відповідно до\~ЗК\~України та\~Закону України «Про транспорт». До земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв`язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту. Матеріалами справи встановлено, що позивач на підтвердження права постійного користування землями смуги відведення, зокрема в адміністративних межах смт.Запитів Запитівської селищної ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, надав План меж смуги відведення лінії Львів-Ківерці Львівскої залізничної дороги в адміністративних межах Кам`янка-Бузького району Львівської області від 10 до км 24, розроблений проектною організацією Дорпроект Південно- Західної залізницею у 1956 році. Також позивачем подано технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки загальною площею 22,3411 га Державного територіально-галузевого об`єднання «Львівська залізниця» під існуючими об`єктами залізничного транспорту за напрямком Львів-Ківерці від 16 км + 592м до 19 км + 22 м в межах смт.Запитів Запитівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області для забезпечення функціонування залізничного транспорту. Рішенням 17 сесії 5 скликання Запитівської селищної ради Кам`янка-Бузького району Львівської області №12 від 03.04.2008 [PERSON] передано у приватну власність для обслуговування житлового будинку з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку земельну ділянку площею 0,1270 га, яка знаходиться в [ADDRESS] . На підставі вказаного рішення Запитівською селищною радою Кам`янка-Бузького району Львівської області [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 803442 від 19.06.2009. Як видно з свідоцтва про право на спадщину за заповітом, спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] є його донька [PERSON] , зокрема земельної ділянки площею 0,1271 га, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №803442 від 19.06.2009, кадастровий номер 4622155400:01:008:0048. Встановлено, що на замовлення ДТГО «Львівська залізниця» була розроблена Технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки загальною площею 22,3411 га Державному територіально-галузевому об`єднанню "Львівська залізниця" під існуючими об`єктами залізничного транспорту за напрямком "Львів - Ківерці" від 16 км + 592 м до 19 км + 22 м в адміністративних межах смт. Запитів Запитівської селищної ради Кам`янка-Бузького району Львівської області. Роботи щодо розроблення даної технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель виконувались в 2015 році КТ НВФ «Нові технології». В результаті виконаних робітвстановлено, що площа земельних ділянок ДТГО Львівська залізниця на ділянці Львів - Ківерці від 16 км + 592 м до 19 км + 22 м в адміністративних межах міста Кам`янка - Бузька Кам`янка - Бузького району Львівської області становить 22,3411 га. При польовому обстеженні виявлено, що частина земельній ділянки, яка перебуває у власності [PERSON] , саме площею 0,1248 га, накладається на смугу відведення залізниці. Із вказаних матеріалів також вбачається, що частина земельної ділянки, що перебуває у власності [PERSON] є частиною смуги відведення залізниці, що підтверджується технічною документацією із землеустрою щодо інвентаризації площею 22,3411 га ДТГО «Львівська залізниця» під існуючим об`єктом за напрямком «Львів-Ківерці в адміністративних межах Кам`янка-Бузького району Львівської області, Планом меж смуги відведення лінії Львів-Ківерці Львівської залізниці в адміністративних межах Кам"янка-Бузького району, 1956 року та вона належить до земель транспорту, ПАТ «Українська залізниця» в особі ДТГО «Львівська залізниця» є належним користувачем цієї спірної земельної ділянки відповідно до законодавства. Таким чином, частина земельної ділянки, що перебуває у власності [PERSON] накладається на землю залізничного транспорту, яка перебуває у користуванні ДГТО «Львівська залізниця». Разом з тим, до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу можна звернутися в межах строку позовної давності. Відповідачем [PERSON] подано заяву про застосування строку позовної давності до вимог ПАТ «Українська залізниця». Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення й застосування конвенції (п.1 ст.32 конвенції), наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце в далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту з плином часу (п.51 рішення від 22.10.96 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; п.570 рішення від 20.09.2011 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», що містяться в ст. 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, мусить довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Позовна давність забезпечує юридичну визначеність правовідносин сторін та остаточність судових рішень, запобігаючи порушенню прав відповідача. Питання щодо поважності причин пропуску позовної давності, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача причин унеможливлювали або істотно утруднювали подання позову, вирішуються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, а тому перед застосуванням позовної давності належить з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові у зв`язку з його необґрунтованістю. У разі встановлення судом порушеного права, але позовна давність за такими вимогами сплила, про що заявила інша сторона, суд відмовляє у позові у зв`язку зі спливом позовної давності, як самостійної підстави, за відсутності визнаних судом поважних причин її пропуску, на які посилався позивач. За змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Разом з тим, позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки як вбачається з пояснень позивача, на які вказує відповідач [PERSON] в заяві про застосування строків позовної давної, що роботи щодо розроблення «Технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки загальною площею 22,3411 га ДТГО «Львівська залізниця» під існуючими об`єктами залізничного транспорту за напрямком «Львів-Ківерці» виконувались в 2015 році КТ НВФ «Нові технології» і що в результаті польового обстеження та при аналізі наданої інформації з електронної бази Державного земельного кадастру встановлено, що на земельній ділянці смуги відведення залізниці частково розташовані суміжні земельні ділянки, які знаходяться в приватній власності громадян та встановлює що ніби то його права порушено. Отже,\~перебіг трирічного\~строку позовної\~давності почався\~2015\~року та\~закінчився в\~грудні 2018\~року,\~із вказаним\~позовом\~\~ПАТ «Українська\~залізниця» в\~особі регіональної\~філії «Львівська\~залізниця» звернулося\~ 28.02.2020, як вбачається\~із штампу\~на конверті,\~що надійшов\~до суду. Доводи представника позивача про те, що про порушення свого права позивачу стало відомо лише 29.02.2016 року в день складання акту №8 про виконання внутрішнього зобов`язання з інвентаризації земельних ділянок згідно внутрішнього зобов`язання Л/П-142774-НЮ від 15.12.2014 між виконавцем Філії «Проекто-вишукувальний інститут залізничного транспорту" ПАТ «Українська залізниця» та замовником Регіональної філії «Львівська залізниця» ПАТ «Українська залізниця» є безпідставними та такими, що не ґрунтується на встановлених судом обставинах справи, оскільки перебіг позовної давності починається з часу, коли позивач дізнався про порушення свого права. За таких\~обставин,\~суд дійшов\~висновку про\~пропуск позивачем\~позовної давності\~на звернення\~до суду\~з вимогою\~про визнання\~недійсними рішення Запитівської селищної ради Кам`янка-Бузького району Львівської області 17 сесії 5 скликання від 03.04.2008 №12 та державного\~акта про\~право власності\~на земельну\~ділянку серії\~ЯЖ №803442 від 19.06.2009 та скасування свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.10.2012, зареєстрованого в реєстрі речових прав на нерухоме майно №1167. \~ \~ \~ \~Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, оскільки заявником пропущено, встановлений\~статтею 257 ЦК України\~строк, про застосування якого наполягав відповідач. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України, судовий збір покладається на позивача

Outcome: dismissed