Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 181 707,42 грн. та витрати з оплати судового збору у розмірі 2102,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24.04.2020 року в м. Львові сталася ДТП, за участю автомобіля «Lexus RX», д.н.з. [NUMBER] , автомобіля «Volkswagen golf», д.н.з. [NUMBER] та автомобіля «Dacia Logan», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті ДТП зазначені транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Зазначає, що згідно постанови Залізничного районного суду м. Львова від 14.05.2020 року та постанови Львівського апеляційного суду від 16.09.2020 року особою, винною у скоєнні ДТП, є [PERSON] , якого було притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Згідно рахунку-фактури - вартість відновлювального ремонту застрахованого автомобіля «Lexus RX». д.н.з. [NUMBER] складає 311 707,42 грн. Стверджує, що у встановленому порядку позивач відшкодував власнику застрахованого автомобіля 311 707,42 грн., що підтверджується страховим актом та платіжним дорученням, та набув права зворотної вимоги до особи, винної у завданні шкоди та її страховика у розмірі фактично сплачених коштів. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Dacia Logan», д.н.з. [NUMBER] на момент скоєння ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «Саламандра», до якого позивач звернувся із заявою про компенсацію суми страхової виплати за договором добровільного страхування у розмірі 130 000, 00 грн. - в межах ліміту відповідальності страховика відповідача.ПрАТ «СК «Саламандра» 03.08.2020 року здійснила виплату на користь ПрАТ «СК «ВУСО» у розмірі 130 000,00 грн. Подає розрахунок позовних вимог, за яким просить стягнути з відповідача 181 707,42 грн. різницю між сумою страхового відшкодування за Полісом та фактично завданих збитків, та 2102,00 грн. витрат з оплати судового збору. Ухвалою судді Залізничного районного суду м. Львова від 14.12.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) осіб. Третьою особою залучено ПрАТ «СК «Саламандра». 22.12.2020 року до суду надійшла заява-клопотання [PERSON] про залишення позовної заяви без розгляду. 16.01.2021 року відповідач подав до суду відзив на позов, у якому зазначив, що пред`явлення представником позивача вимоги про виплату страхового відшкодування в розмірі повної вартості відновлювального ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу є неправомірним. Вважає документи, на підставі яких грунтується розрахунок відшкодування, недопустимими та неналежними доказами. Вказує, що потерпілим згідно постанов про адміністративне правопорушення є [PERSON] , а особою, якій здійснено відшкодування є [PERSON] , а відтак неможливо встановити тотожність цих людей. Також додає, що він є учасником бойових дій та звільнений від сплати судового збору. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Ухвалою Залізничного районного суду від 18.01.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання [PERSON] про залишення позовної заяви без розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Був належно повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.57). У своїй заяві просив суд розглядати справу без його участі на підставі наявних матеріалів (а.с.64-65). Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися. Відповідач був належно повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомив (а.с.56). 18.01.2021 року до суду надійшла заява від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про розгляд справи без її участі за наявними матеріалами. Просить відмовити у задоволені позову повністю з мотивів наведених у відзиві на позов (а.с.90-92) Представник третьої особи ПрАТ «СК «Саламандра» у судове засідання не з`явився, був належно повідомлений про розгляд справи. (а.с.58). Своїм правом на подачу пояснень третьої особи Товариство не скористалося. Суд, вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних матеріалів за відсутності представника позивача, відповідача, представника третьої особи, що відповідає вимогам ч.1 ст.223 ЦПК. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що договором добровільного страхування наземного транспорту, укладеного 16.01.2020 року між ПАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] , застраховано від ризику пошкодження, зокрема дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб марки «Lexus RX», д.н.з. [NUMBER] , 2019 року випуску (а.с.13-18). Договором добровільного страхування засобів наземного транспорту ЕР/194321649, укладеним між ПрАТ «СК «Саламандра» та [PERSON] , застраховано транспортний засіб «Dacia Logan», д.н.з. [NUMBER] . Ліміт за шкоду, заподіяну майну, становить 130 000,00 грн., франшиза відповідно до договору становить 0,00% від страхової суми (а.с.44). Встановлено також, що відповідача визнано винним за те, що 24.04.2020 року о 21 год. 55 хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Dacia Logan», д.н.з. [NUMBER] , на вул. Наукова, 2Д у м. Львові, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Lexus RX», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який зупинився попереду та по інерції автомобіль під керуванням [PERSON] також здійснив зіткнення з автомобілем марки «Volkswagen Golf», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який зупинився попереду, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, що завдало матеріальні збитки, порушивши Правила дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Постановою Львівського апеляційного суду від 16.09.2020 року постанови судді Залізничного районного суду м.Львова від 14.05.2020 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП та постанову судді Залізничного районного суду м.Львова від 3 серпня 2020 року про виправлення описки залишено без змін, а апеляційну скаргу [PERSON] - без задоволення (а.с.26-33). Потерпілий [PERSON] 27.04.2020 року, звернувся до позивача із заявою щодо страхового відшкодування, шляхом складення Акту протоколу огляду ТЗ та заяви на виплату (а.с.34-36). Згідно із Рахунку-фактури №ДМ00003795 від 28.04.2020 року ТзОВ «Сервісний центр «Діамант», Акту виконаних робіт №88216 від 30.05.2020 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Lexus RX». д.н.з. [NUMBER] , складає 311 707,42 грн.(а.с.37-41). Відповідно до страхового акту №2329213-1 від 19.05.2020 року (а.с.42), сума збитку, яка підлягає відшкодуванню становить 311 707,42 грн., які було сплачено на рахунок Сервісного центру «Діамант» за платіжним дорученням №13402 від 19.04.2020 року (а.с.43). Судом також встановлено, що відповідно до Полісу ЕР №194321649, який діяв на час вчинення ДТП, 24.04.2020 року, «Dacia Logan», д.н.з. [NUMBER] , страховиком останнього було ПрАТ «СК «Саламандра»», якій 05.06.2020 року було скеровано заяву №4014/2 про компенсацію суми страхової виплати у розмірі 311 707,42 грн. (а.с.45). Позивач стверджує, що ПрАТ «СК «Саламандра»» було здійснено виплату відшкодування в межах ліміту відповідальності, а саме у розмірі 130 000, 00 грн., що підтверджується копією довідки від 09.11.2020 року №7978 виданою ПрАТ «СК «ВУСО» (а.с.46). Відповідачу [PERSON] позивачем було надіслано претензію №4372 від 19.06.2020 року про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, в сумі 181 707, 42 грн. (в порядку регресу) (а.с.47,48). Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд вважає встановленими обставини про те, що [PERSON] є винуватим у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, яке полягало у тому, що 24.04.2020 року о 21 год. 55 хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом «Dacia Logan», д.н.з. [NUMBER] , на вул. Наукова, 2Д у м. Львові, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Lexus RX». д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, що завдало матеріальних збитків. Суд критично ставиться до доводів відповідача про те, що потерпілим згідно постанов про адміністративне правопорушення визнано [PERSON] , а не [PERSON] , оскільки дана обставина, яку суд вважає опискою, не впливає на встановлення питання вчинення адміністративного правопорушення відповідачем. Крім цього, з даних підстав [PERSON] постанову Залізничного районного суду м.Львова про притягнення його до відповідальності не оскаржував. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, ЦК, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Згідно з частиною другою статті 999 ЦК України, до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. За змістом пункту 2.1 статті 2 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Статті 979 ЦК України та 16 Закону України "Про страхування" визначають, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України "Про страхування", здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За загальним правилом, згідно з положеннями статті 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Отже, виконання обов`язку з відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" покладено на страховика (винної особи), у межах, встановлених цим Законом, та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Разом із тим порядок відшкодування шкоди особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, встановлено статтею 1194 ЦК, за змістом якої особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). У разі якщо деліктні відносини поєдналися з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування є страховик завдавача шкоди. Такий страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно із цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виникло обов`язку з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених статтею 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. У такому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Вказане відповідає правовим позиціям Верховного Суду, викладеним у постановах від 10 липня 2018 року у справі №922/1436/17, від 03 жовтня 2018 року у справі №760/15471/15-ц, від 04 липня 2018 року у справі №755/180006/18-ц, які суд враховує відповідно до положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України. Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Виходячи з наведеного, у ПрАТ «СК «Саламандра»», у зв`язку з настанням страхового випадку (ДТП), виник обов`язок відшкодувати позивачеві шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком і в межах суми (фактичних затрат), право на вимогу якої перейшло до позивача у зв`язку з виплатою страхового відшкодування. Позивач визнає та іншими учасниками не заперечується, що ПрАТ «СК «Саламандра» сплатило на рахунок позивача 130 000 грн. Призначення платежу - страхове відшкодування за ремонт авто. За таких обставин, саме [PERSON] , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язаний сплатити ПАТ «СК`ВУСО», різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відносини між [PERSON] та ПАТ «СК «ВУСО», яким було застраховано автомобіль марки «Lexus RX», д.н.з. [NUMBER] , регулюютьсяЗаконом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та умовами, визначеними в договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та, якими, зокрема, передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу без урахуванням амортизаційного зносу запчастин, деталей, матеріалів. (п. 5.1 Договору) (а.с.13). Суд приймає до уваги розрахунок сплаченого страхового відшкодування, наданий представником позивача. Доводи про те, що рахунок-фактура, виданий ТзОВ «Сервісний центр «Діамант» 28.04.2020 року є неналежним доказом, оскільки не містить підпису відповідальної особи та печатки Товариства, спростовуються матеріалами справи, а відтак суд не бере їх до уваги. Оцінюючи розрахунок страхового відшкодування, заявленого позивачем, суд враховує також Акт виконаних робіт, складений ТзОВ «Сервісний центр «Діамант», відповідно до якого вартість виконаних робіт згідно із переліком становить 311 707,42 грн., та вважає їх належними та допустимими доказами у справі. Враховуючи наведене, суд вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь ПрАТ «СК «ВУСО», виплаченого страхового відшкодування в розмірі 181 707,42 грн. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до частини 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виходячи із копії посвідчення серія [NUMBER] , видане 20.05.2015 року, [PERSON] має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій. Відповідно до п. 13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Суд вважає, що подання позову про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, не є порушенням прав [PERSON] як учасника бойових дій, а відтак з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved