Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Представник позивача в позовній заяві просив стягнути з відповідача на користь банку 47516,50 грн боргу за кредитним договором №б/н від 27 листопада 2012 року, в тому числі заборгованість по тілу кредиту в сумі 415,37 грн, заборгованість за процентами в сумі 39702,25 грн, заборгованість за пенею в сумі 4660,00 грн, заборгованість по штрафам в сумі 2738,88 грн та 1762,00 грн судових витрат. Ухвалою суду від 21 березня 2018 року відкрито спрощене провадження у справі (а.с. 45). Представник позивача подав клопотання разом з позовною заявою, в якому позовні вимоги підтримав повністю та просив розглянути справу без виклику сторін в порядку спрощеного провадження. Відповідачу за адресою, вказаною в позовній заяві та підтвердженою на запит суду в порядку частини сьомої статті 187 ЦПК України (а.с. 44), було надіслано ухвалу про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та додатками до неї. Відповідач був вчасно повідомлений про місце та строки розгляду справи в порядку спрощеного провадження (а.с. 48), про визначений строк для надання відзиву на позов, однак заяву про участь у судовому засіданні не подавав, відзиву на позовну заяву не надіслав, заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та щодо укладення кредитного договору і розміру заборгованості не надсилав. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні установлені такі фактичні обставини та відповідні їм спірні правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача як на підставу своїх позовних вимог вказав, що права позивача були порушені тим, що відповідач не виконав своїх зобов'язань за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість. Предмет позову - стягнення заборгованості за кредитним договором. У судовому засіданні установлено, що 27 листопада 2012 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № б/н, згідно з яким відповідач отримав кредит у в сумі 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платтіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з "Умовами та Правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві (а.с.7). Відповідно до пунктів 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Умов та правил надання банківських послуг клієнт надає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт надає свою згоду у любий момент його змінити (зменшити, збільшити або анулювати). Підписання договору є прямою і безумовною згодою держателя відносно прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідно до пункту 1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг банк має право проводити зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків, про що він зобовязаний не менш, ніж за сім днів до введення змін проінформувати клієнта. Якщо протягом семи днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду із змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Відповідно до пункту 2.1.1.5.5. Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобовязаний погашати заборгованість по кредиту, процентах за користування ним, по перевитратах платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Відповідно до пункту 2.1.1.5.6. Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобовязаний у випадку невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання по поверненню кредиту, в т.ч. і простроченого кредиту та овердрафту, оплати винагороди банку. Відповідно до пункту 2.1.1.5.7. Умов та правил надання банківських послуг держатель зобовязаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою уникнення овердрафту. Відповідно до пункту 2.1.1.7.6., пункту 1.1.5.32 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, клієнт зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій. Відповідно до пункту 1.1.5.25 Умов та правил надання банківських послуг за несвоєчасну оплату послуг, що передбачені договором, умовами і правилами, клієнт платить банку по кожному випадку порушення пеню у розмірі 0,1% від суми заборгованості, але не вище подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період, за який платиться пеня, за кожен день прострочки. Також порядок нарахування пені вказаний у пункті. 2.1.1.12.6 Умов та правил надання банківських послуг за виникнення прострочених зобовязань. Відповідно до пункту 2.1.1.12.6.3. Умов та правил надання банківських послуг відсотки за користування кредитом і/або овердрафтом нараховуються на дату їх сплати, при цьому відсотки нараховуються щомісячно за кожний календарний день за фактично використані в рахунок кредиту і/або овердрафта кошти з дня списання суми з карткового рахунку до дня коли кредиті/або овердрафт стає простроченим кредитом. Відповідно до пункту 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна із сторін не проінформує другу сторону про припинення договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідно до пункту1.1.7.3. Умов та правил надання банківських послуг картрахунки відкриті на невизначений термін за виключеннями, що встановлені правилами. Оцінюючи вищеперераховані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, суд згідно з положеннями статей 77, 78, 79, 80 цього ж Кодексу вважає ці докази належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, одержані у встановленому законом порядку, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 509 ЦК України між сторонами виникло зобовязання правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обовязку. Згідно з частиною першою статті 634 ЦК України договором про приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (частина перша статті 1048 ЦК України). У зв'язку з неналежним виконання відповідачем зобов'язань за вищезазначеним договором станом на 31 грудня 2017 року виникла прострочена заборгованість по тілу кредиту в сумі 415,37 грн, заборгованість за процентами в сумі 39702,25 грн, заборгованість за пенею та комісією в сумі 4660,00 грн, заборгованість по штрафам в сумі 2738,88 грн, а всього 47516,50 грн (а.с.5-6). Відповідно до вимог статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу (стаття 526 ЦК України). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до частин другої та третьої статті 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення виконання. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. При вирішенні спору суд враховує, що цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному представником позивача в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про безпідставність позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені та штрафу одночасно. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Відповідач порушив взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, а тому з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом, відсотками та штрафними санкціями, нарахованими у зв'язку з простроченням виконання грошового зобов'язання. Крім того, з відповідача, в силу частини першої статті 141 ЦПК України, необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати, понесені ним при подачі позовної заяви до суду (а.с.1) в розмірі 1762 грн.

Outcome: partial