Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

П озивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку в порядку спадкування за законом, виділ в натурі 1/2 частини будинку та 1/2 частини спадкової земельної ділянки, посилаючись на те, що [INFO] померла його матір [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно до складу якого уввійшов житловий будинок та земельна ділянка. Спадкодавиця заповіту не залишила. Спадкоємцями першої черги за законом є позивач, як син померлої та відповідачка як її донька. Звернувшись до нотаріальної контори для отримання свідоцтва на право на спадщину він та відповідач отримали свідоцтво на земельну ділянку, а що стосується житлового будинку їм було відмовлено в зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадковий будинок та рекомендовано звернутися до суду. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали і суду пояснили, що відповідачка звернулася до суду про визнання за нею права власності на житловий будинок в порядку спадкування і за рішенням суду за нею визнано 1/2 частину спадкового будинку. Він, як спадкоємець з позовом до суду не звертався так, як вважав при прийняті рішення суд, врахує і його право, та визнає за ним також право власності на належну йому частину спадкового будинку. В ході слухання справи було проведено три експертизи для встановлення можливих варіантів виділення часток в натурі але суд, в цій частині позовних вимог відмовив. На даний час позивач не має можливості будь-яким іншим способом визнати за собою право на спадкове майно, окрім як визнання цього права в порядку спадкування за рішенням суду і просить суд виділити його частку спадкового майна в натурі, врахувавши варіант перший, висновку експерта, який був наданий при розгляді попередньої справи за позовом відповідачки. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, а саме не заперечували проти визнання за позивачем права власності на 1/2 частину житлового будинку, як спадщину після смерті матері але заперечували проти виділення частки за експертизою на яку послався позивач. Вважають, будинок перебуває в такому стані, що при його реконструкції він може завалитися. Згідні на компенсацію позивачу його частки. Третя особа - Паляниченська сільська рада надала до суду письмову заяву де просять справу слухати у відсутність їх представника. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши докази по справі, суд вважає позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Так, матеріалами справи встановлено, що [INFO] померла мати позивача та відповідача [PERSON] (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно до складу якого уввійшов житловий будинок [ADDRESS] та на земельні ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування цього будинку та площею 0,0877 га для ведення особистого підсобного господарства, що належали спадкодавці згідно державного акту про право приватної власності на землю від 29.07.1999 року, виданого на підставі рішення Паляниченської сільської ради № 03-8-28 ІІІ сесії 23 скликання від 05 лютого 1999 року (а.с.7). Померла заповіту не залишила. Спадкоємцями першої черги є позивач та відповідач, як діти померлої. Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. 29 серпня 2006 року позивач та 17.06.2006 року відповідачка отримали в Фастівській районній державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] по 1/2 частині земельної ділянки площею 0,3377 га, наданої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, ведення особистого підсобного господарства розташованої в [ADDRESS], що належала померлій згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ №094785 від 29 липня 1999 року (а.с.8), що стосується житлового будинку їм було відмовлено в зв"язку з відсутністю правовстановлюючих документів на даний будинок. Спадковий будинок [ADDRESS] був збудований в сільській місцевості в 1953 році. Будинок зареєстровано в погосподарській книзі № 1/20 Паляниченської сільської ради. Земельна ділянка, на якій він розташований була виділена спадкодавиці [PERSON], а в 1999 році приватизована нею з отриманням державного акту про право власності на землю. Дані факти було встановлено при розгляді цивільної справи (справа №2/381/88/2013) в Фастівському міськрайонному суді, за позовом [PERSON] до Паляниченської сільської ради Фастівського району Київської області та [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування з виплатою грошової компенсації, виділ 1/2 частини земельної ділянки, визнання недійсним рішення Паляниченської сільської ради № 1-3 від 26.03.1992 року, визнання частково недійсним рішення Паляниченської сільської ради ІІІ сесії № 03-8-28 23 скликання від 05.02.1999 року, визнання частково недійсними державних актів про право власності на землю на ім'я [PERSON] та [PERSON], визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом на земельну ділянку, виданих на ім'я [PERSON] та [PERSON] та не заперечуються сторонами при розгляді даної справи. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовими рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідачка звернулася до суду з вищевказаним позовом та за рішенням Фастівського міськрайонного суду від 22 жовтня 2013 року було визнано за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла 30.07.2005 року. В іншій частині позову відмовлено. За апеляційною скаргою [PERSON] Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 10 грудня 2013 року рішення залишено без змін (а.с.10-12). Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" передбачив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду. [PERSON] звернувся до суду з даним позовом та просить суд визнати за ним право власності на 1/2 частину спадкового будинку та виділити його частку в натурі. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Позивачем було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] на 1/2 частині земельної ділянки, а також відповідачем не заперечується про визнання за позивачем 1/2 частини спадкового будинку. Разом з тим, в своєму позові при розгляді даної справи позивач просить суд, виділити його частку спадкового майна в натурі посилаючись на варіант № І висновку експерта №0597 від 21 червня 2012 року Український центр судових експертиз, яка була проведена за його клопотанням при розгляді вищевказаної цивільної справи за позовом [PERSON] Відповідачка та її представник в судовому засіданні проти виділення частки в натурі заперечували посилаючись на те, що при розгляді справи за їх клопотанням було проведено дві експертизи одну з яких визнано не дійсною, а за висновком НДІСЕ поділ даного будинку неможливий. З пояснень відповідачки вбачається, що на даний час, будинок перебуває в аварійному стані і проведення будь-яких реконструкційних дій призведе до його розрушення. Як вбачається з письмових матеріалів справи після проведення експертизи, на яку посилається позивач, пройшов тривалий проміжок часу, в ході судового розгляду ніхто із сторін не заявив клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи. Сторонам було роз"яснено ст.ст.10,27,31 ЦПК України. Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, суд, оцінюючи зібрані у справі сукупні докази, вважає, що позов в частині виділення частки в натурі не грунтується на чинному законодавстві і задоволенню не підлягає. Також, не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо понесених ним судових витрат в сумі 8550 грн., як встановлено, дані витрати були понесені позивачем за проведення судової будівельно-теїнічної експертизи від 21.06.2012 року та були предметом розгляду цивільної справи за позовом [PERSON]

Outcome: partial