Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

17.01.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, яка була залишена без руху, а 31.01.2014 року, 28.03.2014 року з уточненими позовними заявами до Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області з вимогою визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] року матері [PERSON] на земельну ділянку площею 0,2482 Га (кадастровий №6321782001:01:005:0048), яка розташована на території Геніївської сільської ради в [ADDRESS], з цільовим призначенням "Будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд", яку успадкувала його мати за законом після померлого [INFO] року чоловіка (його батька) [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВММ №412096 від 16.01.2010 року, якому належала вказана земельна ділянка згідно державного акту серії Р2 №759071, виданого Геніївською сільською радою 27 червня 2003 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів за №619. В обґрунтування позовної заяви [PERSON] зазначив, що [INFO] року в с. Геніївка Зміївського району Харківської області помер його батько [PERSON] Останнім місцем проживання та реєстрації батька було [ADDRESS]. За життя їх батько [PERSON] був власником житлового будинку [ADDRESS], грошових вкладів і земельної ділянки площею 0,2482 Га, яка розташована на території Геніївської сільської ради в [ADDRESS] з цільовим призначенням "Будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд". Після смерті батька спадщину прийняла дружина померлого, а його мати - [PERSON] і належним чином переоформила на себе все майно, окрім земельної ділянки. Фактично мати стала власником земельної ділянки площею 0,2482Га (кад.№6321782001:01:005:0048), яка розташована на території Геніївської сільської ради в [ADDRESS] з цільовим призначенням "Будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд", яку вона успадкувала за законом після померлого [INFO] року в с. Геніївка Зміївського району Харківської області свого чоловіка [PERSON] [PERSON] за життя намагалася отримати Державний акт на успадковану нею земельну ділянку та зверталася до управління Держкомзему у Зміївському районі з відповідними запитами та заявами. Аналогічного характеру запити були направлені і нотаріусом, який оформляв спадщину після померлого [PERSON] Однак отримати державний акт на земельну ділянку його мати [PERSON] не встигла. [INFO] року в м. Змієві Харківської області померла його мати [PERSON] Останнім місцем проживання та реєстрації матері було [ADDRESS]. Після смерті матері він (позивач) прийняв спадщину, а його брат [PERSON] відмовився від спадщини. Відповідно до статті 1298 ЦК України та п. 4.9 глави 10 розділу II «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (з дня смерті) за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів (п. 4.12 глави 10 розділу II вищевказаного Порядку). Згідно п. 4.15 глави 10 розділу II вказаного Порядку, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Порядком здійснення відмітки про перехід права власності на земельну ділянку, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 439 від 06.05.2009 р., передбачено, що нотаріус у разі видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку за наявності витягу з Поземельної книги проставляє на державному акті відмітку про перехід права власності на земельну ділянку. Територіальний орган Держкомзему за місцем знаходження земельної ділянки проставляє на державному акті відмітку про реєстрацію права власності на неї. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1021 від 09.09.2009 р. «Про затвердження порядку ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі» (зі змінами), відомості з Поземельної книги надаються територіальним органом Держземагентства за місцем розташування земельної ділянки у формі витягу (інформаційної довідки). У разі відсутності в автоматизованій системі даних про відповідну земельну ділянку формування аркушів витягу (інформаційної довідки) здійснюється після внесення до автоматизованої системи відомостей про земельну ділянку. До набрання чинності Закону України "Про державний земельний кадастр", (набирав чинності з 01.01.2013 р.) наказом Держкомзему України № 174 від 02.07.2003 р. затверджено Тимчасовий порядок ведення державного реєстру земель. Цим наказом запроваджена автоматизована система державного кадастру - АС ДЗК, що містить відомості про правовий режим земель, державну реєстрацію земельних ділянок, кадастрове зонування, кадастрові зйомки, бонітування ґрунтів, економічну оцінку земель, грошову оцінку земельних ділянок, облік кількості та якості земель. У зв'язку з цим відомості з Поземельної книги надаються на основі технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Складовою цієї документації є матеріали польових геодезичних робіт і план земельної ділянки, складений за результатами кадастрової зйомки. Відповідно до ст.ст. 26, 27, 22 Закону України "Про землеустрій", розробниками документації із землеустрою є юридичні та фізичні особи, які отримали ліцензії на проведення робіт із землеустрою відповідно до закону. Взаємовідносини замовників і розробників документації із землеустрою регулюються законодавством України І договором. Землеустрій здійснюється на підставі: а) рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо проведення робіт із землеустрою; б) укладених договорів між юридичними чи фізичними особами (землевласниками і землекористувачами) та розробниками документації із землеустрою; в) судових рішень. Таким чином, для внесення інформації про згадану у зверненні земельну ділянку до бази даних АС ДЗК, землевласнику від свого імені необхідно укласти договір з ліцензіатом щодо виконання землевпорядних робіт та виготовлення документації із землеустрою з метою приведення документів на право власності на земельну ділянку у відповідність до вимог чинного законодавства. У зв'язку зі смертю [PERSON] виконання вказаних дій є неможливим. Оскільки отримання Державного акта на право власності на земельну ділянку на ім'я його матері [PERSON] є неможливим, а належність їй земельної ділянки підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом, вважав, що у нього відсутня можливість отримати свідоцтво про право на спадщину після померлої матері на вказану земельну ділянку, а є підстави для визнання за ним права власності на вказану земельну ділянку в судовому порядку. Тому він звернувся до суду з цим позовом. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON], представник позивача адвокат [PERSON] від позову не відмовилися, подали заяву про судовий розгляд справи за їх відсутністю, підтримали позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача Геніївської сільської ради Зміївського району Харківської області був повідомлений належним чином, причини неявки суду не сповістив, заяв про відкладення та про розгляд справи за його відсутністю не подав. Третя особа [PERSON] подав заяву про судовий розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав. Представник третьої особи - відділу Держземагентства у Зміївському районі Харківської області Рибалко О.О. направив клопотання про розгляд справи за його відсутністю та просив відмовити у позові мотивуючи тим, що відсутня постанова нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Спірною є земельна ділянка площею 0,2482 га по [ADDRESS], яка, згідно Державного акта серії Р2 № 759071, виданого 27.06.2003 року Геніївською сільською радою на підставі рішення виконкому Геніївської сільської ради Харківської області №16 від 29.03.1996 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №619, в цілому належить [PERSON] (а. с. 26). [PERSON] помер [INFO] року. Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих Зміївською державною нотаріальною конторою 16.01.2010 року (реєстри №№ 1-60, 1-62, 1-65), спадкоємцем майна [PERSON] є його дружина [PERSON] До складу спадщини входять: [ADDRESS]; земельна ділянка, площею 0,2482 Га (кадастровий №6321782001:01:005:0048), яка розташована на території Геніївської сільської ради в [ADDRESS], з цільовим призначенням "Будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд"; грошові вклади в ТВБВ Ощадбанку №2838/041 с. Геніївка Зміївського району Харківської області по рахункам [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER]. (а. с. 14-16). Даними технічного паспорту на житловий будинок, довідки КП "Зміївське БТІ" від 02.12.2013 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно підтверджується, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Зміївською державною нотаріальною конторою 16.01.2010 року (реєстр № 1-60) (а. с. 17-22). [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується даними свідоцтва про смерть, виданого виконкомом Геніївської сільської ради 23.08.2011 року (серія [NUMBER]). (а. с. 11). За інформацією, наданою Зміївською державною нотаріальною конторою 13.02.2014 року, після померлої [INFO] року [PERSON] до нотаріальної контори надійшли заяви: 31.08.2011 року про прийняття спадщини від сина померлої [PERSON], 11.10.2012 року про неприйняття спадщини від сина померлої [PERSON] Заповіти від імені померлої [PERSON] у Зміївській державній нотаріальній конторі не посвідчувалися. Реєстрація спадкової справи здійснена 31.08.2011 року. (а. с. 24, 25, 56). Даними: повідомлення про розбіжності щодо даних земельної ділянки з кадастровим номером 6321782001:01:005:0048 від 09.04.2010 року; листа управління держкомзему у Зміївському районі Харківської області на адресу [PERSON] від 12.04.2010 року; заяви про надання витягу з Поземельної книги від 12.09.2012 року; листів управління держкомзему у Зміївському районі Харківської області на адресу Зміївської держнотконтори від 29.10.2012 року, 06.11.2012 року та 20.11.2012 року; повторного запиту державного нотаріуса Зміївської державної нотаріальної контори до управління держкомзему у Зміївському районі Харківської області від 06.11.2012 року; даними витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель с. Геніївка від 28.10.2013 року, наданого відділом держземагентства у Зміївському районі Харківської області підтверджується, що [PERSON] не одержала державний акт на право власності не земельну ділянку площею 0,2482 Га (кадастровий №6321782001:01:005:0048), яка розташована на території Геніївської сільської ради в [ADDRESS], з цільовим призначенням "Будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд", а її спадкоємець [PERSON] не має можливості отримати та надати до нотаріальної контори правовстановлюючий документ, необхідний для оформлення свідоцтва про право на спадщину. (а. с. 29-36). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України закріплено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У відповідності з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Чатиною 1 ст. 1297 ЦК України передбачено обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач [PERSON] надав докази того, що він є спадкоємцем за законом після померлої [INFO] року матері [PERSON]; прийняв спадщину відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України; звернувся до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини, але не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на спірну земельну ділянку. За таких обставин, позовна заява [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкуванням за законом є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Outcome: approved