Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ "Облтеплокомуненерго" про захист прав споживачів з приводу розрахунків оплати за опалення місць загального користування. Просила стягнути з відповідача 1459 грн 43 коп. В ході розгляду справи позивач уточнила позовні вимоги та просила зобов"язати відповідача здійснити перерахунок нарахувань за опалення місць загального користування за період з січня 2016 року по квітень 2016 рік по її квартирі за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги обгрунтовує тим, що будинок [ADDRESS] обладнаний будинковим засобом обліку теплової енергії, а її квартира № 45 також обладнана квартирним засобом обліку теплової енергії. Зазначає, що до січня 2016 року розрахунки оплати за опалення місць загального користування здійснювалось відповідно до п. 2.1.4 Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення заиердженої наказом Мінбуду України від 31.10.2006 року № 359. Проте, з січня 2016 року розрахунок плати за опалення місць загального користування почав відбуватись за іншою формулою, у зв"язку з чим оплата послуг з опалення МЗК за фактичнно спожиту теплову енергію покладено на споживачів з квартирними лічильниками і оплата виросла в 9,5 разів. Вважає, що нарахування за опалення на МЗК проводиться з порушеннями без дотримання Методики в необгрунтованих розмірах. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Не заперечуючи, що вона як споживач, що має квартирний лічильник теплової енергії, також має сплачувати за послуги з опалення МЗК, проте вважає, що нарахування повинні здійснюватись на підставі п. 2.1.4 Методики. Представники відповідача заперечили проти позову, посилаючись на обгрунтування викладені в запереченнях (а.с. 20-22, 29-30, 34). зазначили, що плата за послуги МЗК виставлялась за фактично спожиту енергію відповідно до показань загальнобудинкового приладу обліку шляхом визначення витрат теплової енергії на опалення всіх МЗК будинку із застосуванням п. 2.4 Рекомендацій щодо застосування Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затверджених наказом Мінжилкомунгоспом№ 47 від 22.02.2008 та визначення витрат теплової енергії на опалення МЗК, яка виставляється до сплати споживачу кожної окремої квартири із застосуванням п. 2.2.1. та розілу 3 Методики. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. По справі встановлено, що позивач є споживачем послуг центрального опалення та водонагрівання, згідно договору від 09.04.2008 по квартирі за адресою; [ADDRESS]. Квартира позивача обладнана квартирним засобом обліку теплової енергії. Також будинок [ADDRESS] обладнано будинковим засобом обліку теплової енергії. Згідно квітанцій (а.с. 12) та наданих відповідачем розрахунків (а.с. 20-22) плата позивача за МЗК становила за січень 2016 року - 948 грн. 13 коп, за лютий 2016 року 254 грн. 95 коп, за березень 255 грн. 65 коп. Порядок обліку та оплати послуг з централізованого опалення визначено Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила). Відповідно до п.10 Правил виконавець і споживач не мають права відмовлятись від врахування показань квартирних засобів обліку. Відповідно до п. 28 Правил ,споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення, затвердженої наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359 (далі Методика). Відповідно до п. 28 Правил та з метою роз"яснення розрахунків кількості теплоти, спожитої на опалення МЗК та визначення плати за їх опалення при різних варіантах технічних рішень системи обліку теплопостачання наказом Мінжитлокомунгоспу від 22.02.1008 року № 47 затверджено Рекомендацій щодо застосування Методики розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення (надалі Рекомендації). Відповідно до ст. 11 ЦПК України , суд розглядає позов в межах заявлених позовних вимог. Витрати на опалення МЗК мають нести усі мешканці багатоквартирного будинку, як ті у кого відсутні індивідуальні прилади обліку, так і ті , у кого встановлений квартирний засіб обліку теплової енергії. Позивачка, не заперечуючи свій обов"язок здійснювати оплату за опалення місць загального користування, вказує на необхідність застосування позивачем при розрахунку плати п.2.1.4. Методики. Проте, застосування вказаного пункту Методики є необгрунтованим, з наступних міркувань. Пункт 2.1.4. Методики передбачає, у разі часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку теплової енергії та відсутності приладів обліку теплової енергії на МЗК витрати теплової енергії на опалення МЗК визначаються розрахунком за формулами, наведеними в пункті 2.1. Загальна кількість теплової енергії на опалення МЗК визначається за формулою Q МЗК= SQ МЗК + Q втр., де SQ МЗК - кількість теплової енергії на опалення окремого к-того приміщення МЗК, Гкал; Q втр. - утрати теплової енергії розподільчими трубопроводами системи опалення будинку, прокладеними в підвалі або на горищі (розраховується за СНиП 2.04.05-91 "Отопление, вентиляция и кондиционирование", Приложение 12, 1991г. (далі - СНиП 2.04.05-91). Даний пункт Методики не може бути застосований, оскільки СНиП 2.04.05-91 втратили чинність 01.01.2014 року. Таким чином, розглядаючи позов в межах позовних вимог, суд приходить до висновку про необгрунтованість позову та безпідставність застосування п. 2.1.4 Методики, а відтак і перерахунку оплати за опалення МЗК . Також, позивачем не обгрунтовано стягнення всієї суми оплати за опалення місць загального користування в розмірі 1459 грн. 43 коп. та при цьому не обгрунтовано відсутність обов"язку щодо оплати за опалення МЗК при наявності в її квартирі окремого засобу обліку тепла. Одночасно, суд приходить до висновку і про необгрунтованість доводів відповідача при здійсненні ним розрахунку оплати за опалення місць загального користування при наявності загальнобудинкового приладу комерційного обліку тепла та індивідуального лічильника теплової енергії. Так, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення не визначено порядку оплати послуг з опалення місць загального користування споживачами, квартири яких обладнані окремими засобами обліку теплової енергії. Рекомендації щодо застосування Методики, затверджені наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 28 лютого 2008 року № 47, також не визначають порядку розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування у разі обладнання багатоквартирного будинку загальнобудинковим приладом комерційного обліку теплової енергії та часткового оснащення приміщень споживачів приладами обліку. Пунк 2.4 Рекомендацій, який застосовує відповідач при розрахунку витрат теплової енергії на опалення МЗК, передбачає варіант коли мова іде про випадки відключення частини квартир від центрального теплопостачання, а не встановлення індивідуальних лічильників теплової енергії.

Outcome: dismissed