Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

Згідно позовної заяви, заяви про зменшення позовних вимог та пояснень позивачки в судовому засіданні, 06.06.2015 року вона уклала шлюб з відповідачем, але їх сімейні стосунки не склалися, тому вони подали заяву про розірвання шлюбу до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нетішинського міського управління юстиції в Хмельницькій області. 28.11.2015 року шлюб між ними було розірвано. В період перебування в шлюбі сторони за спільні кошти придбали автомобіль марки «Daewoo Sens», 2004 року випуску, державний реєстраційний номер "ВХ 1296 ВВ" вартістю 80000 гривень, який був зареєстрований на ім'я відповідача. Оскільки вони не досягли згоди щодо поділу вказаного автомобіля позивачка вважає, що має право на 1/2 частину його вартості. Під розгляду справи в суді стало відомо, що відповідач проти її волі, на підставі довідки - рахунку серії ААЕ № 2950314 від 22.09.2015 року, здійснив відчуження автомобіля, який належав їм на праві спільної сумісної власності подружжя, для свого батька [PERSON] У вказаній довідці вказано, що вартість автомобіля становить 34000 гривень. На підставі наведеного, позивачка та її представник просили в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за 1/2 частину ринкової (дійсної) вартості автомобіля «Daewoo Sens», 2004 року випуску, державний реєстраційний номер "ВХ 1296 ВВ", що становить 17000 гривень, судовий збір в розмірі 487 гривень 20 копійок та витрати на правову допомогу в розмірі 1322 гривні 80 копійок. В судовому засіданні представник відповідача зменшені позовні вимоги визнала, однак зазначила, що вважає завищеним розмір витрат на правову допомогу. Вислухавши позивачку, її представника та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 06 червня 2015 року позивачка та відповідач зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 106, який станом на день розгляду справи - розірвано. Відповідно до ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що під час перебування в шлюбі вони придбали автомобіль «ЗАЗ-Daewoo», 2004 року випуску, державний номерний знак "ВХ 1296 ВВ", який 11.07.2015 року був зареєстрований на [PERSON], згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу і є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як вбачається з довідки рахунку серії ААЕ № 2950314 від 22.09.2015 року, виданої ФОП [PERSON], автомобіль «ЗАЗ-Daewoo», 2004 року випуску, державний номерний знак "ВХ 1296 ВВ", який є об'єктом права спільної сумісної власності сторін, було продано [PERSON] Вартість вказаного автомобіля становить 34000 гривень. Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В силу ч.1 ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з п.п.22, 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21.12.2007 року, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Враховуючи те, що автомобіль, який належить сторонам на праві спільної сумісної власності, 22.09.2015 року відповідач продав і його вартість становить 34000 гривень, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст.ст.79, 88 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема: витрат на правову допомогу. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з договору про надання юридичних послуг (правової допомоги) з представництва інтересів в суді № 27/10 від 27.10.2015 року, акту здачі-прийому наданих послуг до договору № 27/10 про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 01.02.2016 року, платіжного доручення № G0201TNQR3 від 01.02.2016 року, позивачка [PERSON] понесла витрати на отримання правової допомоги від товариства з обмеженою відповідальністю «ЮРИДИЧНА КОМПАНІЯ «ЗАКОН ПРАВА» в особі директора [PERSON] в сумі 1322 гривні 80 копійок, з яких: розяснення з правових питань, надання консультації (0,5 год.) 206,70 грн., складання позовної заяви (1,5 год.) 620,10 грн., складання клопотань (1 год.) 413,40 грн., прийняття участі представника в судових засіданнях (0,2 год.) 82,60 грн. Як вбачається з роз'яснень викладених в п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" № 10 від 17.10.2014 року, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у п.2 ч.3 ст.79, ст.ст.84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Відповідно до ст.1 Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах", розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно Закону України "Про Державний бюджет України на 2015 рік", Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік", мінімальний розмір заробітної плати складає 1378 гривень, а 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину на день розгляду справи, винесення рішення складає 551 гривню 20 копійок. З матеріалів справи вбачається, що фахівець в галузі права здійснював підготовку позовної заяви та інших процесуальних документів, брав участь в судових засіданнях 28.12.2015 року (15 хв.), 04.02.1016 року (13 хв.), тому розрахунок вартості наданої правової допомоги відповідає вимогам Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Враховуючи наведене, з відповідача на користь позивачки слід стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 1322 гривні 80 копійок, а також судовий збір в розмірі 487 гривень 20 копійок, відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved