Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

19.02.2018 року [PERSON] звернулася із позовом в суд до [PERSON] про збільшення розміру аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що\~вона перебувала з відповідачем по справі в шлюбі, який між ними розірвано 25.05.2010 року згідно рішення Надвірнянського районного суду. За час спільного проживання в них народився син [PERSON], [INFO], батьками якого записані вона з відповідачем. Дитина фактично є на її утриманні, відповідач ухиляється від його утримання, а її доходи є недостатніми для утримання їх спільної дитини. Згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 11.06.2010 року з відповідача [PERSON] стягують аліменти у розмірі 300 грн. на утримання сина [PERSON] до його повноліття, що на даний час є явно недостатнім. Син навчається у п"ятому класі Пасічнянської [PERSON] ст. та відвідує гурток «RoboCAMP» у м. Надвірна, за що позивач щомісячно сплачує 350,00 грн. Окрім того син хворіє і знаходиться на диспансерному обліку в ендокринолога Надвірнянської ЦРЛ. Відповідач визначені рішенням суду аліменти не сплачує належним чином і своєчасно, через що постійно виникає заборгованість. Відповідач в добровільному порядку не бажає сплачувати аліменти в більшому розмірі, хоча він працює на заробітках у Польщі, з чого має великий дохід. Тому просить суд збільшити розмір аліментів, визначений рішенням Надвірнянського районного суду від 11.06.2010 року та стягувати з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі по 2000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] заявлені [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві, просить позов задоволити. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав частково. Суду пояснив, що дійсно аліменти, які стягуються з [PERSON] в розмірі 300 грн. щомісячно на утримання сина є занадто малими їх розмір не відповідає чинному законодавству, тому вважає можливим стягувати з [PERSON] аліменти в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, оскільки більшу суму аліментів останній не взмозі сплачувати, так як це поставить його в скрутне матеріальне становище. Зазначив, що [PERSON] не працює на заробітках в Польщі, як зазначає позивач, а працює на сезонних роботах в Україні та Російській Федерації та не отримує регулярні чи великі доходи. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, представлені сторонами та їх представниками на виконання вимог\~ст.81 ЦПК України\~і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, та з'ясувавши фактичні обставини справи приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги підлягають до часткового задоволення,\~\~виходячи з наступних підстав. Згідно ст.\~1,\~2 Закону України «Про охорону дитинства»\~батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3\~ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, у разі зміни матеріального або сімейного стану одержувача аліментів або платника аліментів, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, розмір аліментів, що визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за позовом одержувача аліментів шляхом їх присудження у частці від заробітку (доходу) платника аліментів або у твердій грошовій сумі у разі якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі. Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20.11.1989 року, яка набрала чинності для України 27.09.1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Згідно із ч. 1\~ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства"\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 181 СК України\~способи виконання обов'язків батьків щодо утримання дитини за загальним правилом визначаються за домовленістю між ними. При відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на неповнолітню дитину та ненадання дитині утримання, той із батьків, з ким проживає дитина, має право на стягнення аліментів у судовому порядку. Згідно ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В силу\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них, в тому числі з новим визначенням розміру аліментів в іншій частці від доходу або в твердій грошовій сумі (постанова Верховного Суду України від 05.02.2014 р. у справі № 6-143цс13). Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано згідно рішення Надвірнянського районного суду від 25.05.2010 року та та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії І-НМ № 043609 (а.с.13). За час спільного проживання у сторін народився син [PERSON], [INFO] (а.с 6). Неповнолітня дитина проживає з позивачем по справі та фактично знаходиться на її утриманні, що не спростовано відповідачем та підтверджується довідкою Пасічнянської сільської ради № 730 від 14.02.2018 року і актом обстеження матеріально-побутових умов сім"ї, виданим депутатом Пасічнянської сільської ради Надвірнянського району Івано-Франківської області (а.с.9-11). Судом також встановлено, що згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 11.06.2010 року № 2-683/2010 вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття (а.с. 4). Однак зазначені аліменти відповідач сплачував нерегулярно, в зв"язку з чим позивач [PERSON] отримувала допомогу на неповнолітню дитину у зв"язку із неодержанням присуджених рішенням суду аліментів у період з липня 2011 року по червень 2012 року на загальну суму 3774,24 грн., а також у період з липня 2014 року по вересень 2015 року - на загальну суму 7005,24 грн. (а.с. 37-38). Згідно наявної в матеріалах справи довідки Надвірнянського районного відділу ДВС №83 від 26.01.2018 року вбачається, що у період з 01.07.2017 року по 01.01.2018 року [PERSON] не отримувала аліменти від [PERSON] на утримання сина [PERSON] (а.с.14), та заборгованість по виплаті аліментів [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини станом на 01.02.2018 року становить 7374,00 грн. (а.с. 11). \~\~\~\~ Згідно з вимогами діючої частини 2\~ст. 182 СК України\~в редакції\~Закону № 2037-VІІІ від 17.05.2017 року, який набрав чинності 08.07.2017 року, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~\~\~\~ Судом встановлено, що на час винесення попереднього рішення від 23.08.2016 року, частина друга\~ст. 182 СК України\~в редакції\~Закону № 2901-ІV від 22.09.2005 року, визначала мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не міг бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~\~\~\~ Отже, з 08 липня 2017 року законодавець збільшив мінімальний розмір аліментів з 30% до 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» установлено у 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року 1492 гривні, з 1 липня 1559 гривень, з 1 грудня 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року 1860 гривень, з 1 липня 1944 гривні, з 1 грудня 2027 гривень; Відповідно до положень ч. 1 ст. 184 СК України, а також роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п. 17 постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Також в п. 23 зазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Представником відповідача надано суду документи, які підтверджують відсутність станом на 22.03.2018 року у [PERSON] заборгованості по аліментах на утримання сина, а саме: копії квитанцій від 08.07.2016 року на суму 1000,00 грн., від 05.01.2017 року на суму 1500,00 грн., від 29.03.2018 року на суму 1000,00 грн. та копії фіскальних чеків від 16.02.2018 року на суму 2040,00 грн. і від 22.02.2018 року на суму 2040,00 грн., на загальну суму 7580,00 грн. ( а.с. 27-28). Суд зазначає, що предметом розгляду в даній справі є зміна (збільшення) розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, однак розмір аліментів визначається судом з врахуванням всіх обставин справи. Як вже зазначалося, у відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В зв"язку з цим суд вважає обгрунтованими вимоги позивача про збільшення розміру присуджених аліментів у твердій грошовій сумі та при визначенні розміру аліментів суд також врахував те, що відповідач будь-яких доказів свого важкого матеріального становища або важкого стану здоровя, який перешкоджає йому заробляти кошти для прожиття, суду не надав. Тому з огляду на наведене, виходячи з прожиткового мінімуму на одну дитину та вищезазначених норм сімейного законодавства, суд прийшов до висновку збільшити розмір аліментів до 1350 грн. на дитину, що узгоджується з нормами чинного цивільного законодавства та відповідає принципам розумності та справедливості. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з [PERSON] слід стягнути судовий збір в дохід держави, в стягненні судових витрат на користь позивача слід відмовити, оскільки нею не наданого жодних доказів на їх понесення. На підставі наведеного, ст.ст.\~180-184,\~192 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved