Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-15 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з вищевказаним позовом до Квасівської сільської ради Горохівського району Волинської області, зазначаючи у позовній заяві про те, що 28 грудня 1993 року рішенням Квасівської сільської ради Горохівського району Волинської області № 15.1 його бабусі [PERSON], яка померла 01 квітня 1998 року, було передано у власність земельні ділянки площею 0,36 га. для ведення особистого підсобного господарства та площею 0,25 га. для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд. Після смерті [PERSON] позивач є спадкоємцем за заповітом належного їй майна. Однак за життя [PERSON] зареєструвати технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості), а також виготовити правовстановлюючі документи на вищевказані земельні ділянки не встигла. З урахуванням вищенаведеного позивач просить визнати за ним право на завершення приватизації вищевказаних земельних ділянок, а також право на реєстрацію права власності на ці земельні ділянки на його імя в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Представник відповідача - Квасівської сільської ради Горохівського району Волинської області в підготовче судове засідання не зявився, однак звернувся до суду із письмовим клопотанням, у якому просить розгляд справи провести у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не зявився, однак звернувся до суду з письмовим клопотанням про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо за положеннями\~ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга\~статті 247 ЦПК України). Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що даний позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Відповідно до ст.14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Із виписки з рішення Квасівської сільської ради Горохівського району Волинської області від 28 грудня 1993 року № 15.1 "Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадян" вбачається, що [PERSON] було передано у приватну власність безоплатно земельні ділянки площею 0,36 га. для ведення особистого підсобного господарства та площею 0,25 га. для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд (а.с.7). Як вбачається із свідоцтва про смерть серії І-ЕГ № 177865, виданого 17 жовтня 2015 року виконавчим комітетом Квасівської сільської ради Горохівського району Волинської області, [PERSON] померла 17 жовтня 2015 року в м.Львів і після її смерті відкрилася спадщина (а.с.8). Згідно довідки № 771 від 13 листопада 2017 року, виданої Квасівською сільською радою Горохівського району Волинської області, [PERSON] проживала до 17 жовтня 2015 року в с.Охлопів Горохівського району Волинської області по вул.Нижня Моловиця, 8 одна. Спадкоємцем її майна за законом є її син [PERSON], [INFO], за заповітом - її онук [PERSON] (а.с.9). Згідно з ч.1 ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.1 ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Як вбачається із заповіту, посвідченого 01 квітня 1998 року Квасівською сільською радою Горохівського району Волинської області, [PERSON] заповіла належний їй житловий будинок із надвірними спорудами, а також все своє майно своєму онуку [PERSON] Заповіт в подальшому не скасовувався та не змінювався, що стверджується інформаційною довідкою із реєстру заповітів та спадкових договорів № 51192563 від 13 березня 2018 року, виданою Горохівською державною нотаріальною конторою (а.с.28). Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Матеріалами спадкової справи заведеної Горохівською державною нотаріальною конторою 28 березня 2016 року після смерті [PERSON], вбачається, що позивач звернувся із заявою про прийняття вищевказаної спадщини, а [PERSON] від належної йому частки майна після смерті [PERSON] відмовився на користь свого сина [PERSON], спадкоємця за заповітом (а.с.29-33). Таким чином судом встановлено, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна померлої за заповітом, який відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України прийняв спадщину шляхом подання нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно п.7 розділу Х "Перехідні положення" Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. Відповідно до п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 4-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на імя спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абз.2 п.1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON], як спадкоємець за заповітом після померлої [PERSON], має право на спадкування її майна, прийняв спадщину в установленому порядку, але у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки не має можливості належним чином оформити на себе спадщину та користуватися нею, а тому суд визнає за позивачем право на завершення приватизації вищевказаних земельних ділянок, а також право на реєстрацію права власності на ці земельні ділянки на його імя в порядку спадкування за заповітом після померлої 17 жовтня 2015 року [PERSON].

Outcome: approved