Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

26.09.2018. [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», Харківської обласної філії КП «Центр державної реєстрації», в особі державного реєстратора Онуфрієнко Ю.М., в якому просить визнати протиправним та скасувати Рішення про державну реєстрацію та їх обтяжень про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за ТзОВ «ФК «Довіра та Гарантія», винесеного Державним реєстратором Онуфрієнко Юлією Миколаївною Харківської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації», номер запису про право власності 41354578; зобов`язати Державного реєстратора Онуфрієнко Юлію Миколаївну Харківської обласної філії комунального підприємства «Центр державної реєстрації» поновити запис про право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Стягнути з відповідачів витрати зі сплати судового збору за подання позову. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що 23 серпня 2007 року між [PERSON] та АКБ «Правекс-Банк» укладено договір про надання кредиту № 3056-023/07Р (кредитний договір), на підставі якого позивач отримав грошові кошти в сумі 33000 доларів США для купівлі квартири загальною площею 44,00 кв.м, знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка в подальшому з метою забезпечення виконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором, було передано в іпотеку, про що укладено іпотечний договір №3056-023/07Р від 23 серпня 2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яновою О.Є., та зареєстрованого в реєстрі за № 3133, в реєстрі заборон за № 3134, за умовами якого позивач передав в іпотеку об`єкт нерухомого майна, а саме: квартиру [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 23.08.2007 за № 3125 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яновою О.Є. 27 серпня 2018 року позивач [PERSON] випадково дізналася про заочне рішення Куп`янського міжрайонного суду Харківської області по справі № 628/726/17, згідно з яким 23.06.2017 року прийняте рішення про стягнення на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» заборгованості за кредитним договором № 3056-023/07Р від 23.08.2007 року 21597,21 доларів США та витрати зі сплати судового збору в розмірі 8069 грн. З інформації, яка міститься в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно позивачеві стало відомо про те, що 24.05.2018 року Державним реєстратором Онуфрієнко Ю.М. Харківської обласної філії КП «Центр державної реєстрації» було здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за ТзОВ «ФК «Довіра та Гарантія». Крім того, позивачу стало відомо про те, що відділом державної реєстрації громадян Департаменту реєстрації Харківської міської ради позивача та його сім`ю з малолітньою дитиною було знято з реєстрації у спірній квартирі у позасудовому порядку. Позивач вважає, що перехід права власності на квартиру, реєстрація якої відбулась на підставі рішення, яке прийнято 30.05.2018 р. Державним реєстратором Онуфрієнко Ю.М. Харківської обласної філії «Центр державної реєстрації», є незаконним, а рішення та запис про право власності повинні бути скасовані судом, як такі, що суперечать закону та Договору іпотеки (а.с. 1-4). Представник позивача - адвокат Бірючинський Е.О. направив суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності позивача та її представника, позов підтримує та просив задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» - т.в.о. директора Даніліна Н.С. в судовому засіданні позовні вимоги позивача не визнала та зазначила, що заочне рішення Куп`янського міжрайонного суду Харківської області, згідно з яким 23.06.2017 року прийняте рішення про стягнення заборгованості на користь ПАТ КБ «Правекс-Банк» за кредитним договором № 3056-023/07Р від 23.08.2007 року 21597,21 доларів США та витрати зі сплати судового збору в розмірі 8069 грн. скасовано. ПАТ КБ «Правекс-Банк» право вимоги за кредитним договором та договором іпотеки до позивача [PERSON] відступило ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», про що вимогою було повідомлено [PERSON] та запропоновано погасити заборгованість за кредитним договором. Однак на цю вимогу остання не відреагувала. Цивільний позов ПАТ КБ «Правекс-Бакс» до [PERSON] про стягнення заборгованості не підтримували, а в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку» звернули стягнення на предмет іпотеки. Рішення про зняття з реєстрації зареєстрованих в спірній квартирі осіб не приймалося. Надали відзив на позовну заяву (а.с.36-40). В позові просила відмовити в повному обсязі. Відповідач - Харківська обласна філія КП «Центр державної реєстрації», в особі державного реєстратора Онуфрієнко Ю.М. про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, в судове засідання не з`явилися, причину неявки не повідомили. Суд розглянув справу на підставі наявних доказів. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази в їх сукупності, прийшов до наступного. Судовим розглядом встановлено, що 23 серпня 2007 року між [PERSON] та АКБ «Правекс-Банк» укладено договір про надання кредиту № 3056-023/07Р (далі - кредитний договір), на підставі якого позивач отримала грошові кошти в сумі 33000 доларів США для купівлі квартири загальною площею 44,00 кв.м, знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка в подальшому з метою забезпечення виконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором, була передана в іпотеку, про що укладено іпотечний договір №3056-023/07Р від 23 серпня 2007 р., посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яновою О.Є., та зареєстрований в реєстрі за № 3133, в реєстрі заборон за № 3134, за умовами якого позивач передала в іпотеку об`єкт нерухомого майна, а саме: квартиру [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 23.08.2007 за № 3125 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Яновою О.Є. Згідно з вимогою на ім`я [PERSON] - відповідач ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» повідомило останню, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «Довіра та Гарантія», яке виступає Кредитором відносно [PERSON] (надалі - Боржник) за договором про надання споживчого кредиту № 3056-023/07Р від 23.08.2007, укладеного між Боржником та Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК» (надалі - Кредитний договір), на підставі Договору купівлі-продажу прав вимог за кредитом № Б/Н від 12 жовтня 2017 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПРАВЕКС-БАНК» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та Іпотекодержателем відносно нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , що складається з 2 житлових кімнат, загальною площею - 44,0 кв.м , житловою площею 27,2 кв.м, яка знаходиться: [ADDRESS] , що належить [PERSON] (надалі - Іпотекодавець) на праві власності (надалі - Предмет іпотеки), що виступає в якості забезпечення по вищезазначеному Кредитному договору на підставі Договору іпотеки, який було укладено 23.08.2007 року, посвідченого Яновою О.Є., приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, серія та номер № 3133,3134. ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» як Кредитор та Іпотекодержатель повідомило [PERSON] , як Іпотекодавця за договором іпотеки про неналежне виконання Боржником умов Кредитного договору, що призвело до наявності існуючої заборгованості у розмірі 52403,99 долар США, що еквівалентно 1390451 грн. 42 коп. Оскільки Боржник систематично порушував умови Кредитного договору та за значний проміжок часу має прострочену заборгованість, у нового кредитора маються правові підстави вимагати від Боржника дострокового повернення всієї заборгованості за Кредитним договором на підставі ч.2 ст. 1050 ЦК України та умов Кредитного договору. У відповідності до умов Договору іпотеки за Законом України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, Іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок реалізації предмету іпотеки у будь-який спосіб, передбачений Законом України «Про іпотеку» (а.с. 41-42, 43-45). Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) договорів, укладених у порядку, встановленому законом; 2) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; 3) свідоцтва про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; 4) державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; 5) рішень судів, що набрали законної сили; 6) інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації прав разом із заявою. Відповідно до п. 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25.12.2015, зі змінами та доповненнями, для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: 1)завірену в установленому порядку копію письмової вимоги про усунення порушень, надіслану іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця, в якій зазначається стислий зміст порушеного зобов`язання, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш як 30-денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання такої вимоги; 2)документ, що підтверджує завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у письмовій вимозі, надісланій іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Оскільки Закон має виключні підстави та умови для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, то посилання позивача [PERSON] на те, що державний реєстратор Онуфрієнко Ю.М. не посвідчував нотаріально Договір іпотеки та не здійснював реєстрацію обтяжень спірного нерухомого майна не свідчать про незаконність державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки. Посилання [PERSON] на Закон України «Про ноторіат» не може бути застосованим до даного предмету спору. Згідно з пунктом 1 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 3 червня 2014 року № 1304-VII (далі - Закон № 1304-VII), не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, шо: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов`язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України). Таким чином, установлений Законом № 1304-VII мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов`язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов`язань, то й не може бути мотивом для відмови, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень на період чинності цього Закону. Саме таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 16 вересня 2015 року у справі № 6-492цс15. Тому також не ґрунтуються на законі посилання позивача про порушення мораторію, оскільки іпотечний договір містить застереження про задоволення вимоги іпотекодержателя, тобто позивачем надано згоду на звернення стягнення на предмет іпотеки в разі порушення зобов`язання. За таких обставин, звернення стягнення здійснюється на підставі застереження, яке прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя, а відтак, відчуження вважається таким, що здійснено за згодою власника, тобто позивача. (Постанова від 27 лютого 2018 р. Київського апеляційного адміністративного суду по справі № 826/4515/16). Зазначаючи у позові [PERSON] , що за нею іншого нерухомого майна не зареєстровано, а також, що квартира є єдиним місцем проживання, та як доказ надає Витяг з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, де пошук виконаний за об`єктом, тобто за адресою квартири, що не може бути належним та допустимим доказом (а.с. 19-20). Згідно з Витягом з Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копія якого знаходиться в матеріалах справи, де пошук виконаний по РНОКПП позивача [PERSON] вбачається, що передане раніше в іпотеку майно не є єдиним (а.с. 46-48). Твердження [PERSON] про подвійне стягнення, посилаючись на рішення по справі №628/726/17 від 23 червня 2017 року, винесеного Куп`янським міськрайонним судом Харківської області про стягнення заборгованості, є, на думку суду, безпідставним. Як вже зазначалося вище, закон має виключні підстави та умови для проведення державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, рішення про стягнення жодним чином не вказує на незаконність державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки. Позивач [PERSON] зазначає, що з неї проведене подвійне стягнення, але суду не надано належних доказів виконання рішення суду та погашення заборгованості за кредитним договором. Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Державного реєстратора поновити право власності на квартиру суд зазначає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Відповідно до п. 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1141 від 26.10.2011 року, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду державної реєстрації прав, записів про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах у Державному реєстрі прав державний реєстратор переносить до Державного реєстру прав записи про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, та вносить запис про скасування державної реєстрації прав. Внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється державним реєстратором за заявою, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Міністерство юстиції. Для внесення записів про скасування державної реєстрації прав державний реєстратор вносить до відповідного розділу Державного реєстру прав такі відомості: 1) підстава для скасування державної реєстрації прав: назва документа; дата видачі документа; номер документа; ким виданий (оформлений) документ; додаткові відомості про документ; 2) реєстраційний номер, дата та час реєстрації заяви, на підставі якої вносяться записи про скасування державної реєстрації прав; 3) підстава для внесення записів про скасування державної реєстрації прав: назва рішення; дата, формування- рішення; індексний номер рішення; 4) прізвище, ім`я та по батькові державного реєстратора; 5) найменування органу державної реєстрації прав або найменування нотаріальної контори, назва нотаріального округу. У результаті внесення записів про скасування державної реєстрації прав у відповідному розділі Державного реєстру прав державний реєстратор робить відмітку про скасування державної реєстрації прав. У разі коли внесення записів про скасування державної реєстрації прав здійснюється щодо державної реєстрації переходу чи припинення речових прав, державний реєстратор робить відмітку про скасування державної реєстрації прав та поновлює записи про речові права на нерухоме майно, обтяження таких прав, що існували до проведення державної реєстрації прав. Таким чином, вищевказаним Порядком визначено дії відповідача - Харківської обласної філії КП «Центр державної реєстрації», в особі державного реєстратора Онуфрієнко Юлії Миколаївни, щодо скасування рішенням суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно. Враховуючи вищенаведене, суд вважає можливим в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», Харківської обласної філії КП «Центр державної реєстрації», в особі державного реєстратора Онуфрієнко Юлії Миколаївни, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовити за їх необгрунтованістю.

Outcome: dismissed