Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

05.12.2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, а 31.01.2014 року з уточненою позовною заявою до територіальної громади в особі Зміївської міської ради Харківської області, [PERSON] з наступними вимогами: встановити факт родинних відносин між померлою [INFO] року [PERSON] та її сином [PERSON], який помер [INFO] року; визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] року баби [PERSON]. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що [INFO] року в м. Зміїв Харківської області померла її баба [PERSON], яка за життя була власником квартири [ADDRESS]. Її (позивачки) батьками є [PERSON] та [PERSON], який помер [INFO] року в м. Зміїв Харківської області. Батьками [PERSON] були [PERSON] та [PERSON], але в свідоцтві про народження батька прізвище матері вказано "[PERSON]", а документ про зміну прізвища його матері не зберігся. Рішенням виконавчого комітету Зміївської районної ради Харківської області від 25.09.1990 року вона (позивачка) була призначена піклувальником бабусі [PERSON] з сумісним проживанням та була зареєстрована з нею в спірній квартирі. Після смерті баби [PERSON], син померлої (її батько) [PERSON], який мешкав в квартирі [ADDRESS], прийняв спадщину, взявши телевізор та килим з квартири матері. Після смерті батька вона прийняла у спадок квартиру [ADDRESS], оскільки була зареєстрована та фактично проживала у цій квартирі. Однак оформити право на спадщину вона не має можливості через те, що відсутнє документальне підтвердження родинних відносин між її бабою [PERSON] та її сином (батьком позивачки) [PERSON], а також відсутнє документальне оформлення спадщини її батьком [PERSON] після своєї матері. Тому вона звернулася з цим позовом до суду. 27.03.2014 року [PERSON] та [PERSON] подали зустрічну позовну заяву до [PERSON] про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] року [PERSON]. В обґрунтування зустрічної позовної заяви [PERSON] та [PERSON] зазначили, що [PERSON] є дружиною [PERSON], а [PERSON] та [PERSON] - їх спільними дітьми. [INFO] року в м. Зміїв Харківської області померла мати [PERSON] - [PERSON], яка за життя була власником квартири [ADDRESS]. Після смерті своєї матері [PERSON] з квартири [ADDRESS] взяв телевізор та килим, чим фактично прийняв спадщину. [INFO] року в м. Зміїв Харківської області помер [PERSON] На момент смерті [PERSON] вони мешкали з ним і були зареєстровані в [ADDRESS] і, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, прийняли спадщину після померлого чоловіка та батька. Оскільки за життя [PERSON] не оформив спадщину після померлої матері, вони не мають змоги оформити спадщину на квартиру, що зареєстрована за матір'ю померлого [PERSON], в якій зареєстрована та фактично проживає позивачка за первісним позовом [PERSON], яка також претендує на цю квартиру. Належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з'явилися, подали заяви про судовий розгляд справи за їх відсутністю, не заперечували обставини, викладені у позовних заявах. (а. с. 26, 37-40, 54-56). Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані сторонами письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Спірною є квартира [ADDRESS], яка згідно свідоцтву про право власності на житло, належить в цілому [PERSON]. (а. с. 8). За рішенням Виконавчого комітету Зміївської районної ради Харківської області №331 від 25.09.1990 року [PERSON] була призначена попечителем над престарілою хворою бабою [PERSON] з сумісним проживанням. (а. с. 11). З повідомлення КП "Зміїв-сервіс" від 05.02.2014 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] з 25 липня 1991 року по теперішній час зареєстрована [PERSON], [INFO]. (а. с. 41). [PERSON] померла [INFO] року в м. Зміїв у віці 82 років, що підтверджується даними свідоцтва про смерть, виданого 08.08.2000 року Зміївським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області. (а. с. 10). З повідомлення Зміївської державної нотаріальної контори від 30.01.2014 року вбачається, що після померлої [INFO] року [PERSON] з заявами про прийняття або відмову від спадщини у встановлений законом шестимісячний термін, до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався; заповіти від імені померлої не посвідчувалися. (а. с. 36). Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Сторонами не заперечуються, та відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦК України, не підлягають доказуванню ті обставини, що [PERSON], який є сином [PERSON], прийняв спадщину після смерті своєї матері відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном. У відповідністю з п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Оскільки відсутні документи, які підтверджують зміну прізвища матері [PERSON] з "[PERSON]", як зазначено в його свідоцтві про народження (а. с. 7), на "[PERSON]", як записано в свідоцтві про смерть та правовстановлюючому документі на спірну квартиру, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України належить задовольнити вимогу позовної заяви [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, який має для сторін юридичне значення. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції Харківської області 13.04.2012 року, копія якого залучена до матеріалів справи. (а. с. 12). З повідомлення Зміївської державної нотаріальної контори від 30.01.2014 року вбачається, що після померлого [INFO] року [PERSON] з заявами про прийняття або відмову від спадщини у встановлений законом шестимісячний термін, до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців не звертався; заповіт від імені померлого не посвідчувався. (а. с. 36). Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України закріплено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємцями за законом першої черги після померлого [INFO] року [PERSON] є його дружина [PERSON] та діти [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується даними копій свідоцтв про одруження та про народження вказаних осіб. (а. с. 5, 6, 9, 51). Даними повідомлення КП "Зміїв-сервіс" від 26.03.2014 року підтверджується, що [PERSON] проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] з 11.02.1981 року по 11.04.2012 року. Разом з ним проживають та зареєстровані: [PERSON], [INFO], - дружина, зареєстрована з 19.10.1981 року по теперішній час; [PERSON], [INFO], - син, зареєстрований з 29 травня 1997 року по теперішній час. На теперішній час та в період на день смерті більше ніхто не проживає та не зареєстрований, в тому числі малолітні та неповнолітні діти. (а. с. 50) Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочинну недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Позивачкою за первісним позовом [PERSON] не надно доказів того, що вона є спадкоємцем за законом після померлої [INFO] року баби [PERSON], а також що вона прийняла спадщину після померлого [INFO] року батька [PERSON], тому вимога її позовної заяви про визнання права власності на спірну квартиру є необґрунтованою і задоволенню не підлягає. Позивачі за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] надали докази того, що вони є спадкоємцями за законом першої черги після померлого [INFO] року [PERSON], та прийняли спадщину в установленому порядку відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України, до складу спадщини входить спірне нерухоме майно, тому зустрічна позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial