Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, вимоги якого збільшувались в процесу судового розгляду (а.с. 74-76), про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження квартирою шляхом зняття відповідача з реєстрації, визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Обґрунтовуючи свої вимоги, посилається на те, що вона є власником [ADDRESS] Відповідач зареєстрований в вказаній квартирі, однак більше року в ній не проживає, не сплачує за комунальні послуги. Останньому на праві власності належить [ADDRESS] в якій він постійно мешкає. В судовому засіданні представник позивача збільшені вимоги позову підтримав в повному обсязі, посилаючись на викладене в позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що відповідач проживає по місцю своєї реєстрації, що підтверджується квитанціями про сплату комунальних послуг за листопад та грудень 2015 р. Також посилався на те, що позивачем не надано суду доказів не проживання відповідача понад року в спірній квартирі. Третя особа в судовому засіданні пояснила, що вона є матір"ю позивача и колишньою дружиною відповідача. В 2014 році її колишній чоловік подарував квартиру її старшій дочці - [PERSON], вона і її матір взамін цього надали кошти [PERSON] в сумі 35 000 доларів США для придбання йому житла, що ним і було зроблено. У [PERSON] є вільний доступ до спірної квартири [ADDRESS], він переодично в ній з"являєься, влаштовує сварки, бійки, про що свідчать її зверенння до правоохоронних органів. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін по справі, покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [ADDRESS] належить на праві власності позивачу, що підтверджується договором дарування від 19.07.2014 р. (а.с. 16) У вказаній квартирі зареєстровані: позивач, відповідач, третя особа та малолітня [PERSON], що підтверджується довідкою КП «Центр комунального сервісу» Деснянського району м. Києва. (а.с. 82) Відповідач є батьком позивача та колишнім чоловіком третьої особи. У відповідності до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21.09.2012 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідач в спірній квартирі не проживає, квартирою не цікавиться, не несе витрати по її утриманню. Зокрема, доказів зворотнього суду не надано. Так, у відповідності до квитанцій по сплаті за житлово-комунальні послуги, наданих стороною відповідача, платежі за утримання спірної квартири відповідачем здійснені лише в серпні, листопаді та грудні 2015 року. Інших доказів сплати відповідачем за житлово-комунальні послуги та утримання квартири суду не надано. (а.с. 94-95) У відповідності до Актів ЖЕД-318 від 20.07.2016 р., 03.09.2016 р., 28.09.2016 р. відповідач не проживає за адресою [ADDRESS] з 2011 року, особисті речі останнього відсутні в квартирі. (а.с. 77-79) У відповідності до Договору про надання послуг з утримання будинків та прибудинкової території від 22.05.2016 р., останній укладений саме з позивачем по справі. (а.с. 80-81) Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року з наступними змінами, у справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки, у разі їх поважності, суд може продовжити пропущений строк. Відповідач не звертався до суду з вимогою про продовження строку на відсутність у спірній квартирі. Вище викладені обставини свідчать про те, що відповідач не проживав у квартирі за місцем реєстрації без поважних причин понад рік. Суду не надані докази, які б свідчили про те, що відповідач не проживає в спірній квартирі понад рік з поважних причин. Він виїхав із спірної квартири добровільно, ніяких перешкод у користуванні спірним житлом з боку позивача та інших осіб відповідачу не чинилося, зокрема доказів зазначеного суду не надано. Крім вказаного суд вважає необґрунтованими посилання сторони відповідача на те, що відповідач проживає в спірній квартирі на даний час, оскільки доказів вказаного суду не надано. Зокрема, свідок [PERSON] зазначила, що в період з 2015 по 2016 р. тимчасово проживала в [ADDRESS], однак відповідач по справі в вказаній квартирі не проживав, лише час від часу приходив в нетверезому стані, вчиняв сварки, бійки та постійно погрожував. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні не підтвердили факт проживання відповідача в спірній квартирі, а лише зазначили про те, що бачили останнього час від часу в будинку №16 по вул. Радунській в м. Києві. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є матір"ю третьої особи [PERSON] і бабусею позивача - [PERSON]. Шлюб між її дочкою та відповідачем [PERSON] було розірвано. В зв"язку з тим, що родина її дочки проживала в квартирі відповідача, нею особисто було сплачено кошти відповідачу [PERSON] для придбання йому житла, а він в свою чергу подарував квартиру [PERSON]. Але, [PERSON] даній квартирі не проживає, оскільки свої речі вивіз ще в 2014 році, але переодично з"являється в ній, так як має вільний доступ до неї і влаштовує сварки і бійки з її дочкою та дітьми, в зв"язку з чим свідок [PERSON] часто, по проханню своєї дочки, знаходиться в даній квартирі, оскільки вони - її дочка та дві онуки налякані і потребують її допомоги. Крім вказаного судом встановлено, що відповідачу на праві власності належить [ADDRESS], що підтверджується Інформаційною довідкою (а.с. 19) та не заперечується стороною відповідача. Статтею 405 ЦК України встановлено, що член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідач не проживаючи в спірній квартирі, але залишаючись зареєстрованим в ній, перешкоджає позивачу в користуванні власністю, оскільки в неї виникають ускладнення з розпорядженням майном. Приймаючи до уваги викладене, суд визнає вимоги позову обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - [ADDRESS]. Відповідно до ст. 7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється за заявою особи, запиту органу реєстрації, остаточного рішення суду, свідоцтва про смерть. Таким чином, виходячи зі змісту зазначеного закону, прийняте рішення суду відповідно є підставою для зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобов'язувати реєстраційні органи вчиняти ці дії не має потреби. Крім того, відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Враховуючи те, що відповідно до ст. 7 „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" рішення суду по справам даної категорії є безпосередньою підставою для зняття з реєстрації особи, яка визнана за рішенням суду такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, реєстраційний орган не вправі відмовити в знятті з реєстрації такої особи з посиланням на те, що суд не зобов'язав його вчинити цю дію. У зв'язку з вказаним суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині усунення перешкод в користуванні та розпорядженні [ADDRESS] шляхом зняття з реєстрації відповідача.

Outcome: partial