Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

Позивач звернувся до Яготинського районного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в котрій зазначено, що відповідно до укладеного договору про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії № 8382711110 від 10.01.2014 року банк відкрив [PERSON] кредитну лінію для проведення останньою операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості по кредиту не більше 4 000 грн. на строк до 31.03.2017 року. Надання банком кредиту згідно з п. 5.2 кредитного договору здійснювалося у разі недостатності власних коштів на картковому рахунку позичальника для проведення розрахунків за платіжними повідомленнями та інших платежів за кредитним договором шляхом дебетування карткового рахунку на суму, що відповідає розміру відповідних платежів або на суму, що відповідає різниці між розміром відповідних платежів та залишком коштів на картковому рахунку. Відповідно до п.п. 2.7, 4.2.14, 4.2.16 кредитного договору позичальник зобов'язувався сплачувати щомісяця Банку проценти за користування кредитом у розмірі 36 00 % річних, не пізніше останнього робочого дня місяця, наступного за місяцем, в якому вони були нараховані. Зобов'язання щодо сплати нарахованих процентів позичальником виконане не було, у зв'язку з чим у позичальника виникла прострочена заборгованість перед банком стосовно сплати процентів за користування кредитом. Станом на 09.02.2017 року позичальник не сплатив банку нараховані за період з 07.02.2014 року по 09.02.2017 рік проценти за користування кредитом у сумі 2 179,23 грн. Згідно з п.п. 2.6, 4.2.16, 4.2.17 Кредитного договору позичальник зобов'язувався повернути кредит у строк до 31.01.2017 року або у разі надіслання банком вимоги про дострокове повернення кредиту - не пізніше терміну, зазначеного у такій вимозі банку. Однак, позичальник не виконав дане зобов'язання, внаслідок чого у нього виникла прострочена заборгованість за кредитом, яка станом на 09.02.2017 року складає 3 993,74 грн. та до моменту подання цієї позовної заяви залишається непогашеною. Таким чином, в порушення умов кредитного договору та ст. 526 ЦК України, станом на 09.02.2017 року зобов'язання позичальника за кредитним договором залишаються невиконаними. Банк звертався до позичальника з листами № 040-29-1/5226 від 29.10.2015 року та № 040-29-1/5646 від 20.11.2015 року, в яких зазначав про наявність несплаченої заборгованості за кредитним договором та про необхідність погашення цієї заборгованості. Станом на 09.02.2017 року загальна сума заборгованості позичальника перед банком за кредитним договором становить 8 873, 37 грн., відповідно до розрахунку заборгованості, що додається, з яких: 3 993,74 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 2 179,23 грн. - прострочена заборгованість за процентами за користування кредитом; 1 350,96 грн. - пеня за порушення строків погашення кредиту, нарахована за період з 10.02.2016 по 09.02.2017; 409,80 грн. - пеня за порушення строків сплати процентів за користування кредитом, нарахована за період з 10.02.2016 по 09.02.2017; 143,12 грн. - три проценти річних від простроченої суми боргу за кредитом, нараховані за період з 01.12.2015 по 09.02.2017; 41,73 грн. - три проценти річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом, нараховані за період з 01.09.2015 по 09.02.2017; 574,80 грн. - інфляційне збільшення суми боргу за кредитом, нараховане за період з 01.12.2015 по 09.02.2017; 179,99 грн. - інфляційне збільшення суми боргу за процентами за користування кредитом, нараховане за період з 01.09.2015 по 09.02.2017. На даний час відповідачка продовжує ухилятися від виконання зобов"язань та сплати заборгованості, в зв"язку з чим просив стягнути з неї на користь банку вищевказану заборгованість та судовий збір. В судове засідання представник позивача не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, в заяві до суду просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судове засідання не з"явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. В силу ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до вимог ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Так, аналіз судової практики Верховного Суду України про застосування статті 625 ЦК в цивільному судочинстві, містить роз"яснення, що зобов'язання припиняється з підстав, визначених статтями 599, 600, 604-609 ЦК України, та не передбачають можливості припинення зобов'язання у зв'язку з ухваленням судом рішення про задоволення вимог кредитора. Відповідно, саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснено, або здійснено через деякий час, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України (постанова Верховного суду України від 23 вересня 2015 року, справа № 6-1206цс15 ). Аналогічне положення міститься у постанові Верховного суду України від 25 травня 2016 р. у справі № 6-157цс16 та у постанові Верховного суду України від 07 вересня 2016 р. у справі№ 6-1412цс16. В силу ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержанння процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов"язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов"язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов"язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З розрахунку заборгованості (а.с.8-10) вбачається, що станом на 09.02.2017 року [PERSON] має заборгованість за кредитом - 3 993,74 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 2 179,23 грн.; пеню за порушення строків погашення кредиту, нараховану за період з 10.02.2016 по 09.02.2017 - 1 350,96 грн., пеню за порушення строків сплати процентів за користування кредитом, нараховану за період з 10.02.2016 по 09.02.2017 - 409,80 грн., три проценти річних від простроченої суми боргу за кредитом, нараховані за період з 01.12.2015 по 09.02.2017 - 143,12 грн., три проценти річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом, нараховані за період з 01.09.2015 по 09.02.2017 - 41,73 грн., інфляційне збільшення суми боргу за кредитом, нараховане за період з 01.12.2015 по 09.02.2017 - 574,80 грн., інфляційне збільшення суми боргу за процентами за користування кредитом, нараховане за період з 01.09.2015 по 09.02.2017 - 179,99 грн., а всього- 8873,37 грн. Відповідно до п. п. 4.2.13, 4.2.14 кредитного договору клієнт зобов'язаний: сплачувати банку суми всіх операцій, комісійної винагороди, штрафних санкцій та інших платежів, які стали наслідком або виникли у зв'язку з використанням основної картки та додаткових карток, а також відшкодовувати банку суми збитків, що понесені банком в результаті використання основної картки та додаткових карток, на умовах цього договору; сплачувати банку проценти, нараховані за користування кредитом, щомісяця не пізніше останнього банківського дня місяця, наступного за місяцем, у якому вони були нараховані. Згідно з п. 4.3.3 кредитного договору банк має право вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом у разі невиконання останнім будь-яких умов цього договору, а також у разі, якщо протягом 2 (двох) календарних місяців організація не проводить зарахування заробітної плати відповідача на картковий рахунок. Відповідно п. 5.2 кредитного договору надання клієнту кредиту відбувається у разі повної або часткової недостатності власних коштів на картковому рахунку для проведення платежів за платіжними повідомленнями або для здійснення інших платежів, спрямованих на погашення зобов'язань клієнта, передбачених цим договором, шляхом дебетування карткового рахунка на суму, що відповідає розміру відповідних платежів, або на суму, що відповідає різниці між розміром відповідних платежів та залишком коштів на картковому рахунку, але у всіх випадках не більше ніж на суму ліміту, діючого на момент надання кредиту. Згідно з п. 6.2 кредитного договору нарахування процентів за користування клієнтом кредитом та/або овердрафтом здійснюється банком щомісячно в останній банківський день місяця виходячи з розміру процентних ставок, визначених згідно з умовами цього договору та в дату припинення дії кредитної лінії починаючи з дня, наступного за днем видачі кредиту по останній робочий день місяця (включно), а у місяці, в якому настане припинення дії кредитної лінії по відповідну дату (включно). За вимогами п. 8.1.1 договору у разі прострочення сплати заборгованості за кредитом та/або овердрафтом процентами за кредитом та/або овердрафтом, клієнт сплачує банку за кожний день прострочення, включаючи день сплати, пеню. Пеня нараховується на суму прострочених платежів із розрахунку фактичної кількості прострочених днів, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості до дня погашення відповідної заборгованості у повному обсязі, у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Пунктом 12.6 договору сторони погодили умову, що будь-яке повідомлення, надіслане банком рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця проживання / реєстрації клієнта, зазначену у статті 14 цього договору, вважається таким, що отримане клієнтом через 7 (сім) календарних днів після його надіслання банком. Після проходження цього строку настають усі правові наслідки, дата настання яких пов'язана з датою отримання клієнтом повідомлень банку, незалежно від того, чи отримає клієнт ці повідомлення особисто. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що 10.01.2014 року між ПАТ "Державний експортно-імпортний банк України" та [PERSON] укладено договір про відкриття у рамках зарплатного проекту карткового рахунку та кредитної лінії № 8382711110, за умовами якого банк відкрив [PERSON] кредитну лінію для проведення останньою операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості по кредиту не більше 4 000 грн. на строк до 31.03.2017 року. У зв'язку з наявністю несплаченої заборгованістю за кредитним договором банком на адресу [PERSON] направлялися листи № 040-29-1/5226 від 29.10.2015 року та № 040-29-1/5646 від 20.11.2015 року щодо наявності простроченої заборгованості та необхідність погашення цієї заборгованості, проте до цього часу заборгованість за кредитом нею не погашена. У зв'язку з невиконанням [PERSON] зобов'язання по умовах кредитного договору, станом на 09.02.2017 року виникла заборгованість, що відповідно до розрахунку заборгованості складає: 3 993,74 грн. - простроченої заборгованість за кредитом; 2 179,23 грн. - простроченої заборгованість за процентами за користування кредитом; 1 350,96 грн. - пені за порушення строків погашення кредиту, нарахованої за період з 10.02.2016 по 09.02.2017; 409,80 грн. - пені за порушення строків сплати процентів за користування кредитом, нарахованої за період з 10.02.2016 по 09.02.2017. Оскільки банк як кредитор зазнав матеріальних втрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів, то відповідно має право на отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати банку, та відтак, відповідно до розрахунків, просив стягнути з [PERSON]: 143,12 грн. - три проценти річних від простроченої суми боргу за кредитом, нарахованих за період з 01.12.2015 по 09.02.2017; 41,73 грн. - три проценти річних від простроченої суми боргу за процентами за користування кредитом, нарахованих за період з 01.09.2015 по 09.02.2017; 574,80 грн. інфляційного збільшення суми боргу за кредитом, нарахованого за період з 01.12.2015 по 09.02.2017; 179,99 грн. - інфляційного збільшення суми боргу за процентами за користування кредитом, нарахованого за період з 01.09.2015 по 09.02.2017. Враховуючи, що в силу ст. 599 ЦК України зобов"язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а відповідач ухиляється від виконання своїх зобов"язань, суд вважає вимоги позову обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved