Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя, повязаного з виконанням трудових обов"язків. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач суду вказав, що працював з 03 жовтня 2010 року до 13 лютого 1991 року на Інгулецькому гірничо-збагачувальному комбінаті на руднику машиністом бульдозера у карєрі 5-го розряду, з 28 січня 1993 року до 02 червня 2009 року машиністом бульдозера ЦТА у карєрі, з 03 червня 2009 року до 07 лютого 2012 року ЦТА машиністом трубоукладача в карєрі, з 08 лютого 2012 року до 23 лютого 2017 року машиністом бульдозера ЦТА в карєрі. Стаж роботи у відповідача в умовах впливу шкідливих факторів 23 роки 10 місяців. Згідно акту розслідування причин виникнення хронічного від 23 грудня 2016 року позивач працюючи з 19.02.2010 по 10.08.2015 електрослюсарем черговим та з ремонту устаткування рудозбагачувальної фабрики №2 ПАТ «ІНГЗК» підпав під дію виробничого шуму, де показники перевищували нормативи через недосконалість робочого місця. Працюючи з 03 жовтня 1986 року по 13 лютого 1991 року, з 28 січня 1993 року по 03 червня 2009 року та з 08 лютого 2012 року та по теперішній час машиністом бульдозера в карєрі ПАТ «ІНГЗК» він підпадав під дію шкідливих факторів виробничого середовища, де показники перевищували нормативні через недосконалість робочого місця. Причиною професійного захворювання визнано: загальна вібрація 113-118 дБ при ГДР 107 дБ та 122-124 дБ при ГДР 116 дБ за ДСН 3.3.6.039-99; пил з вмістом діоксину кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони 4.6-12.6мг/м3 при ГДК 2.0 мг/м3 за Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» від 08 квітня 2014 року №248; токсичні речовини формальдегіди 0,62 мг/м3 при ГДК 2.0 мг/м3 за Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» від 08 квітня 2014 року №248. Відповідно до МСЕК від 16 березня 2017 року йому встановлено 35% втрати професійної працездатності на термін з 06 березня 2017 року по 01 березня 2018 року. Професійними захворюваннями позивачу заподіяні моральні страждання, які він оцінює в 40\~000,00 гривень, оскільки він має діагноз як вібраційна хвороба другого ступеню від дії загальних вібрацій з церебрально-переферичним ангіодистонічним синдромом і радикулопатією L5, S1, S2 справа з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким м»язово-тонічним і больовим синдромом, нейродистрофічним набряком гомілки і стопи, страждає від постійного смикаючого болю у поперековому відділі хребта з іррадіацією нижні кінцівки, переважно в праву ногу по задньо-боковій поверхні до пяти, оніміння в ногах, оніміння правої ноги, обмеження руху у попереку, посилення болю при фізичному навантаженні, переміні положення тіла, постійного пекучого болю в шийному відділі, болю в плечових, ліктьових та колінних суглобах, більше зліва, набряку лівого колінного суглобу, болів в кистях, підвищеної чутливості їх до холоду, судом в пальцях кистей, оніміння в кистях. Через стійкі болі та обмеження рухів у шийному відділі хребта він не може вільно повертати голову вліво, вправо, доверху, донизу, часто вимушений при цьому повертати увесь тулуб, внаслідок чого переживає моральні страждання. Не має змоги виконувати побутові домашні роботи, нормально користуватись послугами домашнього транспорту, змушений постійно приймати ліки. Став фізично безпорадною людиною, що наводить його на міркування, що він є тягарем для родини. З 2015 року перебуває на диспансерному обліку у терапевта та у результаті дії шкідливих умов праці на підприємстві відповідача, через отримане професійне захворювання, позивач вимушений постійно лікуватись, проходити курси лікувань. Просив стягнути з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 40 000 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб. Представник позивача у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача ПРАТ «ІНГЗК» у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, про причини неявки суд не повідомив, надав заперечення, в яких позов не визнав, просив відмовити. Зазначив, що позивачу було відомо про небезпечні та шкідливі виробничі фактори на ПРАТ "ІНГЗК. Комбінат було спроектовано за технологією, яка передбачала використання обладнання, машин та механізмів, при роботі яких виникають шкідливі фактори, що безпосередньо впливають на організм працівників. В період роботи на підприємстві позивач крім основної відпустки користувався додатковою оплачуваною відпусткою за шкідливі умови праці, мав право на пільгову пенсію, протягом всього часу роботи на підприємстві мав змогу отримувати путівки до санаторно-курортних закладів та інші пільги. Тривалість роботи працівника у шкідливих умовах праці, яка збільшує рівень професійного ризику, залежить від самого працівника. Позивач, маючи достатній трудовий стаж, оформив пільгову пенсію з 2013 року, симптоми професійного захворювання, згідно медичних документів, відчував з 1997 року. Роботодавець має можливість припинити роботу працівника в шкідливих умовах праці (перевести за його згодою на іншу роботу, не пов"язану з впливом шкідливих чинників або звільнити у разі відмови від переведення чи відсутності відповідної роботи) лише у випадку, коли у працівника вже виникло і встановлено уповноваженим медичним органом порушення стану здоров"я. Також зазначає, що позивач втратив 35% професійної працездатності, але не втратив здатності вести звичайний спосіб життя та не позбавлений можливості реалізації своїх повсякденних звичок та бажань. Судом ухвалено про заочний розгляд справи без участі відповідача відповідно до ст. ст. 224-226 ЦПК України на підставі наявних доказів. Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого. Судом встановлено, що позивач працював на підприємстві відповідача: з 03 жовтня 1986 року до 13 лютого 1991 року на Інгулецькому гірничо-збагачувальному комбінаті на руднику машиністом бульдозера у карєрі 5-го розряду, з 28 січня 1993 року до 02 червня 2009 року машиністом бульдозера ЦТА у карєрі, з 03 червня 2009 року до 07 лютого 2012 року ЦТА машиністом трубоукладача в карєрі, з 08 лютого 2012 року до 23 лютого 2017 року машиністом бульдозера ЦТА в карєрі (а.с.6-9). Згідно з Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 23 грудня 2016 року встановлено причину отримання професійного захворювання: загальна вібрація 113-118 дБ при ГДР 107 дБ та 122-124 дБ при ГДР 116 дБ за ДСН 3.3.6.039-99; пил з вмістом діоксину кремнію від 10 до 70% в повітрі робочої зони 4.6-12.6мг/м3 при ГДК 2.0 мг/м3 за Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» від 08 квітня 2014 року №248; токсичні речовини формальдегіди 0,62 мг/м3 при ГДК 2.0 мг/м3 за Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу» від 08 квітня 2014 року №248 (а.с.10-14). Відповідно до МСЕК від 16 березня 2017 року йому встановлено 35% (25 % - вібраційна хвороба, 10 % - ХОЗЛ) втрати професійної працездатності на термін з 06 березня 2017 року по 01 квітня 2018 року, дата переогляду 01 березня 2018 року (а.с.15). Позивач періодично проходив лікування, останніми діагнозами зазначено вібраційна хвороба другого ступеню від дії загальних вібрацій з церебрально-переферичним ангіодистонічним синдромом і радикулопатією L5, S1, S2 справа з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким м»язово-тонічним і больовим синдромом, двобічним плечолопатковим пері артрозом, остеортрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових і колінних суглобів, остеоартрозом дрібних суглобів кистей та трофічними розладами на кистях. Хронічне обструктивне захворювання легень першого ст., група «А», ЛН першого ст.(а. с. 24-41). ПРАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат" є правонаступником ПАТ "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", що в свою чергу є правонаступником ВАТ "ІНГЗК", який є правонаступником Інгулецького гірничо-збагачувального комбінату. Суд критично відноситься до твердження представника відповідача, що їх вини у проф. захворюванні позивача немає. Суд зазначає, що відповідно до вказаного акту, проф. захворювання позивача виникло внаслідок роботи позивача на підприємстві відповідача, внаслідок не забезпечення належних умов праці, оскільки шкідливі показники перевищували норми. Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці. Відповідно до статті 153 КЗпП України, на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним, що через шкідливі умови праці на підприємстві, правонаступником якого є відповідач - позивач втратив 35% професійної працездатності. У результаті дії шкідливих умов праці на підприємстві Відповідача, через отримане професійне захворювання, позивач вимушений постійно лікуватись, проходити курси лікувань. Відповідно до статті 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Частина і статті 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. На підставі статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За положеннями ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. Згідно зі ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: в приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Як зазначається в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами та доповненнями) у разі заподіяння особі моральної шкоди неправомірно вчиненими діями кількох осіб, розмір відшкодування визначається з урахуванням ступеня вини кожної з них. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні справи про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Також підлягають з'ясуванню, чим підтверджується факт заподіяння моральної шкоди чи фізичних страждань немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі оцінюється заподіяна моральна шкода. Судом встановлено, що внаслідок протиправних дій відповідача, позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних і фізичних стражданнях через втрату професійної працездатності на 35%, отримання професійного захворювання. позивач вимушений лікуватися, витрачати кошти на лікування. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення Відповідачем позивачу шкоди здоровю, провину відповідача в її спричиненні та причинно-наслідковий звязок між винною поведінкою відповідача та настанням у позивача негативних наслідків, а звідси й завдання йому моральної шкоди. Обговорюючи розмір відшкодування моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням встановлених судом обставин характеру спричиненої шкоди, тривалість часу роботи в шкідливих умовах праці на підприємстві - відповідача та виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним стягнути на його користь з відповідача 18\~000,00 гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач переживав протягом тривалого часу та які переносить на теперішній час. Вказаний розмір встановлений судом виходячи з характеру правовідносин, в тому числі часу роботи позивача на підприємстві відповідача. Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача, суд виходить із того, що вина відповідача у спричинені моральної шкоди доведена, тривалість трудових відносин, що мали місце між сторонами у справі, ступінь втрати працездатності, і відповідач має нести відповідальність за не створення безпечних умов на робочому місці. Відповідно до ч.1, п. п. 2 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 0,4 розміру розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2017 року становить 1600,00 грн. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позовна заява подана до суду [PERSON] (фізичною особою) у серпні 2017 року, а тому до сплати підлягав судовий збір у розмірі 640,00 грн., який підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: partial