Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-29 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , треті особи : орган опіки та піклування Свалявської районної державної адміністрації Закарпатської області, орган опіки та піклування Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про позбавлення батьківських прав. Посилається на те, що з відповідачем по справі перебувала в шлюбі.В шлюбі народилася дочка [PERSON] , [INFO] , яка є неповнолітньою, проживає з позивачем та перебуває на її матеріальному забезпеченні. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 липня 2019 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, визначено місце проживання неповнолітньої дочки з позивачем. Фактично шлюбні відносини припинено більше трьох років, відповідач практично на наступний день після укладення шлюбу, під приводом пошуку роботи, виїхав за межі області, і з того моменту по місцю проживання позивача та дочки появлявся вкрай рідко. Позивач зазначає, що відповідач життям дочки не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. Практично з народження дитини відповідач не бере участь у її вихованні, навчанні та розвитку, не відвідує дочку, не цікавиться про стан її здоров"я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач не виявляє бажання виконувати батьківські обов"язки, покладені на нього законом, тобто самоусунувся від виконання своїх батьківських обов"язків та свідомо нехтує ними. Вихованням та утриманням дитини позивач займається самостійно. Так як відповідач не виконує обов`язків по вихованню та утриманню дитини, не піклується про її життя та здоров`я, не дбає про фізичний та моральний розвиток, не забезпечує матеріально, а тому просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03 січня 2020 року справу № 306/8/20 (провадження № 2/306/161/20) передано на розгляд судді Свалявського районного суду Вінер Е.А. (а.с. 27). 17 січня 2020 року суддею Свалявського районного суду Вінер Е.А. винесено ухвалу про залишення позовної заяви без руху (а.с. 30) В судовому засіданні адвокат позивача та позивач позов підтримали повністю та пояснили, що відповідач жодним чином не бере участі у вихованні та утриманні дитини, просять позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дитини. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоча був належним чином повідомлений (а.с. 44-47). Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач викликаний до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 53,57), про причини своєї неявки відповідач суд не повідомив, заяв про розгляд справи без його участі чи відзиву на позов від нього не надходило. Представник органу опіки та піклування Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області в судове засідання не з`явилася, надала до суду клопотання про розгляд справи без участі представника за наявним у справі висновком (а.с.38). Представник органу опіки та піклування Свалявської районної державної адміністрації Закарпатської області в судове засідання не з`явилася. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26 грудня 2014 року виданого виконкомом Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області батьком дитини [PERSON] , [INFO] є відповідач [PERSON] , матір"ю - [PERSON] (а.с. 9). Згідно заочного рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22 липня 2019 року , шлюб зареєстрований 01 червня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] виконкомом Кам"яницької сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, актовий запис №77 розірвано (а.с. 11-13). Розрахунком заборгованості по аліментах стверджується, що станом на 01 вересня 2019 року заборгованість [PERSON] на утримання дитини - доньки [PERSON] , [INFO] по сплаті аліментів становить 9982,30 гривень (а.с. 19). Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав Баранинської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області за № 14-08/10 від 28 листопада 2019 року [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] вважають доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , щодо його малолітньої дитини, оскільки батько дитини жодним чином не цікавиться долею своєї дитини, не відвідує її, не турбується про стан її здоров"я, не цікавиться нею, не займається її духовним вихованням та матеріальним утриманням (а.с.22-25). Суд критично оцінює висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки даний висновок є недостатньо обґрунтованим, в ньому відсутні дані про умисне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по утриманню дитини, не наведено обставин про намагання вказаного органу як відповідального за захист прав дітей об`єктивно визначити ставлення батька до дочки та яким чином позбавлення відповідача батьківських прав захистить інтереси дитини, а тому не може бути беззаперечним доказом для підтвердження факту ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, а також застосування до нього такого крайнього заходу як позбавлення батьківських прав. При цьому, суд враховує, що такий висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (ч.ч. 5, 6 ст.19 СК України). Наявність заборгованості по сплаті аліментів також не може слугувати підставою для позбавлення батьківських прав. У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено. Позивач в підтвердження позовних вимог про позбавлення батьківських прав, посилається на те, що відповідач життям дочки не цікавиться, не телефонує, не виявляє бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні, навчанні та розвитку, не відвідує дочку, не цікавиться про стан її здоров"я, фізичний, духовний та моральний розвиток, не виявляє бажання виконувати батьківські обов"язки, покладені на нього законом, тобто самоусунувся від виконання своїх батьківських обов"язків та свідомо нехтує ними, однак в судовому засіданні так і не було встановлено, що відповідач є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Не підтверджено належними доказами те, що до відповідача застосовувалися заходи впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст.164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно малолітньої дочки є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, не довела та не надала суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення батька по відношенню до неї батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. ВССУ у справі № 211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. В даній постанові суд касаційної інстанції підкреслив наступне, що при позбавленні батьківських прав суду слід не тільки встановити ухилення батька від виконання батьківських обов`язків, а також чи попереджувався батько офіційно про необхідність змінити ставлення до дитини. Позиція Верховного Суду у даній справі базується, серед іншого, на рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України». З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, не було достовірно доведено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення відповідача батьківських прав, у зв`язку з чим, слід відмовити в задоволенні позову.

Outcome: dismissed