Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, яким просить усунути перешкоди в користуванні власністю та визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 21 липня 2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гібадуловою Л.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 2968, їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Загальна площа квартири становить 65.60 кв. м, житлова площа - 44.20 кв.м. Ця квартира на сьогодні ні кому не подарована та не продана. В вищезазначеній квартирі зареєстрований окрім неї її син, відповідач по справі, [PERSON] , [INFO] Повідомила, що з серпня 2017 року її син, відповідач [PERSON] , [INFO] зібрав всі свої речі і пішов в невідомому їй напрямку. Після чого вона його не бачила в своїй квартирі. Він з нею майже не спілкується. Коли він їй подзвонив, вона його попередила про намір звернутися до суду про визнання втратившим його житлової площі, на що [PERSON] не заперечував, тому що дійсно не проживає в квартирі [ADDRESS] . Зазначила, що зараз у неї виникла необхідність зняти з реєстрації відповідача, тому що він не проживає в її квартирі з серпня 2017. Також відповідач не сплачує рахунки за комунальні послуги, станом квартири не цікавиться, а вона не може отримати субсидію через його реєстрацію. В квартирі немає абсолютно ніякого майна відповідача. Замки вона не змінювала. 3 серпня 2017 року і дотепер відповідач ніколи не звертався в будь-які правоохоронні органи, до дільничного, тощо з метою вселитися в її квартиру. Більш того, він ніколи не висловлював бажання знову поселиться в її квартирі. За всі комунальні платежі за користування квартирою оплачує позивач. Додатково зазначила, що неодноразово вона особисто і через наших спільних знайомих намагалась знайти відповідача для того, щоб попросити його добровільно знятися з реєстрації з її квартири, так як він в ній не проживає з серпня 2017 року і по теперішній час. Але дотепер вона не змогла це зробити, тому вимушена звернутися з даним позовом до суду. Домовленості між нею та відповідачем в частині збереження за ним права користування жилим приміщенням у зв'язку з відсутністю його проживання не було. Вважає, що оскільки відповідач в її квартирі не проживає близько 2 років, він повинен бути визнаним таким, що втратив право користування житловим приміщенням (квартирою). Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 24.06.2019 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 17.09.2019 року справу призначено до судового розгляду. Позивач в судовому засідання підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити, не заперечувала про винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з"явився, повідомлявся належним чином, на підтвердження чого в матеріалах справи наявні поштові конверти з відміткою про відсутність адресату за адресою, зазначеною в позовній заяві, що свідчить про належне повідомлення відповідача. Заяв про відкладення розгляду справи, розгляд справи без її участі до суду не надходило. Третя особа в судове засідання не з"явилась, повідомлялась належним чином.. Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що позивач є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі-продажу ВВА № 414715 від 21.07.2006 року [PERSON] придбала квартиру за адресою [ADDRESS] . Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 11433523 від 03.08.2006 р. квартира за адресою: [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] . Відповідно до приписів ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Як вбачається з довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, частиною 1 ст. 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати приміщення для власного проживання, проживання членів його сім`ї, інших осіб. На підставі ст. 391 ЦК України закріплено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Підстави для збереження житлового приміщення за тимчасово відсутніми громадянами, визначені ст. 71 Житлового кодексу України, відсутні. Приписами ст. 72 Житлового кодексу визначено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з сім"єю [PERSON] знайома 20 років. Зараз мешкає у [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , тому що у неї в квартирі був пожар. Підтвердила, що з 2017 року відповідач [PERSON] не мешкає за вищевказаною адресою, станом квартири не цікавиться, комунальні платежі не сплачує, а позивач у зв"язку з цим не може отримати субсидію. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з сім"єю [PERSON] знайомий 15 років. Знає, що [PERSON] у 2017 році зібрав всі свої речі і пішов в невідомому їй напрямку. З того часу за адресою [ADDRESS] не мешкає, комунальні платежі не сплачує. Підтвердив, що позивачка має намір позбавити його права користування житловим приміщенням, у зв"язку з тим, що не може оформити субсидію. Таким чином, судом встановлено, що у відповідача наміру проживати за місцем реєстрації та користуватися житловою площею немає, у спірному будинку не проживає протягом тривалого часу з 2017 року. Наявність реєстрації відповідача у квартирі перешкоджає позивачу здійснювати право власності, оскільки передбачає право відповідача на користування житловим приміщенням за місцем реєстрації. Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для їх задоволення. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved