Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» (ПАТ КБ «ПриватБанк») подано в суд позов про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON]. Позов обґрунтовано тим, що відповідно до укладеного договору без номера від 16.12.2009 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 3 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку ПАТ КБ «ПриватБанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті httр://ргіvаtbаnk.uа/terms/раges/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком відповідно до п. 3.3 «Умов та правил надання банківських послуг». Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 "Правил користування платіжною карткою». Відповідно до п. 6.5 «Умов та правил надання банківських послуг», позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно з п. 6.6 «Умов та правил надання банківських послуг», у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, згідно з п. 6.7 «Умов та правил надання банківських послуг». ПАТ КБ "ПриватБанк" свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 8.6 «Умов надання банківських послуг», при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн., а також 5 відсотків від суми позову. В порушення умов кредитного договору та статей 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав, своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, не надавав, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором. Станом на 31.01.2017 року відповідач має заборгованість в сумі 27 507,68 грн., в тому числі, 836,92 грн. - заборгованість за кредитом; 21084,68 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 3800 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 «Умов та правил надання банківських послуг»: 500,00 грн. - фіксована частина, 1286 грн. - процентна складова. Пунктом 9.12 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на той самий строк. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вказану у розрахунку суму заборгованості за кредитним договором і судові витрати у справі. В судовому засідання у режимі відеоконференції представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав із зазначених у заяві підстав, просив позов задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що погасила кредит повністю у відділенні банку, крім цього подала заява про застосування строків позовної давності, в якій просить у задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк" до неї про стягнення заборгованості за договором відмовити з підстав пропуску позивачем строку позовної давності. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід слід відмовити з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно зі ст. 627 ЦК України та відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ч.1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода. Відповідно до ст.ст. 1049, 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що відповідно до укладеного з ПАТ КБ «ПриватБанк» договору без номера від 16.12.2009 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 3 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку ПАТ КБ «ПриватБанк» зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 3.1.1, 3.1.1.3 умов даного договору, термін дії кредитного ліміту дорівнює терміну дії платіжної картки, вказаному на лицевій стороні картки. Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця. Після закінчення дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії ) не надійшла письмова заява держателя про закриття картрахунку, а також при умові наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг по виконанню розрахункових операцій по картрахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії) і при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором. На виконання умов вищевказаного договору відповідачу було видано банком кредитну картку №5457082927835459 з терміном її дії до листопада 2013 року, що підтверджується відповідною довідкою представника позивача поданою ним в судове засідання. Представник позивача надав в судове засідання копії роздрукованих СМС-повідомлень від 15 серпня 2014 року та 15 травня 2015 року надісланих на мобільний телефон відповідача про зміну ставки використання кредитних коштів за договором кредиту. Крім цього, в режимі відеоконференції зазначив, що позовна давність щодо повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, неустойки, пені, штрафів становить 50 років. Тому представник позивача вважає, що строк позовної давності банком не пропущений. З наданих позивачем розрахунку заборгованості та виписки по картковому рахунку вбачається, що 14.02.2014 року відповідачем було сплачено 100 грн. для погашення кредиту. Після цього жодних платежів вона не здійснювала. Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Згідно з п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік ( п.1 ч.2 ст.258 ЦК України). При цьому, відповідно до ст.266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Згідно з ч.5 цієї ж статті, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Отже, відповідно до Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, які є складовою вищевказаного договору про надання банківських послуг, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає як щомісячні платежі на погашення кредиту та сплату процентів, так і кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 зазначеного Кодексу). Саме така правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, від 12 листопада 2014 року №6-167цс14. І оскільки останній платіж відповідачем здійснено 14 лютого 2014 року, а дія картки закінчилась у листопаді 2013 року і в подальшому не продовжувалась, то, звернувшись до суду із даним позовом лише 14 березня 2017 року, позивач пропустив встановлений ст.257 ЦК України трирічний строк позовної давності, про застосування якого письмово заявлено відповідачем [PERSON]. Суд не бере до уваги доводи позивача про те, що строк позовної давності по поверненню кредиту, сплати відсотків, пені та штрафу встановлено тривалістю в 50 років, оскільки при дослідженні письмових доказів - «Умов та правил надання банківських послуг», судом не знайдено пункту з відповідним змістом. Інших документів у яких би було встановлено домовленість сторін про збільшення строку позовної давності позивачем не додано. Крім цього суд не вважає належним повідомленням відповідача про зміну ставки використання кредитних коштів шляхом СМС-повідомлень. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що ніяких листів від банку, СМС-повідомлень з банку, щодо продовження строку дії картки вона не утримувала, та й взагалі номер картки оператора її мобільного телефону давно змінено, На підставі статей 256, 257, 526, 530, 610, 615, 629, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed