Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, який уточнив в процесі розгляду справи. Згідно уточнених позовних вимог просить стягнути в солідарному порядку з відповідачів [PERSON], [PERSON], на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» суму боргу по оплаті за теплову енергію і гаряче водопостачання в розмірі 6179,52 грн; стягнути в солідарному порядку з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» суму боргу по оплаті за теплову енергію і гаряче водопостачання в розмірі 8505,87 грн; стягнути в солідарному порядку з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Комунального підприємства теплових мереж « Криворіжтепломережа» витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. В обґрунтування позову зазначає наступне. КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке відповідно зі ст. 67, 68, 162 Житлового Кодексу України зобов'язане робити оплату за отриману теплову енергію, згідно особового рахунка і встановлених тарифів. Боржникам виставлялись рахунки відповідно до тарифів на теплову енергію і гаряче водопостачання які встановлені: а) рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради «Про упорядкування тарифів на послуги теплопостачання в м. Кривому Розі» №584 від 13.08.2008р., опалення за 1 Гкал - 245 грн., гаряче водопостачання (при наявності приладу обліку за 1 куб. м.) з вересня по квітень - 13,69 грн., з травня по серпень - 11,24 грн., гаряче водопостачання (при відсутності приладів обліку на 1 мешканця на місяць) з травня по вересень - 38,78 грн.. з жовтня по квітень - 47.23 грн., за період 01.09.2008р. по 01.01.2011р. б) з 01.01.2011р. затверджено постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України №1844 від 14.12.2010 р., тариф на теплову енергію дтя населення - 269,50 грн. за 1 Гкал (без ПДВ); в) з 21.11.2014р. затверджено постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №146 від 17.10.2014 р., для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 427,83 грн Гкал (з ПДВ); для абонентів без приладів обліку - 12,94 грн. за 1 кв. м. за місяць (з ПДВ). Позивач, виконуючи свої обов'язки, постійно поставляв теплову енергію у вигляді централізованого опалення та гарячого водопостачання, але відповідачі у порушення ст. 67,68.162 Житлового Кодексу України, ст. 20, 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" в повному обсязі оплату, за отримані послуги не робили, внаслідок чого їх заборгованість за період з 01.03.2011р. по 01.12.2015 р. складає 14 685,39 грн., а саме: - заборгованість [PERSON] та [PERSON] за період з 01.03.2011 року по 07.11.2013 року - 6179,52 грн.; - заборгованість [PERSON], [PERSON], [PERSON] за період з 07.11.2013 року по 01.12.2015 року - 8505,87 грн. Позивач звернувся до суду 01.12.2014 року з заявою про видачу судового наказу, на підставі якої 14.01.2015р. Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу було видано судовий наказ № 214/9947/14-ц. Але на підставі ст. 105-1 ЦПК України, за заявою боржника, судовий наказ 05.02.2015 року було скасовано. Після скасування судового наказу заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову. У зв'язку з тим, що заборгованість Відповідачів перед КПТМ «Криворіжтепломережа» не сплачена, Позивач змушений повторно звернутися до суду для захисту своїх прав, але вже у позовному провадженні. Окрім того, позивач вважає, що застосувати строк позовної давності у даному випадку не можна, оскільки перебіг строку позовної давності переривався визнанням відповідачами боргу. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, але надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглянути справу за її відсутності, а в разі неявки відповідачів не заперечує проти винесення рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], будучи повідомленими про час і місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не з`явились, надали суду заяву про часткове визнання позову в межах строку позовної давності; заборгованість, яка виникла поза межами строку позовної давності, не визнають; просять провести судове засідання за їх відсутності Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Так, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] КПТМ «Криворіжтепломережа» є постачальником теплової енергії та поставляло відповідачам теплову енергію і гарячу воду, за що плата нараховувалась за встановленими тарифами. Обов'язок споживачів своєчасно сплачувати за житлово-комунальні послуги, у тому числі і за опалення та підігрів холодної води для потреб гарячого водопостачання, передбачений ст. 68 ЖК України та ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Згідно Акту звірки лицьового рахунку за період з 01 березня 2011 року по 01 грудня 2015 року заборгованість відповідачів по оплаті за послуги по опаленню та гарячому водопостачанню складає 14 685, 39 грн (а.с. 4). Відповідач [PERSON] досягла повноліття 07 листопада 2013 року, тому позивач просить стягнути з неї солідарно з іншими боржниками заборгованість, яка виникла після досягнення [PERSON] повноліття. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Стаття 525 ЦК України, передбачає, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Що стосується визнання відповідачами позову лише в межах позовної давності, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності переривається вчинення особою дії, що свідчать про визнання нею свого боргу і позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимог, право на яку має позивач. ( ч.ч. 1, 2 ст.264 ЦК). З матеріалів справи вбачається, що наприкінці 2014 року позивач звертався до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу із заявою про видачу судового наказу щодо стягнення із боржника [PERSON] заборгованості в сумі 8229, 45, на підставі якої 14 січня 2015 року було видано судовий наказ, який ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 05 лютого 2015 року скасовано. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011р. №14 "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" - наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення. Враховуючи те, що судовий захист права КПТМ «Криворіжтепломережа» на стягнення грошових коштів за надані послуги може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. Окрім того, відповідачі не надали суду заперечень щодо розрахунку, здійсненого позивачем. Як вбачається з розрахунку заборгованості за період з 01 березня 2011 року по 01 грудня 2015 року, відповідачами час від часу здійснювалось частково погашення заборгованості за комунальні послуги, а саме - у квітня 2011 року, у січні 2012 року, лютому 2012 року, березні 2012 року, липні 2012 року, серпні 2012 року, січні 2013 року, грудні 2013 року, червні 2014 року, липні 2014 року, серпні 2014 року, листопаді 2015 року; у травні 2014 року стягнуто заборгованість на підставі рішення суду за період до 01 березня 2011 року. Отже, кожного разу, враховуючи визнання відповідами боргу, строк позовної давності переривався та його перебіг починався знову. Зважаючи на те, що судовий наказ скасовано 05 лютого 2015 року, відповідачі неодноразово здійснювали часткове погашення заборгованості, а даний позов пред"явлено 20 серпня 2015 року, позивач не пропустив строк позовної давності. Окрім того, згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Позаяк відповідачі визнали пред'явлені до них позовні вимоги та з матеріалів справи не вбачається, що визнання ним позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, судом установлено, що відповідачі своїх обов'язків по своєчасному внесенню плати за надані послуги по опаленню та гарячому водопостачанню, належним чином не виконували, в результаті чого утворилась заборгованість у розмірі 14 685, 39 грн, а відтак на підставі ч. 1 ст. 543 ЦК України визначена сума боргу підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача у повному обсязі в наступному порядку: - солідарно з [PERSON], [PERSON] суму боргу по оплаті за теплову енергію і гаряче водопостачання за період з 01 березня 2011 року по 07 листопада 2013 року у розмірі 6179 (шість тисяч сто сімдесят дев"ять) грн 52 коп.; - солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] суму боргу по оплаті за теплову енергію і гаряче водопостачання за період з 07 листопада 2013 року по 01 грудня 2015 року в розмірі 8505 (вісім тисяч п"ятсот п"ять) грн 87 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в сумі 243 грн 60 коп окремо по 81 грн 20 коп з кожного з трьох відповідачів, оскільки ЦПК України та Законом України "Про судовий збір" не передбачене солідарне стягнення судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved