Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до ТОВ «Поділля Агроінвест» про про стягнення заборгованості по орендній платі, індексу інфляції, 3% річних та розірвання договору оренди землі. Позов мотивований наступним. Позивачу відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 07.04.2003 року на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 3.6672 га розташована на території Терешпільської сільської ради Хмільницького району Вінницької області. Вказану земельну ділянку позивач, відповідно до договору оренди укладеного з відповідачем 03.03.2011 року та зареєстрованого відділом Держкомзему, передав в оренду строком на 10 років. Відповідно до п.п. 4.1, 4.3 вказаного договору оренди, відповідач зобов'язався сплачувати орендну плату за кожен рік користування земельною ділянкою в розмірі 9% від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки, визначеної відповідно до законодавства, не пізніше 31 грудня кожного року. Пунктом 4.2 договору визначено, що обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахування індексації на дату її виплати. Враховуючи викладене, з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України № 1185 від 31.10.2011 року, п. 289.2 ст. 289 Податкового кодексу України, листів Державного агентства земельних ресурсів України № 326/22/7-13 від 10.01.2013 року, № 12-28-0.22-95/2-14 від 10.01.2014 року, № 6-28-0.22-215/2-15 від 14.01.2015 року та відповідних коефіцієнтів інфляції позивачем здійснено розрахунок заборгованості по орендній платі. Відповідно до даного розрахунку заборгованість по орендній платі в 2014 році становить 3366,57 грн., а за 2015 рік - 5308,67 грн. Враховуючи не виплату орендної плати в повному обсязі за вищевказані роки, що є невиконанням умов договору оренди земельної ділянки, позивач просить розірвати договір оренди земельної ділянки від 03.03.2011 року та стягнути з відповідача на його користь заборгованість по виплаті орендної плати в розмірі 8675,24 грн., індекс інфляції, 3% річних, а також судові витрати. В судове засіданя позивач та її представник за довіреністю [PERSON] не з"явились. Представник [PERSON] подав заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити Представник відповідача за довіреністю [PERSON] в судове засідання не з"явився. подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав частково, а саме суму боргу по орендній платі в розмірі 8675.24 грн., в іншій частині позову просив відмовити. В письмових запереченнях, поданих суду зазначив, що підстав для розірвання спірного договору оренди земельної ділянки немає, оскільки відповідачем орендна плата частково виплачувалась, а отже істотно умови договору оренди земельної ділянки не порушувались. Крім того, позивачем не надано доказів в обґрунтування того, що часткова невиплата орендної плати потягла для позивача суттєві наслідки чи втрати. Також зазначив про відсутність підстав стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних витрат, оскільки в п. 4.7 договору оренди земельної ділянки встановлена відповідальність за невнесення орендної плати у вигляді пені в розмірі 0,1% несплаченої суми за кожний день прострочення. Отже, вимога позивача про стягнення на підставі ст. 625 ЦК України буде для відповідача подвійною відповідальністю. Судом встановлені наступні обставини: Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 07.04.2003 року, виданого Хмільницькою районною державною адміністрацією [PERSON] належить на праві приватної власності, земельна ділянка площею 3,6672 га., що розташована на території Терешпільської сільської ради Хмільницького району Вінницької області. Вищевказану земельну ділянку позивач, згідно договору оренди земельної ділянки укладеного 03.03.2011 року та зареєстрованого 08.06.2011 року відділом Держкомзему у Хмільницькому районі Вінницької області за № 052480004001203, передав в оренду строком на десять років Закритому акціонерному товариству «Поділля» правонаступником якого в процесі реорганізації є Товариство з обмеженою відповідальністю «Поділля Агроінвест» (далі - відповідач).(а.с.11-13) Нормами статті 792 Цивільного кодексу України (далі -ЦКУ) встановлено, що за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Згідно ст. 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до п. 4.1. та 4.3. договору оренди землі орендар вносить орендну плату в розмірі 9% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що у грошовому еквіваленті становить 4441,67 грн., з розрахунку використання ділянки протягом року. Орендна плата вноситься не пізніше 31 грудня. На момент укладення договору оренди землі, його сторонами в п. 2.4. визначено нормативну грошову оцінку земельної ділянки в розмірі 49351.90 грн. Пунктом 4.2 договору оренди землі визначено, що обчислення розміру орендної плати за земельну ділянку здійснюється з урахуванням індексації на дату її виплати відповідно до рівня інфляції національної валюти України. Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2011 р. № 1185 «Про внесення змін до Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів» в 2012 році коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки становив 1,756, тобто нормативна грошова оцінка орендованої земельної ділянки складала 86661.94 грн. (49351.90*1,756) Відповідно до Листа Державного агентства земельних ресурсів України від 14.01.2015 р. № 6-28-0.22-215/2-15, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель за 2014 рік становив 1,0, а за 2015 рік - 1,249. Таким чином, орендна плата у 2014 році (не пізніше 31.12.2014р.) підлягала виплаті в сумі 7799,57 грн. (86661,94 грн. * 9%) та у 2015 році (не пізніше 31.12.2015р.) в сумі 9741,67 грн. (108240,76 грн. * 9%). Проте, орендна плата у 2014-2015 роках фактично виплачувалась відповідачем в сумі 4433,00 грн., у зв'язку з чим утворилась заборгованість перед позивачем за 2014 рік в розмірі 3366,57 гривень, та за 2015 рік в розмірі 5308,67 гривень, що всього разом становить 8675,24 гривень. В судовому засіданні доведено порушення відповідачем своїх зобов'язань щодо повноти та своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою в 2014-2015 роках зазначених в пунктах 4.1., 4.2., 4.3., 10.4.5 договору оренди землі, які є його істотною умовою, внаслідок чого загальний розмір заборгованості по виплаті орендної плати за користування земельною ділянкою позивача, за 2014-2015 роки, складає 8675,24 грн. Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи ст. 625 ЦК про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов'язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили іншого розміру процентів річних. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст. 625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17 жовтня 2011 р. у справі 6-42цс11). Слід враховувати, що, попри подібність правової природи ч. 3 ст. 549 ЦК (щодо сплати пені) та ст. 625 цього Кодексу (щодо сплати трьох процентів річних), які в обох випадках застосовуються як відповідальність за порушення грошового зобов'язання, ці правові норми є різними за своєю правовою природою. Таким чином твердження відповідача, що у разі застосування судом вимог ст. 625 ЦК України, товариство буде нести подвійну відповідальність за неналежне виконання умов договору оренди земельної ділянки, є безпідставним. Суд вважає за можливе застосувати вимоги ч.2 ст. 625 ЦК України та стягнути з відповідача індекс інфляції та 3% річних. Так, оскільки відповідачем орендну плату в повному обсязі не сплачено за 2014 рік протягом 2015-2016 років, тому, з урахуванням індексу інфляції, заборгованість з орендної плати зросла: за 2014 рік на 2054.22 грн.; за 2015 рік на 656.15 грн. Крім того, сума 3% річних нарахованих на заборгованість із орендної плати за 2014 рік становить 202,00 грн. (із 01.01.2015р. по 31.12.2016р.) та за 2015 становить 159,00 грн. (із 01.01.2016р. по 31.12.2016р.). Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість з виплати орендної плати з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в сумі 11746.61 грн. Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов'язані своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею. Ця норма кореспондується відповідно зі ст. Закону України "Про оренду землі", яка передбачає, що орендодавець землі має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Зазначені принципи земельного законодавства відображені і в договорі оренди землі, а саме в п. 10.1.1 та п. 10.4.5. Відповідно до ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Але, незважаючи на приписи чинного законодавства України та на положення договору оренди, відповідач щороку грубо порушує його умови. На момент пред'явлення позову зобов'язання відповідача в частині своєчасності та повноти проведення розрахунків є не виконаним. Заборгованість по орендній платі за використання земельної ділянки складає 8675,24 грн. Згідно із ст. 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. За змістом ст. 21 цього Закону розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24, 25цьогоЗакону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. За правилами п. «д» ч. 1ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. В правовій позиції, викладеній в постанові від 12 грудня 2012 року по справі №6-146цс12, Верховний Суд України зробив висновок, відповідно до якого розірвання договору оренди землі можливе лише в разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання. Оскільки в судовому засіданні доведено, що відповідач на протязі 2014-2015 років грубо порушував умови договору оренди земельної ділянки, тому договір оренди підлягає розірванню.

Outcome: approved