Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

Представник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , Відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, вимогами якого просив зняти всі наявні арешти з предмету іпотеки, а саме: квартири під номером [ADDRESS] , загальною площею 116,1 (сто шістнадцять цілих одна десята) кв.м., житлова площа 77,8 (сімдесят сім цілих вісім десятих) кв.м. і складається з 3 (трьох) житлових кімнат та комори в підвалі загальною площею 5,7 (п`ять цілих сім десятих) кв.м., що належить на праві власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посикликався на те, що в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № IFU0GA00000096 від 15.06.2005 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідачі 15.06.2005 року уклали Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Фріс І.П., зареєстрований в реєстрі за № Д0495 із змінами та доповненнями, згідно якого Відповідач 1 передав в заставу квартиру під номером [ADDRESS] , загальною площею 116,1 кв.м., житловою площею 77,8 кв.м. і складається з 3 житлових кімнат та комори в підвалі загальною площею 5,7 кв.м. В забезпечення виконання зобов`язання за Договором № IFU0GA00000096 від 15.06.2005 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та відповідачами було укладено: Договір поруки, укладений з поручителем [PERSON] ; Договір поруки, укладений з поручителем [PERSON] . У Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 53342646 від 16.02.2016 року зареєстровані обтяження на майно, а саме Відділом державної виконавчої служби Івано-Франківського міського юстиції відповідно до постанов про арешт майна боржника, в період з 09.09.2010 року по 25.09.2012 року, накладено арешти на все нерухоме майно яке, належить [PERSON] , зокрема на належний їй предмет іпотеки. Позивач вважає, що в даному випадку право застави виникло у ПАТ КБ "Приват Банк" 15.06.2005 року, а арешти відділу ДВС Івано-Франківського міського управління були накладені у період з 2010 - 2012 роки, тобто пізніше ніж було укладено договір застави. Крім того, згідно ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію пріоритет зареєстрованих обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вищий пріоритет на заставне майно має ПАТ КБ "Приват Банк". Отже, ВДВС не має право звернути стягнення на заставне майно. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08.12.2010 року звернуто стягнення на предмет іпотеки. 11.03.2016 року ПАТ КБ "ПриватБанк", як заставодержатель, звернувся до ВДВС Івано-Франківського МУЮ із клопотанням щодо звільнення майна з-під арешту, однак ВДВС арешти з нерухомого майна а саме іпотеки та знаходиться в заставі ПАТ КБ "ПриватБанк" не зняв, мотивуючи тим, що арешт з предмету іпотеки може бути знятий тільки за рішенням суду. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 15 березня 2015 року (суддя [PERSON].) відкрито провадження у справі (а.с. 49). У зв`язку із закінченням 24.04.2017 року п`ятирічного строку призначення судді [PERSON] вперше та відповідно до розпорядження керівника апарату Івано-Франківського міського суду Оліяра В.І. № 57 від 04.05.2017 року проведено повторний автоматичний розподіл даної цивільної справи (а.с. 129). Системою автоматичного розподілу дану цивільну справу розподілено судді Антоняку Т.М. (а.с. 130). Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 травня 2017 року (с. Антоняк Т.М.) справу прийнято до провадження (а.с. 131). Представник позивача в судове засідання не з"явився, суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив суд його задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з"явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 15.06.2015 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № IFU0GA00000096 та додаткові угоди № 1 та № 2. Відповідно до кредитного договору [PERSON] отримав кредит у вигляді поновлюваної кредитної лінії у розмірі 104 778,00 Доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,06 % (додаткова угода № 2) на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і комісією у розмірі 0,2 % за обслуговування кредитної лінії з кінцевим терміном повернення 15.06.2009 року (а.с. 6-9, 10, 11). В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № IFU0GA00000096, ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , 15.06.2005 року уклали Договір іпотеки, посвідчений нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Фріс І.П., зареєстрований в реєстрі за № Д0495, із змінами та доповненнями, відповідно до якого Відповідач 1 надав в заставу: квартиру під номером [ADDRESS] , загальною площею 116,1 (сто шістнадцять цілих одна десята) кв.м., житловою площею 77,8 (сімдесят сім цілих вісім десятих) кв.м. і складається з 3 (трьох) житлових кімнат та комори в підвалі загальною площею 5,7 (п`ять цілих сім десятих) кв.м. (а.с. 12-15, 16). Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08.12.2010 року звернуто стягнення за кредитним договором № IFU0GA00000096 від 15.06.2005 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] , в сумі 611 851 грн. 70 коп., що еквівалентно 79 461,26 доларів США, на предмет іпотеки - квартиру під номером [ADDRESS] , загальною площею 116,1 кв.м., житловою площею 77,8 кв.м. і складається з трьох житлових кімнат та комори в підвалі загальною площею 5,7 кв.м., яка згідно Свідоцтва про право власності на житло, виданого 24.01.2001 року Госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду, що зареєстроване Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації 24.01.2001 року за № 7415/201, реєстраційний номер 960086, належить відповідачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої Законом України «Про іпотеку» (а.с. 33-35). Як слідує з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 53342646 від 16.02.2016 року, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровані обтяження (арешти): 09.09.2010 року - Відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, відповідно до постанови про арешт майна боржника ВП № 21250559, наклав арешт на все нерухоме майно, яке належить [PERSON] , зокрема на предмет іпотеки; 08.11.2010 року Відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського юстиції відповідно до постанови про арешт майна боржника ВП № 22041280, наклав арешт на все нерухоме майно, яке належить [PERSON] , зокрема на предмет іпотеки; 10.03.2011 року Відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського юстиції відповідно до постанови про арешт майна боржника ВП № 24991731, наклав арешт на все нерухоме майно, яке належить [PERSON] , зокрема на предмет іпотеки; 15.08.2012 року Відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського юстиції відповідно до постанови про арешт майна боржника ВП № 33540347, наклав арешт на все нерухоме майно, яке належить [PERSON] , зокрема на предмет іпотеки; 25.09.2012 року Відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського юстиції відповідно до постанови про арешт майна боржника ВП № 31851627, наклав арешт на все нерухоме майно, яке належить [PERSON] , зокрема на предмет іпотеки (а.с. 22-32). Відповідно до п. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, ним порушується право іпотекодержателя у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про іпотеку», іпотекодавець зобов`язаний вживати за власний кошт всі необхідні заходи для належного збереження предмета іпотеки, включаючи своєчасне проведення поточного ремонту, відновлення незначних пошкоджень, раціональну експлуатацію та захист предмета іпотеки від незаконних посягань та вимог інших осіб. Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом, та відповідно частиною першою ст. 33 ЗУ «Про іпотеку», за якою у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека, як правовий інститут, виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов`язання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору - іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Згідно ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Частиною 2 цього Закону передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Чинним законодавством не передбачено заборони накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки. Разом із тим ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до ч. 5 цієї норми у всіх інших випадках арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Оскільки, договір іпотеки від 15.06.2005 року, укладений раніше, ніж ВДВС Івано-Франківського МУЮ винесено постанови про накладення арешту на все нерухоме майно [PERSON] , то ПАТ КБ «Приват Банк» належить право вищого пріоритету задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки. Існування арештів, накладених на вищевказане майно, порушує право позивача на розпорядження іпотечним майном. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Наведеними нормами права передбачено підстави, що створюють правову можливість для позивача скасувати всі існуючи арешти, накладені на іпотечне майно. Крім того, зазначені вище обтяження були накладені на іпотечне майно вже після підписання договору іпотеки від 15.06.2005 року, а тому, враховуючи положення чинного законодавства України, позивач має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок спірного нерухомого майна. Таким чином, арешти було накладено на майно, яке перебувало в іпотеці позивача, що підтверджується відповідними відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Положеннями ст.15 ЦК України передбачено право особи звернутися до суду на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved