Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві про зняття арешту з квартири, посилаючись на те, що [INFO] року померла його мати [PERSON]. У встановлений законом строк він прийняв спадщину, як спадкоємець першої черги за законом, подавши до 12-ї Київської державної нотаріальної контори м.Києва відповідну заяву, однак отримав відповідь, що на квартиру [ADDRESS] у 2006 році накладено арешт відповідно до постанови державного виконавця № 532/14 від 09.11.2006 року. Позивач вказав, що з огляду на те, що його матері належали заощадження в Ощадбанку України на особовому рахунку № 85799 та легкові автомобілі, накладення арешту на нерухоме майно за будь якою відповідальністю було невиправданим, оскільки не грунтується на вимогах ЗУ "Про виконавче провадження. З"ясувати підстави та причини такого обтяження відносно нерухомого майна його матері зараз є неможливим, оскільки виконавче провадження анульовано і його покійна мати боржником не числиться. Позивач зазначив, що наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право приватної власності позивачів, внаслідок чого вони позбавлені змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Крім цього, позивач просив звільнити його від сплати судового збору у зв"язку з тяжким матеріальним становище. Згідно ухвали Святощинського районного суду м. Києва від 20.07.2017 року звільнено позивача від сплати судового збору до ухвалення судового рішення ( а.с.13). Позивач в судове засідання з`явилися, позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач, який належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, що підтверджується зворотніми повідомленнями (а.с.17, 20) до суду не з"явився, направив до суду листа в якому просив справу розглядати без участі його представника, повідомили, що перевіркою відомостей Автоматизованої системи виконавчого провадження з"ясовано, що виконавчі документи, боржником за якими є [PERSON], на примусовому виконанні у відділі неперебувають, надати інформацію за виконавчими документами не можливо зважаючи на закінчення терміну їх зберігання. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 18 жовтня 1955 року (а.с 3). Судом встановлено, що [INFO] року померла мати Позивача - [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть № [NUMBER] від 04.01.2010 року (а.с. 11). Судом встановлено, що позивач, як спадкоємець першої черги за законом, подав до 12-ї Київської державної нотаріальної контори м.Києва відповідну заяву. Судом встановлено, що 28.04.2017 року позивач отримав відповідь від Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва Головного територіального управління юстиції у м.Києві, згідно якої автоматизованої системи виконавчого провадження з"ясовано, що виконавчі документи, боржником за якими є [PERSON], на примусовому виконанні у відділі не перебувають, надати інформацію за виконавчими документами не можливо зважаючи на закінчення терміну їх зберігання. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно Ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 20 липня 2017 року [PERSON] звільнено від сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Згідно зі ст. 79 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Судом встанволено, що позивач до відкриття провадження у справі не подав суду докази про скрутне матервальне становище, що унеможливлює сплату судового збору за майновий спір доказів про вартість спірного майна суду не надав, але з метою недопущення порушення прав позивача на судовий захист, судом було прийнято рішення звільнено від сплати судового збору до ухвалення судового рішення у справі, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 р. №14 передбачено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити, в тому числі розрахунки, з яких суд виходив при задоволені грошових та інших майнових вимог. Відповідно до положення статті 82 ЦПК України суд може за наявності певних підстав своєю ухвалою лише відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі і не має права зменшити або звільнити від сплати судового збору, оскільки таке право суду надано тільки щодо судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, які визначені частиною третьою статті 79 ЦПК. Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору складає 1% ціни позову,але не меньше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати Позивач звернувся із позовом 19.07.2017 року, Згідно Заокну України "Про Державний бюджет України на 2017 рік розмір мінімальної заробітної плати складає 1600,00 грн. Відповідно до п.п. 12,13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р №2 Визначаючи розмір судового збору, суди повинні мати на увазі, що заяви, в яких порушується питання про одночасне вирішення майнового і немайнового спорів, оплачуються судовим збором за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, і ставками для вимог немайнового характеру. Відповідно до правил статті 88 ЦПК ( 1618-15 ) у разі визначення при відкритті провадження у справі судового збору в розмірі меншому, ніж передбачено законом, недоплачена сума стягується в дохід держави з позивача при відмові в позові, а при задоволенні позову - з відповідача.При повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судові витрати, понесені позивачем, відшкодовуються ними пропорційно розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. При пред'явленні позову та ухваленні рішення за вимогами про право спадкоємців на майно судовий збір визначається судом, виходячи із загальної вартості майна, і витрати на його оплату покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.Граничні розміри компенсації за судовими рішеннями витрат сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду, із залученням свідків,спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз, витрат, пов'язаних з проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи, відповідно до статей 85 - 87 ЦПК України.Визнання позову чи добровільне задоволення вимог відповідачем після пред'явлення позову не звільняє його від відшкодування понесених позивачем судових витрат при ухваленні рішення або при закритті провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову з мотивів задоволення його вимог відповідачем.У тому разі коли питання про судові витрати не було вирішено при ухвалені рішення, суд, що його ухвалив, вирішує це питання відповідно до пункту 4 частини першої статті 220 ЦПК ( 1618-15 ) за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухваленням додаткового рішення. У зв'язку з цим питання про судові витрати не можуть вирішуватись іншим судом або шляхом пред'явлення позову в іншій справі. Відповідно до положення статті 82 ЦПК ( 1618-15 ) суд може за наявності певних підстав своєю ухвалою лише відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі і не має права зменшити або звільнити відсплати судового збору, оскільки таке право суду надано тільки щодо судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, які визначені частиною третьою статті 79 ЦПК ( 1618-15 ). Оскільки позивач не надав суду доказів про дійсну вартість спірного майна, до ухвалення судового рішення, на виконання ухвали суду від 20 липня 2017 року не сплатив судовий збір у розмірі передбаченому ст.4 Закону України "Про судовий збір", суд визначив, що підлягає стягненню з позивача судовий збір у розмірі 8000 ( вісім тисяч)грн.00 коп. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved