Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] звернулася до Октябрського районного суду м. Полтави з позовом до [PERSON] про притягнення відповідача до відповідальності, зобов'язання спростувати відомості та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог позивач послалась на те, що 03.07.2017 року на засіданні робочої групи депутатської комісії Полтавської обласної ради з упорядкування зв'язків з громадськістю, де розглядалося питання про внесення поправок до Положення громадської ради при Полтавській обласній раді, був присутній як громадський діяч [PERSON] Під час засідання робочої групи відповідач звинуватив її та інших членів ГС "Ліга громадських організацій "Громада Полтавщини" в крадіжці. З його слів, вона та її колеги волонтери під час поїздки в зону АТО м. Авдіївка Донецької області 14.10.2016 року не всі продукти віддали військовим, а приховали їх для себе. 14.10.2016\~року члени громадської ради при Полтавській обласній Державній адміністрації членом, якої на той час був [PERSON], їздили до м. Авдіївки Донецької області в 16-й батальйон, щоб привітати військових з Днем Українського Козацтва, привезли нагороди для вручення військовим. О 15 год. 00 хв., коли виїхали з Авдіївки, відповідач помітив під першим сидінням автомобіля коробку, в якій залишилися ковбаса та котлети, дістав їх та почав їсти, на зауваження не реагував. Команда ГС "ЛГО "Громада Полтавщини", яка входить до складу громадської ради при Полтавській обласній раді, постійно відвозить благодійну допомогу в зону бойових дій та залишає деякі продукти, щоб на зворотному шляху віддати їх бійцям на блок-постах. Вважає, що безпідставним звинуваченням з боку відповідача волонтерам нанесена значна моральна шкода: принижено людську гідність, честь та ділову репутацію перед членами робочої групи депутатів Полтавської обласної ради, представниками юридичного відділу Полтавської обласної ради, членами громадської ради при Полтавській обласній раді та громадськими діячами. Цими діями [PERSON] створено психоемоційне напруження, завдав моральних страждань, які призвели до стресу та негативно вплинули на стан здоров'я (головний біль та підвищення тиску). Доводиться постійно пояснювати перебіг подій і спростовувати брехню, поширену відповідачем серед мешканців міста, депутатів обласної ради і її керівництва. Просить притягнути до відповідальності [PERSON] згідно чинного законодавства, спростувати неправдиві відомості щодо позивача та членів ГС "ЛГО "Громада Полтавщини", стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду 10000 грн. та понесені нею судові витрати. На підставі ухвали Окябрського районного суду м. Полтави від 21.02.2018 року за клопотанням відповідача справу передано за підсудністю до Ленінського районного суду м. Полтави. Ухвалою Ленінського\~районного суду\~м.\~Полтави від\~10.04.2018\~року за\~заявою позивача\~позовні вимогі [PERSON] до [PERSON] в частині захисту честі, гідності та ділової репутації шляхом притягнення до відповідальності та спростування неправдивих відомостей щодо позивача та членів ГС "ЛГО "Громада Полтавщини" залишено без розгляду. Відповідач [PERSON] надав відзив на позов, в якому вказує, що проти позовних вимог заперечує і не визнає їх в повному обсязі з наступних причин. Позивачем викладені безпідставні позовні вимоги, які не мають під собою підґрунтя та фактичних доказів, а базуються на надуманих та безпідставних твердженнях, все вигадано нею на підставі постійних недружніх стосунків до нього, що виражається в ревносних конкурентних відносинах громадської діяльності, так як він особисто є головою [PERSON] м. Полтави та більш публічною особою. Проти викладених позовних вимог заперечує і не визнає їх у повному обсязі, оскільки позивачем не зазначено та не надано суду жодних доказів, які б підтверджували її вимоги, які ґрунтуються лише на припущеннях, не доведено вчинення відповідачем неправомірних дій, що спричинили моральні страждання, та причинно-наслідкового звязку між порушенням права позивача та наслідками, які спричинили це порушення, не надано доказів отримання душевних страждань. Просить позов [PERSON] залишити без задоволення. Позивач [PERSON]\~надала суду\~відповідь на\~відзив,\~в якому\~вказує,\~що аргументи,\~викладені у\~відзиві відповідача,\~є безпідставними\~та необґрунтованими.\~Доводи [PERSON] про те, що позовні вимоги не мають під собою підґрунтя та фактичних доказів, а базуються на надуманих та безпідставних твердженнях, не відповідають дійсності. Поширення ним щодо позивача неправдивої інформації відбулося на засіданні робочої групи шляхом усних звинувачень у привласненні продуктів харчування, призначених для бійців в зоні АТО, в присутності свідків, про допит яких у судовому засіданні заявлено клопотання. Просить суд звернути увагу на те, що відповідач у відзиві не заперечує факт обвинувачення у крадіжці та констатації її вини без наявності вироку суду або хоча б відкритого кримінального провадження. Відповідачем спричинено позивачеві моральну шкоду, яка полягає в порушенні цивільних прав, душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї з боку відповідача. Поширенням вказаної інформації відповідач створив негативну соціальну оцінку її особи в очах оточуючих, порушивши її немайнові права на честь, гідність та ділову репутацію. Позивач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов підтримали, просили задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на безпідставність та недоведеність позовних вимог. Просили в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] вказав, що 03.07.2017 року на засіданні робочої групи депутатської комісії Полтавської обласної ради з упорядкування зв'язків з громадськістю, на якому було присутні 25-30 чоловік, де розглядалося питання про внесення змін до Положення громадської ради при Полтавській обласній раді, він сказав "менше треба ворувати, тоді і наші склади більше отримають і краще жити", його теза не стосувалася позивачки. Під час засідання [PERSON] не спростувала вказану ним інформацію та взагалі не відповіла. З вказаною фразою він звертався до [PERSON] та [PERSON], оскільки під час поїздки до м. Авдіївка 14.10.2016 року вони заховали ящик з продуктами, які передбачалося передати бійцям, і везли його назад. Стверджував, що [PERSON] крадійкою не називав. Заперечував проти стягнення моральної шкоди, оскільки вважає недоведеним факт її завдання та не підтвердженим погіршення стану здоровя. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги, а відповідач заперечення проти позову, допитавши свідків та оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, [PERSON] є волонтером Громадської спілки Ліга громадських організацій "Громада Полтавщини", що підтверджується посвідченням № 1 від 07.07.2015 року. Відповідач [PERSON] бере участь у громадській діяльності. Згідно листа Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Головного управління юстиції у Полтавській області за вих. № 1104/02.4-06 від 17.12.2014 року, адресованого на імя [PERSON] "Про прийняття письмового повідомлення про утворення ГРОМАДСЬКОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ "[PERSON] м. ПОЛТАВИ", відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України "Про громадське обєднання" повідомлено про прийняття письмового повідомлення про утворення ГРОМАДСЬКОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ "[PERSON] м. ПОЛТАВИ" згідно наказу Полтавського міського управління юстиції від 17.12.2014 № 303/03. Особа, уповноважена представляти ГРОМАДСЬКУ ОРГАНІЗАЦІЮ "[PERSON] м. ПОЛТАВИ" - [PERSON]. Місце знаходження: м. Полтава, вул. Жовтнева, 36, к. 124. Згідно наказу Полтавського міського управління юстиції від 17.12.2014 № 303/03 відповідно до ч. 3 ст. 16 Закону України "Про громадські обєднання" та на підставі поданих документів прийнято повідомлення про утворення ГРОМАДСЬКОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ "[PERSON] м. ПОЛТАВИ". Відповідно до інформації Департаменту інформаційної діяльності та комунікацій з громадськістю Полтавської обласної державної адміністрації за вих. № 01-23/295 від 13.10.2016 року до складу офіційної делегації Громадської ради при Полтавській обласній державній адміністрації на дату виїзду 14 жовтня 2016 року для надання шефської допомоги військовослужбовцям 16-ого мотопіхотного батальйону територіальної оборони 58-ї окремої мотопіхотної бригади Сухопутних військ України, дислокованого у м. Авдіївка Донецької області, входили [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Таким чином, встановлені судом обставини та наявні у справі документи і фотокартки безперечно свідчать про те, що і позивач, і відповідач 14.10.2016 року в складі делегації виїжджали в м. Авдіївку, де брали участь у заходах з нагоди святкування Дня захисника України. Як пояснили в судовому засіданні сторони [PERSON], [PERSON], а також свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], делегація везла бійцям в м. Авдіївку в якості волонтерської допомоги продукти харчування, частина яких роздавалась ними на зворотному шляху військовослужбовцям, що перебували на блок-постах, які вони проїжджали. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач [PERSON] зазначила про те, що моральна шкода завдана її немайновим правам на честь, гідність та ділову репутацію публічним висловлюванням відповідача [PERSON], зробленим на засіданні робочої\~групи депутатської\~комісії Полтавської\~обласної ради 03.07.2017 року, де він звинуватив її у крадіжці допомоги, адресованої бійцям АТО, яку делегація Громадської ради при Полтавській обласній державній адміністрації доставляли 14.10.2016 року в м. Авдіївку, та назвав "воровкою". \~ \~ \~ \~Як встановлено в ст. 201 ЦК України, особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоровя, життя; честь, гідність і ділова репутація; імя (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до Конституції України життя і здоровя людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. \~ \~ \~ \~Статтею 297 ЦК України визначено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Відповідно до ст.ст.\~3,\~10 Конституції України\~честь та гідність людини визнаються в Україні одними з найвищих соціальних цінностей. Згідно\~ст.\~68\~Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України\~та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. \~ \~ \~ \~Статтею 297 ЦК України визначено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканими. Відповідно до розяснень, наведених в п.п. 4, 15 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України в\~"Про\~судову практику\~у справах\~про захист\~гідності та\~честі фізичної\~особи,\~а також\~ділової репутації\~фізичної та\~юридичної особи" № 1 від 27 лютого 2009 року,\~чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. При розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.\~Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). З наведеного вбачається, що в справах про захист честі, гідності та ділової репутації, захисту підлягають порушені немайнові прав позивача у разі сукупності таких обставин як поширення інформації, що поширена інформація стосується певної фізичної особи та що вона є недостовірною (не відповідає дійсності), а поширенням такої інформації порушено особисті немайнові права. Відповідно до\~ст. 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованою Україною, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Згідно ст. 30\~Закону України "Про інформацію"\~ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. У рішенні Європейського суду з прав людини від 8 липня 1986 року в справі "Lingens v.Austria" зауважено про те, що необхідно проводити різницю між фактами та оціночними судженнями. Існування фактів може бути доведено в той час, як істинність оціночних суджень не завжди підлягає доказуванню. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод\~передбачає, що здійснення права на свободу вираження поглядів, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві для захисту репутації чи прав інших осіб (ст. 10). Аналогічне положення передбачено і\~ в ст. 34 Конституції України, відповідно до якої здійснення права на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань, права вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір, може бути обмежене законом для захисту репутації або прав інших людей. З аналізу вищенаведених норм чинного законодавства вбачається, що головною ознакою того, чи певне виловлювання є оціночним судженням чи фактом, є наявність фактичних даних, на які може таке поняття вказувати, а не тільки наявність визначення такого поняття в законодавстві. Відповідно до ч. 1 ст. 30\~Закону України "Про інформацію"\~ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Щодо форми висловлювання, то слід зазначити, що у п. 72 рішення по справі "Feldek v. Slovakia" від 12 липня 2001 року Європейський суду з прав людини зазначає, що "відповідно до практики Суду свобода вираження поглядів є однією з основних підвалин демократичного суспільства та однією з головних передумов його прогресу і самореалізації кожної особи. Відповідно до частини 2 статті 10 вона застосовується не тільки до "інформації" або "ідеї", що сприймаються прихильно, або вважаються необразливими, чи сприймаються байдуже, а також до таких, що ображають, шокують або хвилюють; стаття 10 захищає не тільки суть висловлених ідей та інформації, але також і форму, у якій вони передаються; ця свобода підлягає виключенням, переліченим у частині 2 статті 10, які, однак, повинні чітко тлумачитися", "такими є вимоги плюралізму, толерантності й лібералізму, без яких немає "демократичного суспільства" ( справа "Lingens v. Austria"). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що входили до офіційної делегації Громадської ради при Полтавській обласній державній адміністрації під час поїздки 14 жовтня 2016 року для надання шефської допомоги військовослужбовцям 16-ого мотопіхотного батальйону територіальної оборони 58-ї окремої мотопіхотної бригади Сухопутних військ України, дислокованого у м. Авдіївка Донецької області. Згідно пояснень свідка [PERSON], під час поїздки між її учасниками суперечок не виникало, була дружня атмосфера, а свідок [PERSON] вказав, що неприємна ситуація щодо залишення в автомобілі ящику з продуктами харчування була переведена на жарт. Свідки зазначили, що вся допомога була віддана за призначенням, на зворотному шляху продукти харчування ними роздавалися бійцям на блок-постах із ящика, який залишився в автомобілі. Також свідки вказали, що особисто на засіданні робочої групи депутатської комісії Полтавської обласної ради з упорядкування зв'язків з громадськістю 03.07.2017 року не були присутні, а тому не були свідками конфлікту, який відбувся між [PERSON] та [PERSON] Свідки [PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON],\~[PERSON]\~в судовому\~засіданні пояснили,\~що були\~присутні на засіданні робочої групи депутатської комісії Полтавської обласної ради з упорядкування зв'язків з громадськістю 03.07.2017 року, під час якої між [PERSON] та [PERSON] виникла словесна перепалка, в ході якої [PERSON] звинувачував [PERSON] в крадіжці під час поїздки 14.10.2016 року в м. Авдіївку. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що [PERSON] публічно під час засідання в присутності більше 10 осіб назвав [PERSON] "воровкою" або "вором", а свідок [PERSON] зазначив, що [PERSON] сказав у бік [PERSON] "не треба красти технічну допомогу". Крім того, свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що входили до офіційної делегації Громадської ради при Полтавській обласній державній адміністрації під час поїздки 14 жовтня 2016 року для надання шефської допомоги військовослужбовцям 16-ого мотопіхотного батальйону територіальної оборони 58-ї окремої мотопіхотної бригади Сухопутних військ України, дислокованого у м. Авдіївка Донецької області та під час засіданні робочої групи депутатської комісії Полтавської обласної ради з упорядкування зв'язків з громадськістю 03.07.2017 року. Свідок [PERSON] пояснив суду, що під час засідання робочої групи між [PERSON] та [PERSON] виникла словесна перепалка, що саме казав [PERSON] в бік [PERSON], він не памятає. Свідок [PERSON] пояснила, що під час засідання [PERSON] звинувачував їх у розкраданні допомоги, яка призначається бійцям, а в бік [PERSON] сказав: "Ти крала допомогу, що люди приносять". У ст. 30\~Закону України "Про інформацію"\~визначено, що оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Отже, критерієм розмежування фактичних тверджень і суб'єктивних думок є те, що останні не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати. Враховуючи вище викладене, на переконання суду, висловлювання відповідача [PERSON] в бік [PERSON], в якому він в ствердній формі вказував про те, що вона причетна до крадіжки чи то є крадієм, за своїм змістом є формою висловлювання фактичних даних, які підлягають перевірці й доказуванню їх дійсності в порядку, встановленому законом. Поширення вищевказаної інформації відбулося на засіданні робочої групи депутатської комісії Полтавської обласної ради з упорядкування зв'язків з громадськістю 03.07.2017 року, де була присутня велика кількість людей, частина з яких будучи допитаними в судовому засіданні, підтвердили суду те, що [PERSON] публічно звинувачував [PERSON] у вчиненні крадіжки. При цьому, в ході судового розгляду справи відповідачем не доведено той факт, що зазначена інформація відповідає дійсності, натомість встановлені судом обставини свідчать про те, що ситуація, яка стала приводом для висловлювання відповідача в бік [PERSON], дійсності не відповідає, остання жодних протиправних дій, спрямованих на заволодіння чужим майном, не вчиняла, відтак поширена інформації не відповідає дійсності та фактично є недостовірною. Як встановлено в ч. 1\~ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до положень ч. 1\~ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В п. 27 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України в\~"Про\~судову практику\~у справах\~про захист\~гідності та\~честі фізичної\~особи,\~а також\~ділової репутації\~фізичної та\~юридичної особи" № 1 від 27 лютого 2009 року передбачено, що способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. З огляду на те, що судом визнано доведеним факт поширення відносно позивача негативної інформації, що не відповідає дійсності, з урахуванням змісту озвучених відповідачем публічно даних й фактично звинувачення останньої у вчиненні правопорушення, в ситуації що повязана з публічною громадською діяльністю [PERSON], в присутності осіб, з якими вона співпрацює під час такої діяльності, суд вважає обґрунтованими твердження позивача про те, що така поведінка відповідача обєктивно негативно вплинула на її честь, гідність та ділову репутацію, викликала переживання та психологічні страждання, а тому приходить до висновку про доведеність факту завдання позивачу моральної шкоди та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. Згідно з розясненнями, наведеними в п. 9\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"\~№ 4 від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Як вбачається, позивач [PERSON] просила стягнути на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн., натомість в судовому засіданні фактично не обгрунтувала, з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір шкоди, та не надала суду доказів, що підтверджують необхідність відшкодування шкоди саме в такому розмірі. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог [PERSON] та беручи до уваги характер, обсяг і тривалість моральних страждань, яких вона зазнала, а також враховуючи принцип співмірності та розумності, з урахуванням конкретних обставин справи, вважає за необхідне стягнути на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 500 грн. 00 коп. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені ним при зверненні до суду, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial