Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

16.10.2019 року позивач звернувся до суду із даним позовом. Позовні вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 11.01.2008 року відповідач отримав кредит в сумі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] зобов`язання перед банком не виконав, внаслідок чого станом на 30.09.2019 року виникла заборгованість в сумі 14451,39 грн., в тому числі: 224,26 - заборгованість за тілом кредиту, 12050,69 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1250,18 грн. - заборгованість за пенею та комісією, штраф (фіксована частина) - 250 грн., штраф (процентна складова) - 676,26 грн. Просить стягнути з відповідача дану суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати в розмірі 1921 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач у судове засідання не з`явився повторно, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань, заяв, відзиву на позов від нього не надійшло. Згідно з ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, а також за одночасного існування вищевказаних умов, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що згідно із заявою від 11.01.2008 року відповідач погодився з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта і Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 65). Крім того, 11.01.2008 року відповідачем підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", відповідно до якої визначено відсоткову ставку за кредитом - 1,9 % в місяць, умови сплати щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним, передбачено нарахування комісії (а.с. 66). Із п.2 Статуту акціонерного товариства комерційний банк "Приват Банк" вбачається, що банк є правонаступником всіх прав та обов`язків публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", яке було правонаступником всіх прав та обов`язків закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" (а.с. 80 на звороті). Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані нормами Цивільного кодексу України та умовами укладеного між сторонами договору. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктами 6.5, 8.6 Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором; при порушенні строків платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більше ніж на 120 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від суми позову. Статтями 526, 527, 530 ЦК України, передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Із розрахунку заборгованості за договором б/н від 11.01.2008 року вбачається, що заборгованість відповідача по кредиту станом на 30.09.2019 року становить 14451,39 грн., в тому числі: 224,26 - заборгованість за тілом кредиту, 12050,69 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1250,18 грн. - заборгованість за пенею та комісією, штраф (фіксована частина) - 250 грн., штраф (процентна складова) - 676,26 грн. (а.с. 61-64). Сума 1250,18 грн. зазначена в позовній заяві як заборгованість за пенею та комісією, однак у розрахунку заборгованості вказана як комісія (розрахунок заборгованості на а.с. 64). Аналізуючи матеріали справи, суд дійшов висновку, що відповідач порушив умови укладеного із позивачем договору, внаслідок чого виникла заборгованість за тілом кредиту, тому її разом із процентами, комісією та штрафом (процентна складова) слід стягнути з відповідача. При цьому суд не може погодитися з вимогою позивача щодо стягнення з відповідача фіксованого штрафу в розмірі 250 грн., позаяк така вимога не відповідає визначеному законом змісту цього поняття та його правовій природі як грошової суми, що обчислюється відповідно до ч.2 ст. 549 ЦК України у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а тому підстав для його стягнення немає, оскільки встановлення розміру штрафу як неустойки у фіксованій твердій грошовій сумі законом не передбачено. Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідача слід стягнути заборгованість в сумі 14201,39 грн., в тому числі: 224,26 - заборгованість за тілом кредиту, 12050,69 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1250,18 грн. - заборгованість за комісією, штраф (процентна складова) - 676,26 грн. Враховуючи, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором б/н від 11.01.2008 року, відповідач суми боргу не оспорив, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом на загальну суму 14201,39 грн. Оскільки позов задоволено частково, тому судові витрати на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1887,77 грн.

Outcome: partial