Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку завдану матеріальну шкоду в розмірі 6087,89грн. та 30000,00грн. моральної шкоди. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що вироком Черняхівського районного суду Житомирської області 26.11.2018 року відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] визнані винними у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.185 КК України, а [PERSON] за ч.2 ст.185 КК України. Вказаним вироком задоволено її позов про стягнення в солідарному порядку з законних представників відповідачів завданої злочинними діями матеріальної шкоди в розмірі 6087 грн. 89 коп. та 30000,00грн. моральної шкоди. Разом з тим ухвалою Житомирського апеляційного суду від 11.02.2019 року вирок Черняхівського районного суду Житомирської області скасовано в частині задоволення її цивільного позову. В добровільному порядку відповідачі завдану шкоду їй не відшкодували. Вказала, що відповідно до норм статті 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичних осіб, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Крім того, неправомірними діями відповідачів їй завдана моральна шкода, яка полягає в порушенні її нормальних життєвих зв"язків та інших негативних явищах, пов"язаних із поїздками до Черняхівського відділення поліції для оформлення відповідних протоколів, витрачанням часу на судові засідання. Позивач в судове засідання не з"явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала, не заперечувала проти винесення заочного рішення у разі неявки відповідачів в судове засідання. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з"явилися, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляд справі в суді (а.с.63,64,65), причини неявки суду не повідомили. Враховуючи те, що відповідачі не повідомили причини неявки до суду, про розгляд справи повідомлені належним чином, суд розглядає справу за відсутності відповідачів, що не суперечить вимогам ч.1, п. 1 ч.3 ст. 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ст.4 ЦПК України). Судом встановлено, що 23.10.2017 року близько 01:00год. [PERSON] разом з [PERSON] та [PERSON] прийшли до магазину, що за адресою: [ADDRESS] , який належить [PERSON] та проникнувши в середину торгової зали магазину, таємно викрали товарно-матеріальні цінності, що належать [PERSON] , всього на загальну суму 30 945 грн. 62 коп. Вказаними діями обвинувачені завдали останній матеріальної шкоди на загальну суму 30 945грн. 62 коп. Частина товарно-матеріальних цінностей відповідачами повернута [PERSON] . Разом з тим, відповідно до акта інвентаризації, проведеної позивачем [PERSON] , їй не повернуто викрадене майно на загальну суму 3531,29 грн., частина майна пошкоджена та не придатна для використання на загальну суму 2106,60 грн. (а.с.20). Також нею понесено матеріальні витрати на ремонтні роботи пошкодженого вікна, розмір яких становлять 450,00 грн. Дані факти підтверджуються вироком Черняхівського районного суду Житомирської області від 26.11.2018 року у справі №293/1321/17 (провадження № 1-кп/293/94/2018 (а.с.4-12), Вказаним вироком [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] визнано винними в таємному викраденні майна [PERSON] , цивільний позов [PERSON] про стягнення з законних представників обвинувачених майнової шкоди в розмірі 6087,89 грн. та 30000,00грн. моральної шкоди - задоволено в повному обсязі. 11.02.2019 року ухвалою Житомирського апеляційного суду вирок Черняхівського районного суду Житомирської області скасовано в частині задоволення цивільного позову потерпілої [PERSON] та направлено справу на новий розгляд в суді першої інстанції. Відповідно до положень ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Відповідачі факт завдання шкоди та її розмір не оспорили. З огляду на це та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідачів покладено обов`язок доведення відсутності їх вини в завданні шкоди позивачу. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У відповідності до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а тому збитками є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода , заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відтак, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягає: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Оцінюючи надані позивачем докази по справі, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки такі докази знаходяться у об"єктивному взаємозв"язку між собою та іншими матеріалами справи є достатніми та достовірними, не спростовані відповідачами. За вказаних обставин, суд вважає доведеним, що внаслідок протиправних дій [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] позивачу [PERSON] було спричинено матеріальної шкоди та завдано моральної шкоди, а тому у відповідності до норм статті 1119 ЦК України, суд стягує з відповідачів в солідарному порядку завдану позивачу майнову шкоду. У відповідності до ст.23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.п.3, 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При визначені розміру відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд вважає встановленим, що неправомірними діями відповідачів, позивачу було завдано фізичних страждань, незручностей в повсякденному житті, а тому задовольняє позов в частині стягнення моральної шкоди в повному обсязі. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, судові витрати необхідно стягнути з відповідачів в дохід держави у відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України, норм п.1, п.2 ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір» та ставок судового збору станом на 01.01.2019 року.

Outcome: approved