Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

19.09.2014 р. ПАТ «Ощадбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Вимоги мотивує тим, що 31.05.2012 р. між ПАТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1978, відповідно до якого, позивач надав, а відповідач прийняв кредит в сумі 437 500, 00 грн., з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 17.11.2020 р. Кредит наданий для придбання нерухомості - нежитлового призначення. За умовами кредитного договору позичальник зобов'язувався сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 15,5 % річних. Для забезпечення виконання зобов'язань між сторонами було укладено договір іпотеки №402, предметом якого є нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS]. 30.09.2013 р. між сторонами було укладено додатковий договір про внесення змін до кредитного договору №1978 від 31.05.2012 р. Починаючи з листопада місяця 2013 р. позичальник допускала порушення умов кредитного договору, про що була попереджена, проте заборгованість не ліквідована. 27.10.2014 р. позивачем була подана заява про уточнення позовних вимог, де зазначено, що станом на 17.10.2014 р. заборгованість позивачки становить 485 369,35 грн., просить суд про стягнення з [PERSON] шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №402 від 31.05.2012 р., на нерухоме майно за адресою [ADDRESS] (нежитлове приміщення), з метою погашення заборгованості за кредитним договором №1978 від 31.05.2012 р. розмір якої становить 485 369,35 грн. встановити початкову ціну предмета іпотеки в розмірі 648 000 грн., визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів. Просить стягнути судовий збір. в розмірі 3654,00 грн. Представник позивача в суді позов підтримав, з мотивів, викладених у ньому, просить його задоволити, зазначив, що згідно умов кредитного договору (п.3.4.) банк у разі порушення умов кредитного договору має право дострокове повернення кредиту в цілому. Просив стягнути з відповідача крім заявлених вимог, витрати за оголошення в пресі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином (а.с.53,55,59,64 ). Третя особа в судове засідання не явився, про дату, час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений (а.с.52,54,65). Відповідно до ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Згідно ч. 4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини, визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, за відсутності заперечень представника позивача, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, суд приходить переконання про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.509, 526 ЦК України, зобов"язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов"язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. Зобов"язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів законодавства України. Відповідно до положень ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. З матеріалів справи, долученого до справи копії кредитного договору № 1978 від 31.05.2012 р. (а.с.11-13), ПАТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір. Банк надав позичальнику кредит в розмірі 437 500, грн., а вона в свою чергу зобов'язалася повернути кредит зі сплатою відсотків в сумі 437 500, та 15,5 % річних за користування кредитом. Кредит надається на 102 місяці, з терміном погашення не пізніше 17.11.2020 р., для придбання нерухомості нежитлового призначення. Згідно п. 3.4 банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в цілому у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобов'язань за цим договором або невиконання чи неналежне виконання будь-яких зобов'язань за іпотечним договором. Як видно із платіжного доручення №1978 від 31.05.2012 р., заяви індивідуального позичальника на видачу кредиту (а.с.24,25) [PERSON], отримала кредит у сумі 437 500 грн. 31.05.2012 р. на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №1978, сторони уклали іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], за №403 (а.с.15-17), де іпотекодавець передає іпотеку, а іпотекодержатель приймає в іпотеку в порядку і на умовах, визначених у цьому договорі, предмет іпотеки, який належить на праві власності, за договором купівлі-продажу від 31.05.2012 р. №684 [PERSON], предметом іпотеки є нежитлова будівля, крамниця, міні-бар, загальною площею 297, 5 кв.м., що знаходиться у [ADDRESS]. Вартість іпотеки становить 625 000 грн. Згідно п. 6.1 даного договору іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки. 31.05.2012 р. було укладено договір про внесення змін до іпотечного договору (а.с.18), де предметом іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Городоцького районного нотаріального округу Львівської області, [PERSON] 31.05.2012 р., за реєстровим №401 (а.с.19). 30.09.2013 р. між сторонами було укладено додатковий договір про внесення змін до кредитного договору №1978 від 31.05.2012 р., де банк відтерміновує щомісячне погашення основного боргу по кредиту за вересень, жовтень, листопад, грудень 2013 р., січень, лютий 2014 р. до 30 числа місяця, починаючи з березня 2014 р., в сумі 8237 грн., до 17.11.2020 р. (а.с.14). [PERSON] була повідомлена про наявну прострочену заборгованість за кредитним договором №1978 від 31.05.2012 р., про що свідчать повідомлення, письмові вимоги (а.с.20-22). У порушення умов договору кредиту, відповідач [PERSON] зобов'язання належним чином не виконала, у зв'язку з чим у неї перед позивачем утворилася заборгованість, що станом на 23.10.2014 року становить 477 692,28 грн., яка складається з: 390 982,79 грн. - сума залишку строкового кредиту; 21 194,29 грн. - залишок прострочених платежів по кредиту; 58 563,49 грн. - залишок прострочених платежів по відсотках; 1410,96 - сума нарахованої пені по кредиту; 5540,75 - сума нарахованої пені по відсотках, як видно із розрахунку заборгованості (а.с.45). Ринкова вартість об'єкта оцінки предмета іпотеки складає 648 000 грн., згідно висновку про вартість майна, виданого ТзОВ «ТЕРМІН ЛТД» (а.с.23). Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна (а.с.38-40) нежитлова будівля, крамниця, міні-бар за адресою: [ADDRESS], належить на підставі договору купівлі-продажу №401 від 31.05.2012 р. на праві власності [PERSON] та перебує в обтяженні на підставі іпотечного договору №402 від 31.05.2012 р., де іпотекодержателем є ПАТ «Державний ощадний банк України». Згідно ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Відповідно до роз'яснення, яке міститься в п.9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві. Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Згідно ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимозі іпотекодержателя. Відповідно до ст. 39 Закону України "Про іпотеку" у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 цього Закону. Оскільки [PERSON] не виконала своїх обов'язків перед позивачем належним чином, останній вправі висунути до неї вимоги про відновлення свого порушеного права. Кредитор вправі розпочати процедуру звернення стягнення на заставлене майно вже за наявності самого факту невиконання або неналежного виконання основного зобовязання. Згідно з ч. 2 ст. 590 ЦК України заставодавець набуде право звернення стягнення на предмет застави і в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін). Згідно ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, законними, підтвердженими матеріалами справи і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Обставин, які б спростовували вищенаведене щодо суми заборгованості й долучених розрахунків судом не здобуто, відповідачка обґрунтованих заперечень щодо суті позовних вимог суду не надала, а отже є підстави для задоволення позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» в повному обсязі. Суд, в порядку ст.88 ЦПК України, стягує з відповідача в користь ПАТ «Приват Банк» 3654,00 грн. судового збору, сплаченого ним при подачі позовної заяви до суду. (а.с. 1), та 250 грн. 02 коп. витрат за подання оголошення в пресі.

Outcome: approved