Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

У листопаді 2019 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом до [PERSON] , мотивуючи його тим, що проживала з відповідачем як сім"я без реєстрації шлюбу з 2016 року по серпень 2019 року. Від фактичних шлюбних відносин мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач з серпня 2019 року не бере участі у вихованні та утриманні їх спільної дитини, хоча працездатний, фізично здоровий, інших осіб на утриманні не має, отримує дохід, тому позивачка просить суд постановити рішення про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред"явлення позову до суду і до досягнення нею повноліття, та покласти на нього судові витрати. Ухвалою судді від 29.11.2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, в даній ухвалі відповідачу роз"яснено його право у п"ятнадцятиденний строк з дня її вручення подати відзив на позовну заяву та сторонам роз"яснено, що відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п"яти днів з дня отримання відзиву. Як вбачається з поштового повідомлення №1200100238066 вищевказану ухвалу разом з копією позовної заяви та доданих до неї документів відповідач отримав особисто 05.12.2019 року. Своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, передбаченим ст.178 ЦПК України, у встановлений судом строк відповідач не скористався, будь-яких заяв від нього на адресу суду не надходило. З викладених обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення на підставі ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст.15, 16 ЦК України, ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду на захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено та вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.03.2018 року, що сторони являються батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Згідно довідки Старомайданського старостинського округу №2 Курненської сільської ради Пулинського району Житомирської області №694 від 15.10.2019 року неповнолітня донька [PERSON] [PERSON] , [INFO] проживає з нею та знаходиться на її утриманні (а.с.6). Відповідно до довідки Старомайданського старостинського округу №2 Курненської сільської ради Пулинського району Житомирської області №697 від 15.10.2019 року до складу сім"ї позивачки входять: син [PERSON] , 2011 р.н., дочки [PERSON] , 2012 р.н. та [PERSON] , 2018 р.н. (а.с.7). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов`язання батьків, при цьому цей обов`язок покладається як на матір дитини, так і на батька. Згідно ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини. Пунктом 3 ст.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших малолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів виплати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1, 2 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що відповідач не утримує свою малолітню доньку і не бажає цього робити, відзиву на позовну заяву, так само як і заперечень проти позову на адресу суду не надав, тому суд вважає стягнути з нього аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред"явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Сплата аліментів у зазначеному розмірі, на думку суду, здатна забезпечити необхідний життєвий процес та розвиток дитини. Крім того, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч.1 ст.192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів малолітньої дитини, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. При зверненні до суду позивачку звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує його з відповідача в сумі 768,40 грн.

Outcome: approved