Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Добропіллявугілля», про відшкодування моральної шкоди мотивуючи тим, що з грудня 2004 року перебуває у трудових відносинах з відповідачем працюючи на шахті «Піонер». 15 лютого 2006 року під час виконання трудових обов'язків з ним стався нещасний випадок, внаслідок чого отримав закритий вивих лівого стегна, що підтверджується актами за формою Н-1 та Н-5 від 17 лютого 2006 року. Відповідно до висновку МСЕК від 10 жовтня 2006 року йому було встановлено первинно третю групу інвалідності і 50% втрати професійної працездатності, а згідно з висновком МСЕК від 30 жовтня 2012 року йому встановлено третю групу інвалідності і 30% втрати професійної працездатності на два роки. У зв'язку з цим, Добропільським відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань добровільно провадиться щомісячна страхова виплата. Позивач вважає, що ушкодженням здоров"я йому завдано моральну шкоду, яку оцінює в 30000 грн. Моральна шкода полягає в тому, що насамперед зазнав фізичного болю і душевних страждань, втратив 30% працездатності, фактично став калікою, довгий час знаходився на лікуванні і весь тягар на відновлення його здоров»я ліг на плечі родини. Відчуває дискомфорт, внаслідок травми змушений був перевестися на нижче оплачувану працю і все це порушило його нормальний спосіб життя. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Представник відповідача Косенко С.В. позов не визнав. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до висновку МСЕК від 10 жовтня 2006 року позивачу було встановлено первинно третю групу інвалідності і 50% втрати професійної працездатності, а згідно з висновком МСЕК від 30 жовтня 2012 року йому встановлено третю групу інвалідності і 30% втрати професійної працездатності на два роки. У зв'язку з чим, Добропільським відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань добровільно провадиться щомісячна страхова виплата. У силу ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що доводи представника відповідача в частині наявності особистої необережності позивач при виконанні робіт, внаслідок чого його було травмовано і на підставі яких позов не визнаний, не обгрунтованими, оскільки прямої вини позивача в навмисному завданні собі тілесних ушкоджень не встановлено, а мається причинний зв"язок між виконуваною роботою і наслідками що настали. Суд вважає, що позивачу було завдано моральну шкоду, так як він втратив 30 % працездатност і став інвалідом 3-ї групи. Задовольняючи позов частково суд виходить з пояснень сторін та досліджених у судовому засіданні матеріалів справи. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року, з відповідними змінами та доповненнями від 25 травня 2001 року, обов"язковому з"ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають; наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв"язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з"ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат не майнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Безумовно позивачу були завдані фізичні та моральні страждання які полягають в тому, що насамперед зазнав фізичного болю і душевних страждань, втратив 30 % працездатності, фактично став калікою, довгий час знаходився на лікуванні і весь тягар на відновлення його здоров»я ліг на плечі родини. Відчуває дискомфорт, став нервовим, внаслідок травми змушений був перевестися на нижче оплачувану працю і все це порушило його нормальний спосіб життя та вимагає додаткових зусиль для його нормалізації. Але розмір моральної шкоди підлягає зменшенню, так як позивач не надав суду доказів з яких міркувань виходив встановлюючи її розмір. Відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 121 гривну 80 копійок. На підставі ст.ст.23 ЦК України, ст.237-1 КЗпП України,

Outcome: partial