Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

Позивач [PERSON]звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Друга Миколаївська Агро-група", [PERSON], треті особи: Головне територіальне управління юстиції у Миколаївській області, Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області про визнання договору оренди землі та нотаріальної довіреності недійсними, повернення земельної ділянки власнику, посилаючись на те , що 14.07.2004р. позивач отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку з кадастровим номером № [NUMBER], що зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010401300662, серії [NUMBER]. В грудні 2015р., під час розгляду справи в адміністративному суді, позивачеві стало відомо, що 01.01.2006р. начебто між ним та ТОВ НТЦ «Ротор»(після 15.11.2017року ТОВ "Друга Миколаївська Аграрна Група") був укладений договір оренди земельної ділянки строком на 50 років. Крім того, йому також стало відомо, що 20 січня 2005р. начебто ним була надана довіреність на імя [PERSON] та малого колективного підприємства НТЦ «Ротор», якою позивач уповноважив зазначених осіб на певні дії та повноваження. Позивач зазначає, що нотаріальну довіреність не підписував, ніяких повноважень на виконання певних дій нікому не надавав. В 2006р. між позивачем та малим колективним підприємством НТЦ «Ротор» була розмова щодо передачі земельної ділянки, яка йому належить, в оренду строком на 5-7 років, однак письмового договору він не підписував, орендну плату не отримував. Земельну ділянку в оренду малому колективному підприємству НТЦ «Ротор» строком на 50 років не передавав, так як це суперечить його волевиявленню. Позивач вважає, так як нотаріальна довіреність та договір оренди земельної ділянки суперечать його волевиявленню, просить визнати їх недійсними і зобов"язати відповідача повернути земельну ділянку власнику. Крім того, в ході підготовки позову до суду позивачу стало відомо, що довіреність, видана на ім"я позивача, що посвідчена 20.01.2005р. приватним нотаріусом Первомайського міського нотаріального округу Токарчуком С.А., не була внесена в державний реєстр, як цього вимагає чинне законодавство. Відсутність реєстрації довіреності діє підстави визнати її недійсною. Відповідно договір оренди землі, підписаний стороною без належно оформленої та зареєстрованої довіреності, теж є недійсним. В судове засіданні позивач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. З відповіді на відзив вбачається, що позивач та його представник наполягають на задоволенні позовних вимог, з підстав, викладених у позові. Представник відповідача ТОВ "Друга Миколаївська Агро-група"в судове засідання не з"явився, надав на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому вважають, що позовна заява не відповідає вимогам ст.175 ЦПК України та підлягає залишенню без руху з підстав несплаченого судового збору. Вказував на інші невідповідності позову вимогам ЦПК . Представник відповідача просив суд залишити позовну заяву без руху, інших пояснень щодо позовних вимог представником не надано. Відповідач [PERSON].в судове засідання не з"явився, відзиву на позовну заяву не надав, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа- Головне територіальне управління юстиції у Миколаївській області надали на адресу суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, при прийнятті рішення покладаються на розсуд суду. Третя особа- Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області - в судове засідання представника не надіслали,надали на адресу суду заяву про розгляд справи без участі їх представника . Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що 01 січня 2006р. між [PERSON]та Малим колективним підприємством НТЦ «Ротор»( правонаступником якого є ТОВ "Друга Миколаївська Аграрна Група"), в особі директора [PERSON], був укладений договір оренди земельної ділянки площею 6.28 га строком на 50 років. Даний договір був підписаний від імені [PERSON] за нотаріальною довіреністю [PERSON]та керівником підприємства [PERSON] Договір зареєстрований у Доманівському районному відділі Миколаївської філії ДП «Центр державного земельного кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 1 грудня 2006р.за № 040601300066. Відповідно до довіреності від 20.01.2005р., посвідченої 20.01.2005р. приватним нотаріусом Токарчуком С.А. Первомайського міського нотарільного округу Миколаївської області, [PERSON] на підставі усного доручення уповноважив [PERSON] або Мале колективне підприємство науково-технічний центр "Ротор" користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 6.28 га, що розташована в межах території Маринівської сільської ради Доманівського району, яка належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності, реєстраційний номер 010401300662, виданого Доманівською РДА 14.07.2004р. Дана довіреність зареєстрована в реєстрі за №269. Довіреність складена на бланкі ВВІ № 669613. Позивач вважає, що даний договір оренди земельної ділянки необхідно визнати недійсним, так як довіреність на ім"я [PERSON] або Малого колективного підприємства науково-технічний центр «Ротор» на розпорядження земельною ділянкою він не надавав і не підписував, а тому вона є недійсною, відповідно і договір оренди землі підписаний особою, яка не мала на це повноважень. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінивши в судовому засіданні докази щодо належності, допустимості та достовірності кожного окремо та достатності і взаємного зв'язку у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Стаття 41 Конституції України, гарантує кожному права володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ч.4 ст.373 ЦК України, власник земельної ділянки має право користуватися нею на свій розсуд відповідно до її цільового призначення. Частиною 2 ст.729 ЦК України, визначено, що відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються Законом України «Про оренду землі». Згідно ч.4 ст.124 Земельного Кодексу України, передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян, юридичних осіб, здійснюються за договором оренди між власником земельної ділянки та орендарем. За ст.1 Закону України «Про оренду землі» - оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької діяльності та інших видів діяльності. Відповідно до ст.3 цього Закону, об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян юридичних осіб, комунальної або державної власності. Договір оренди землі, згідно зі ст.13 Закону України «Про оренду землі» - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частина 1 ст.626 ЦК України, передбачає, що договір є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1 ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визнанні умов договору, цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства та звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За правилами ст.638 ЦК України, - договір є укладеним, якщо сторони і належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч.2 ст.203 ЦК України,- особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; ч.3 - волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, та ч.5 цієї статті - правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; Згідно ч.1 ст.215 ЦК України,- підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Судом встановлено, що спірний договір оренди землі був укладений без волевиявлення [PERSON], що підтверджується наступними доказами. Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. Стаття 244 Цивільного кодексу України, визначає, що представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Частиною 3 цієї статті передбачено, що довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Згідно ст.245 ЦК України- форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Виходячі із норми ст.245 ЦК України- форма довіреності, видана від імені [PERSON], що уповноважувала [PERSON] або Мале колективне підприємство НТЦ "Ротор" користуватися та розпоряджатися земельною ділянкою, в тому числі укладати договори- повинна відповідати формі правочину, а саме: договору про оренду земельної ділянки. Договір про оренду земельної ділянки, відповідно до вимог Закону України "Про оренду землі" укладається виключно в письмовій формі і підлягає державній реєстрації, відповідно і довіреність, видана для укладення такого договору, повинна бути складена в письмовій формі і підлягала реєстрації. Відповідно до Закону України "Про нотаріат", в редакції станом на день вчинення нотаріальної дії, а саме статтею 52 Закону, було передбачено, що усі нотаріальні дії, вчинені нотаріусами чи посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, реєструються в реєстрах нотаріальних дій. Форми реєстрів для реєстрації нотаріальних дій, нотаріальних свідоцтв, посвідчувальних написів на угодах і засвідчуваних документах встановлюються Міністерством юстиції України. На момент вчинення вищезазначеної нотаріальної дії діяв порядок реєстрації правочинів, передбачений постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004р.N 671 "Про затвердження Тимчасового порядку державної реєстрації правочинів" та Інструкцією про ведення Державного реєстру правочинів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.08.2004 N 86/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 18.08.2004 за N 1022/9621. Згідно з реєстром для реєстрації нотаріальних дій приватного нотаріуса Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Токарчука С.А. за 2005р., том №1 є запис про посвідчення довіреності на розпорядження земельною ділянкою від імені [PERSON], за реєстровим № 269 від 20.01.2005року, бланк №ВВТ 664613, про що свідчить відповідь Державного нотаріального архіву № 566/01-21-2 від 26.05.2017року. З дослідженої оспорюваної довіреності від 20 січня 2005року вбачається, що вона виготовлена на спеціальному бланку за №ВВТ №669613, тобто є такою, що не зареєстрована , що не відповідає вимогам ст.52 Закону України "Про нотаріат". Таким чином, [PERSON], діючи на підставі довіреності від 20 січня 2005 року, виданої від імені [PERSON] , не мав права підписувати договір оренди землі від 01.01.2006року з Малим колективним підприємством НТЦ"Ротор", оскільки не мав на це законних повноважень, так як довіреність , посвідчена приватним нотаріусом, виготовлена на спеціальному бланкі не була внесена в реєстр, а тому не набрала законної сили. Оскільки, позивачем доведена відсутність волевиявлення на укладення договору оренди землі та відсутність повноважень представника на укладення договору від імені позивача, виходячи з положень передбачених ч.1, 3 ст.215 ЦК України, договір оренди землі та нотаріальна довіреність підлягають визнанню недійсними. Відповідно до ч. 1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Враховуючи, що договір оренди землі суд вважає необхідним визнати недійсним, то слід задовольнити і вимоги позивача про зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку як правовий наслідок недійсності правочину, передбачений ст. 216 ЦК України. Крім того, згідно ст.141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають поверненню судові витрати, документально підтверджені, які складаються із 2114.40 гривень сплаченого судового збору.

Outcome: approved