Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

У вересні 2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , мотивуючи його тим, що після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилась спадщина, до складу якої житловий будинок, розташований по [ADDRESS] . Сторони являються спадкоємцями першої черги на майно померлої. Крім того, вона у зв"язку з наявністю інвалідності 2-ї групи внаслідок психічного розладу має обов"язкову частку в спадковому майні. Незадовго до своєї смерті [PERSON] в період з 04.08.2019 по 03.09.2019 перебувала в пансіонаті для людей похилого віку. Внаслідок психічної хвороби позивачка потребує постійного сторонного догляду у зв"язку з обмеженням самообслуговування, здатності до орієнтації, спілкування та здатності контролювати свою поведінку. Після роз"яснення їй порядку вступу у спадщину після смерті матері вона 14.08.2021 звернулася до Пулинської державної нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв"язку з пропущенням строку для прийняття спадщини, передбаченого чинним законодавством. Встановлений строк для прийняття спадщини пропущений нею з поважних причин, оскільки з 2006 року вона хворіє на психічну хворобу, постійно потребує стороннього догляду та за станом здоров"я немає реальної можливості пересуватися, особливо під час карантинних обмежень на пересування між містами в Україні. У зв`язку з цим просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , тривалістю два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою судді Червоноармійського районного суду Житомирської області від 16.09.2021 відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 05.10.2021 на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити [PERSON] у визначенні додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки вказані нею причини пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини не є поважними. Так, під час хвороби позивачка неодноразово приїжджала до знайомих в с. Очеретянка Пулинського району, с. Крем"янка Ємільчинського району та с. Стрілки Самбірського району Львівської області, відвідувала свого рідного брата [PERSON] в с. Миколаївка Новоград-Волинського району Житомирської області. При цьому [PERSON] обходилась без сторонньої допомоги, самостійно пересувалась, без обмежень спілкувалася із знайомими, контролювала свою поведінку. Не є поважною причиною і віддаленість місця проживання позивачки від місця відкриття спадщини, тому що ті місця, які відвідувала [PERSON] знаходяться значно дальше від місця відкриття спадщини. Всі поїздки здійснювалися не громадським транспортом, а на власному автомобілі, яким керував чоловік позивачки. Карантинні обмеження також, на думку відповідача, не можуть бути причиною несвоєчасного подання заяви про прийняття спадщини, так як в період, визначений законом для прийняття спадщини після смерті матері, карантинні обмеження ще не діяли і всі установи працювали у звичному режимі. Крім того, для нього є незрозумілим як позивачка знайшла можливість зібрати всі необхідні документи для подання даного позову до суду. Своїм правом на подання відповіді на відзив в порядку ст. 179 ЦПК України позивачка не скористалася. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити з вищезазначених підстав. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили в їх задоволенні відмовити з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів кожного окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Дані правовідносини регулюються ст. 1272 ЦК України. Судом встановлено та вбачається з копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 05.03.1962 та серії [NUMBER] від 13.08.2010, що батьками сторін є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10, 48). Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 17.01.1981 позивачка у зв"язку з реєстрацією шлюбу зі [PERSON] змінила дошлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON] (а.с. 11). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.07.2021, повторно виданого відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) [PERSON] померла [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 135 (а.с. 12). Рішенням Червоноамрійського районного суду Житомирської області від 22.01.2010 у справі № 2-42/2010 р. визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , у порядку спадкування як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 71). Як вбачається з копії довідки фізичної особи-підприємця [PERSON] № 02 від 17.08.2021 [PERSON] , [INFO] з 04.08.2019 по 03.09.2019 перебувала в пансіонаті для людей похилого віку ФОП [PERSON] (а.с. 13). Згідно копій довідок Очеретянського старостинського округу № 496 та № 497 від 09.08.2021, № 329 та № 330 від 25.02.2020 [PERSON] , [INFO] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . На день її смерті та протягом шести місяців після її смерті за вказаною адресою ніхто не був зареєстрований (а.с. 14, 50). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.07.2021, повторно виданого відділом реєстрації актів цивільного стану у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) [PERSON] помер [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 22 (а.с. 18). За даними Пулинської державної нотаріальної контори Житомирської області № 217/01-16 від 14.08.2021 до майна померлого [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа № 200/2009. Спадкоємцем по справі є [PERSON] , яка прийняла спадщину у встановлені законом строки (а.с. 19). Згідно даних Пулинської державної нотаріальної контори Житомирської області № 216/01-16 від 14.08.2021 та № 288/01-16 від 22.10.2021 до майна померлої [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа № 56/2020. Спадкоємцем по справі є [PERSON] , який прийняв спадщину у встановлені законом строки (а.с. 15-16, 41-44). Як вбачається з копії заповіту, складеного [PERSON] 12.12.2001 та посвідченого секретарем виконкому Очеретянської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області, [PERSON] все свої майно заповіла дочці [PERSON] (а.с. 63). Згідно копії заяви [PERSON] від 15.04.2009 року на ім"я секретаря Очеретянської сільської ради Червоноармійського району Ткачук Г.О. скасувала заповіт, складений нею 12.12.2001 року за № 166 (а.с.62). Згідно копії заповіту, складеного [PERSON] 08.08.2011 та посвідченого секретарем виконкому Очеретянської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області, [PERSON] все свої майно заповіла дочці [PERSON] (а.с. 61). Відповідно до копії заповіту, складеного [PERSON] 08.06.2015 та посвідченого секретарем Очеретянської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області, [PERSON] все належне їй майно, а також майнові права та обов"язки на час смерті заповіла своєму сину [PERSON] (а.с. 48, 60). Як вбачається з копії спадкової справи №56/2020 до майна померлої [INFO] [PERSON] спадщину після смерті останньої прийняв її син [PERSON] (а.с. 47). Постановою державного нотаріуса Пулинської державної нотаріальної контори Житомирської області Іващенко Н.О. від 14.08.2021 № 02-31 позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на обов"язкову частку на майно померлої 01 липня 2019 року [PERSON] у зв"язку з тим, що вона не прийняла спадщину після померлої в порядку та строк, встановлені чинним законодавством (а.с. 17). Як вбачається з копії пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] [PERSON] отримує пенсію по інвалідності 2-ї групи (трудове каліцтво) (а.с. 7). Згідно копії довідки консультативно терапевтично психіатричного відділення КНП "Обласний медичний спеціалізований центр" Житомирської обласної ради від 01.09.2021 [PERSON] , 1962 р.н. спостерігається лікарем-психіатром даного центру з приводу хронічного психічного захворювання і потребує постійного підтримуючого лікування (а.с. 8, 35). Відповідно до висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу № 127 від 16.03.2019 [PERSON] , 1962 року народження, інвалід ІІ групи внаслідок психічного розладу за рівнем обмеження життєдіяльності (обмеження самообслуговування, обмеження здатності до орієнтації, обмеження здатності до спілкування, обмеження здатності контроювати свою поведінку) потребує постійного стороннього догляду (а.с. 9). Свідок [PERSON] суду пояснив, що являється чоловіком позивачки та підтвердив, що разом з дружиною були в с. Очеретянка на поминках на 40-й день після смерті матері. Крім того, в цей же день заїзджали до сільської ради дізнатися з приводу спадщини та складеного заповіту, але їм повідомили, що сказати на кого складений заповіт не можуть. Також, через 1,5 роки після смерті матері дружини відвідували родичів в Ємільчинському районі. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивачка є її рідною сестрою. Через два місця після смерті матері остання приїжджала в с. Миколаївка Новоград-Волинського району. Вважає, що [PERSON] мала можливість своєчасно подати заяву про прийняття спадщини після смерті матері. Свідок [PERSON] пояснила суду, що після смерті матері неодноразово бачила позивачку в с. Очеретянка та в с. Соколів Пулинського району. Згідно ст. ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб. Спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. В статті 1269 ЦК України зазначається, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61-21447св19). У п. 24 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані із об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про смерть спадкодавця, наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Аналогічні висновки викладені у постанові ВС від 13.12.2018 у справі № 703/1560/17 (провадження № 61-7643св18). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що визначений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , закінчився 11.03.2020. Однією з причин пропуску строку прийняття спадщини позивачка зазначає тривалу хворобу. Разом з цим, матеріали справи не містять доказів про те, що остання в період шестимісячного строку, визначеного законом для подання заяви про прийняття спадщини, перебувала на стаціонарному лікуванні. Як вбачається з наданих позивачкою медичних документів її хвороба носить тривалий характер та не стала перешкодою для звернення до суду з даним позовом. Не є поважною причиною пропуску строку прийняття спадщини в контексті ч. 3 ст. 1272 ЦК і віддаленість місця проживання позивачки від місця прийняття спадщини. Наявність карантинних обмежень також, на думку суду, не може трактуватися як об`єктивні, непереборні чи істотні труднощі для подання позивачкою заяви про прийняття спадщини, оскільки згідно постанови КМ України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" карантин був встановлений на території України з 12 березня 2020 року, тобто після закінчення встановленого законом строку для прийняття спадщини. Крім того, суд звертає увагу на те, що [PERSON] не була позбавлена можливості звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини з часу відкриття спадщини до 11.03.2020, адже заява могла бути подана шляхом направлення її поштою до нотаріальної контори. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у позивачки були відсутні перешкоди для подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк, а зазначені нею обставини не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. З огляду на вищенаведене, суд визнає неповажними причини пропуску [PERSON] строку для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] у зв`язку з чим відмовляє у задоволенні позову.

Outcome: dismissed