Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що сторони з 16 вересня 2006 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 333. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Через постійні конфлікти та суперечки, їхнє спільне життя з відповідачем стало неможливим та нестерпним. У зв"язку з цим, шлюбні стосунки були фактично припинені, а з жовтня 2008 року взагалі не проживають разом. Позивач вимушений звернутися до суду, оскільки подальше збереження сім»ї неможливе та суперечить його інтересам. Позивач у судове засідання не з"явився. Про те, від його імені, до канцелярії Лозівського міськрайонного суду Харківської області, подано заяву вх.№37635 від 19 грудня 2014 року, про розгляд справи за його відсутності, з тієї причини, що він є інвалідом армії 1 групи, постійно знаходиться у інвалідному кріслі, тому, за станом здоров"я, він не може бути присутнім у судовому засіданні і на задоволенні позову, наполягає (а.с.№20). Відповідач також у судове засідання не з"явилася, тоді як про день, час та місце слухання справи, судом повідомлена своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали цивільної справи (а.с.№27). Однак, станом на 19.12.2014 року, до канцнелярії суду, від її імені, подано заяву про розгляд справи за її відсутності вх.номер 37634. В даній заяві, відповідач зазначає, вона позовні вимоги визнає у повному обсязі, заречень не має. Після розірвання шлюбу, прохає їй залишити прізвище [PERSON]. Як причину її неявки до суду, відповідач вказує про те, що вона є інвалідом з дитинства першої групи, постійно перебуває за місцем проживання у місті Київ. Тому, за станом здоров"я, вона не має можливості прибути у судове засідання (а.с.№19). Відповідно до ч.3 ст.174 ЦПК України, визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом з"ясовано, що сторони з 16 вересня 2006 року перебувають у шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Лозова Лозівського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 333 (а.с.№.4). Від даного шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується ксерокопією свідоцтва про народження (а.с.№ 18). Між сторонами досягнуто згоди, що після розірвання шлюбу, донька залишиться проживати з позивачем (а.с.№2-3). Зі змісту позовної заяви та з урахування заяви відповідача, яка не мала заперечень проти позову про розірвання шлюбу, судом вбачається, що сторони створити міцної сім'ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинились, спільне господарство не ведуть. Між ними постійно виникали сварки та суперечки. Кожен із них мав свої погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. У зв"язку з чим, шлюбні стосунки між ними фактично припинилися , а з жовтня місяця 2008 року, вони не проживають однією сім"єю і мешкають у різних населенних пунктах. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом було з»ясовано, що між сторонами не має спору про розподіл сумісно нажитого майна та місця проживання дитини, якщо шлюб буде розірвано. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім'ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, оскільки сторони не проживають однією сім»єю, подружніх стосунків не підтримують і не ведуть спільного господарства та проживають у різних населенних пунктах з жовтня місяця 2008 року. Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат пов'язаних з розглядом справи. На підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільненні від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Із матеріалів справи судом з"ясовано, що відповідач по справі є інвалідом першої групи з дитинства, про що свідчить ксеропія Посвідчення Серія [NUMBER] від 20.03.2007 року (а.с.№17). Тому, судовий збір з неї стягненню на користь відповідача не підлягає.

Outcome: approved