Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

Позивачка звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що згідно договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори 23 липня 1980 року їй та [PERSON] був подарований в рівних частинах житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Забродіна (на даний час [PERSON]), 5 в м. Коломиї Івано-Франківської області. Право спільної сумісної власності на спірне нерухоме майно зареєстроване в Коломийському МБТІ 16 серпня 1988 року за реєстровим номером 746. Зазначає, що їй на праві власності належало 5/12 частин вказаного будинковолодіння, відповідно до свідоцтва про право власності № 3495, виданого 16 серпня 1988 року викономом Коломийської міської ради на підставі рішення № 199 від 10 серпня 1988 року. Решта 7/12 частин будинковолодіння належали [PERSON]. В результаті здійснення [PERSON] добудови до частини будинку, в якій та проживала, збільшилась його площа та змінились частки співвласників, а тому рішенням виконкому Коломийської міської ради № 112 від 20 вересня 1997 року було вирішено оформити право власності на будинковолодіння за [PERSON] на 8/12 частин та за нею на 4/12 частини. Право власності на зазначені частки за ними зареєстровано в Коломийському МБТІ на підставі свідоцтва про право власності № 6508, однак правоустановлюючий документ у неї відсутній. В 2015 році на підставі дозвільної документації вона здійснила добудову до частини житлового будинку, в якій проживає і добудова здана в експлуатацію. Вказує, що здійснити державну реєстрацію права власності на добудову не взмозі, через відсутність правовстановлюючого документа на належну їй частку житлового будинку. На даний час власником 8/12 частину спірного будинковолодіння на підставі договору міни, посвідченого 23 травня 1997 року приватним нотаріусом Коломийської міської нотаріальної контори Маркеловою, зареєстрованого в реєстрі за № Д-304, є [PERSON], відповідачка у справі. Просить, взявши до уваги, що фактично між співвласниками вже давно склався порядок користування будинком, кожна сторона користується відокремленою його частиною, ізольованою від іншої частини, реально поділити між нею та відповідачкою спірний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, виділивши їй в натурі у власність у житловому будинку приміщення, позначені в технічному паспорті, цифрами № 2-1 - кухня, № 2-2 - кімната, № 2-3 - кімната загальною площею 45,5 кв.м., житловою площею 36,1 кв.м. та господарські будівлі і споруди : сарай "Д", вбиральня "Г", 4/12 частини огорожі і вимощення, що становлять 4/12 ідеальних часток. Позивачка у судове засідання не з»явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання також не з"явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, про причини неявки суд до відома не поклала. Відзиву на позовну заяву в установлений строк до суду не надходило. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Взявши до уваги заяву позивачки та дослідивши подані нею докази, вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню виходячи із наступного. В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статей 317, 319, 321 ЦК України право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном; власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Судом встановлено, що згідно договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Коломийської міської державної нотаріальної контори 23 липня 1980 року [PERSON] та [PERSON] був подарований в рівних частинах житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Забродіна (на даний час [PERSON]), 5 в м. Коломиї Івано-Франківської області. Право спільної сумісної власності на спірне нерухоме майно зареєстроване в Коломийському МБТІ 16 серпня 1988 року за реєстровим номером 746 (а.с.6-7). Відповідно до свідоцтва про право власності № 3495, виданого 16 серпня 1988 року викономом Коломийської міської ради на підставі рішення № 199 від 10 серпня 1988 року, позивачці на праві власності належало 5/12 частин вказаного будинковолодіння (а.с.8). Рішенням народного суду м. Коломиї від 26 березня 1986 року встановлено порядок користування земельною ділянкою, що знаходиться біля спірного будинковолодіння та в користування [PERSON] передано 1245,5 кв.м. земельної ділянки, а в користування [PERSON] - 931,5 кв.м. (а.с.25). Позивачка офомила право власності на земельну ділянку, отримавши 16 серпня 1995 року Державний акт серії І-ІФ № 002547, згідно якого їй належить земельна ділянка для обслуговування будівель та господарських споруд площею 0,0517 га. за вищевказаною адресою (а.с.40). Рішенням виконкому Коломийської міської ради № 112 від 20 травня 1997 року вирішено оформити право власності на будинковолодіння за [PERSON] на 4/12 частини та за [PERSON] на 8/12 частин, в зв"язку із проведеною останньою добудовою до частини будинку, в якій та проживала, в результаті якої збільшилась його площа та змінились частки співвласників. Із повідомлення ОКП "Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" № 262а від 09 листопада 2017 року вбачається, що за співвласниками в Коломийському МБТІ зареєстровано право власності на зазначені частки на підставі свідоцтва про право власності № 6508. Однак правоустановлюючий документ у позивачки відсутній, як відсутній він і в інвентаризаційній справі на житловий будинок, що стверджується повідомленням Коломийського МБТІ № 197 від 25 листопада 2017 року (а.с.12). Як вбачається із договору міни, посвідченого 23 травня 1997 року приватним нотаріусом Коломийської міської нотаріальної контори Маркеловою, зареєстрованого в реєстрі за № Д-304, на даний час власником 8/12 частин спірного будинковолодіння є відповідачка [PERSON], що стверджується повідомленням Коломийського МБТІ № 280-а від 03 жовтня 2018 року (а.с. 84). В 2015 році на підставі дозвільної документації позивачка здійснила добудову до частини житлового будинку, в якій проживає та відповідно до Декларації про готовність об"єкта від 18 серпня 2017 року, реконструйований будинок зданий в експлуатацію (а.с.13-14). З метою реалізації свого права власника, позивачка має намір здійснити державну реєстрацію проведеної добудови, однак, зробити це не взмозі через відсутність правоустановлюючого документа на належну їй частку житлового будинку. На дане нерухоме майно виготовлено технічний паспорт, згідно якого будинковолодіння складається з : житлового будинку літера «А», прибудови до будинку літера "А1", вбиральні літера "Г", сарая літера "Д", огорожі № 1-2. Згідно висновку ТзОВ «Віконт-Консалтинг» від 18 грудня 2017 року ринкова вартість вказаного будинковлодіння в цілому становить 188739,00 грн., в тому числі вартість 4/12 часток - 62913,00 грн. Частиною 1 ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, яке знаходиться у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між власниками за домовленістю між ними, та у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи зі змісту ст.ст. 358, 364 ЦК України, виділ часток є можливим, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом або у разі, коли є технічна можливість переобладнання, які за розмірами відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Пунктом 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», - передбачено, що виділ в натурі часток жилого будинку можливо провести, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом. Висновком № 26/12/18 судової будівельно - технічної експертизи від 26 грудня 2018 року визначено найбільш доцільний варіант реального розподілу житлового будинку з незначним відхиленням від ідеальних часток 4/12 та 8/12, а саме в частках 35/100 та 65/100, який максимально забезпечує однакові умови для співвласників з урахуванням їх часток, відповідає фактичному порядку користування, що склався між співвласниками та забезпечує зручне користування і експлуатацію будинку та його частин без будь-якої перебудови. Так, згідно запропонованого варіанту поділу, співвласнику [PERSON] з 4/12 часток пропонується надати приміщення загальною площею 45,5 кв.м., а саме : кухню 2-1, кімнату 2-2, кімнату 2-3 та надвірні будівлі : вбиральню "Г", сарай "Д", огорожу №1-2, що більше від ідеальної частки на 3,6 кв.м.. Вартість приміщень з урахуванням надвірних будівель та споруд становить 31742 грн., що більше від ідеальної частки на 1152,33 грн. і становить 35/100 частини будинку. Співвласнику [PERSON] з 8/12 часток пропонується надати приміщення загальною площею 80,2 кв.м., а саме : тамбур 1-1, коридор 1-2, кімнату 1-3, кімнату 1-4, кімнату 1-5, ванну 1-6, кухню 1-7 та надвірні споруди : гараж "Б", сарай "В", вбиральню "Е", криницю №, замощення І-ІІ, що менше від ідеальної частки на 3,6 кв.м. Вартість примішення з урахуванням надвірних будівель та споруд становить 60027 грн., що менше від ідеальної частки на 1152,33 грн. і становить 65/100 частки. Виходячи із варіанту поділу, запропонованого експертом, який в свою чергу відповідає фактичному порядку користування, що склався між співвласниками, суд вважає за можливе реально поділити між співвласниками спірне будинковолодіння, шляхом задоволення позову. На підставі наведеного та ст.ст. 316, 317, 364, 367 ЦК України,

Outcome: approved