Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

16 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду з позовом до Будинкоуправління № 2 КЕВ м. Хмельницький про скасування заборгованості, визнання недійсними договорів та стягнення моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що у неї відсутня заборгованість перед відповідачем, заборгованість на яку вказує відповідач, виникла внаслідок оформлення субсидій, а головний бухгалтер вказала, що у неї заборгованість на суму 890, 3 млн. у 1996 році, яка згодом стала у 890, 30 грн. Після чого складалися договори, які позивач просить визнати недійсними. Також вказує, що будинок знаходиться у аварійному стані, відповідач належним чином не утримує даний будинок, послуги надаються неякісно. А тому просить скасувати неіснуючу заборгованість по квартирній платі та водовідведенню холодної та гарячої води. Визнати недійсними договори, які складалися з нею на погашення заборгованості, починаючи з 15.06.1999 року. Повернути на її особовий рахунок надлишкові кошти по опаленню в сумі 609,07 грн., по погашеній заборгованості в сумі 842,05 грн., по електропостачанню в сумі 767,34 грн. та стягнути 2000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні позивач зменшила позовні вимоги в частині ціни позову та просила стягнути на її користь з відповідача 3321,92 грн. та збільшила позовні вимоги немайнового характеру, в яких просила кошти перерахувати на її рахунок, зменшити квартирну плату на 50 % з 01.10.2016 р. до часу поки не буде покращень в обслуговуванні, занести до рішення суду не тільки її вимоги, а й усіх мешканців будинку, привести до належного стану підїзди, зробити ремонт, замінити скло, поремонтувати дах, огорнути труби, очистити підвали, прибрати прибудинкову територію, посилати комісію для перевірки порядку, переварити труби. Також просила стягнути з відповідача 122 грн. переплачених коштів. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представники відповідача заперечили щодо задоволення позовних вимог, оскільки такі є необґрунтованим, також просили застосувати строки позовної давності. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, що регулює дані правовідносини, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, внаслідок наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, указана норма визначає обєктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права повязане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання субєктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України. Застосування конкретного \~способу захисту цивільного права залежить як від змісту субєктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Разом з тим, однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно положень ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. У відповідності до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до підпункту 2 пункту «а» статті 28 Закону України «Про місцеве самоврядування» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на побутові, комунальні (крім тарифів на теплову енергію, централізоване водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, послуги з централізованого опалення, послуги з централізованого постачання холодної води, послуги з централізованого постачання гарячої води, послуги з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), які встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг), транспортні та інші послуги. Згідно\~ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить, зокрема: встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону; визначення виконавця житлово-комунальних послуг відповідно до цього\~Закону\~в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Відповідно до\~ст. 14 цього Закону\~ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. В силу\~ст. 13 ч. 1 п. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-ІV\~(далі Закон № 1875-ІV) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території (прибирання внутрішньо-будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо) є різновидом житлово-комунальних послуг. Статтями 20, 21, 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є оплата житлово-комунальних послуг у строки встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору. Споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги щомісячно, розмір плати розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів/ та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-ІV, комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством, а утримання будинків і прибудинкових територій - є господарською діяльністю, спрямованою на задоволення потреб фізичної та юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил передбачених законодавствам. Відносини між суб'єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими\~постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630. Відповідно до п. 12 цих Правил, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі квартири за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування. У разі нездійснення таких заходів споживач не сплачує за опалення місць загального користування будинку. Відповідно до\~Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~та\~постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року N 630 "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення" розроблена Методика розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків, та визначення плати за їх опалення,\~затверджена наказом Мінбуду №359 від 31.10.2006 (далі\~Методика). Як вбачається із копії рішень Хмельницької міської ради від 02.06.2011 року № 567, від 26.04.2012 року № 387, від 24.01.2013 року № 46, будинок по вул. Майорського,11, м-н Ракове, перебуває на обслуговуванні Будинкоуправління № 2 КЕВ м. Хмельницького, який надає послуги з утримання вказаного будинку та прибудинкової території та якими погоджено тарифи та послуги з утримання будинку та прибудинокової території. [PERSON] є споживачем даних послуг, однак послуги які надає відповідач її не влаштовують, оскільки є неналежними. Крім того, вказує що заборгованість у неї відсутня і що нею здійснено переплату по таким послугам, які просить стягнути з відповідача, у звязку із чим звернулася до суду. Крім того, просить зобовязати відповідача надавати належні послуги, визнати недійсними усі договори які складалися з нею на погашення заборгованості, починаючи з 15.06.1999 року, посилаючись на розрахунки заборгованості, які надавалися їх відповідачем, претензійні листи, повідомлення про надання субсидій, попередження, угоду № 258 від 13.10.2003 року, типові договори. Відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» від 20 травня 2009 року № 529 до переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій належать наступні: прибирання прибудинкової території, прибирання сходових кліток, вивезення побутових відходів (збирання, зберігання, перевезення, перероблення, утилізація, знешкодження та захоронення), прибирання підвалу, технічних поверхів та покрівлі, технічне обслуговування ліфтів, обслуговування систем диспетчеризації, технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем: гарячого водопостачання; холодного водопостачання; водовідведення; теплопостачання; зливової каналізації, а також до переліку послуг входить дератизація, дезінсекція, обслуговування димовентиляційних каналів, технічне обслуговування та поточний ремонт систем протипожежної автоматики та димовидаленя а також інших внутрішньобудинкових інженерних систем у разі їх наявності, поточний ремонт конструктивних елементів, внутрішньобудинкових систем гарячого і холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання та зливової каналізації і технічних пристроїв будинків та елементів зовнішнього упорядження, що розміщені на закріпленій в установленому порядку прибудинковій території (в тому числі спортивних, дитячих та інших майданчиків), поливання дворів, клумб і газонів, прибирання і вивезення снігу, посипання частини прибудинкової території, призначеної для проходу та проїзду, протиожеледними сумішами, експлуатація номерних знаків на будинках, освітлення місць загального користування і підвалів та підкачування води, енергопостачання ліфтів, періодична повірка, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки. Підтвердженням факту з надання послуг відповідачем є : акти приймання виконаних будівельних робіт, акти здачі приймання робіт (надання послуг), список обєктів про проведення профдезробіт, наказом про закріплення території і дудинків для обслуговування працівниками БУ № 2. Ураховуючи наведене, відсутні підстави для висновку про те, що відповідач не надає послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території і відмовляється надати такі послуги позивачу. Крім того позивачем не дотримано порядок вирішення спору щодо надання вказаних послуг. Так, відповідно до\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач має право, серед іншого, на зменшення розміру плати за надані послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості в порядку, визначеному договором або законодавством. Згідно\~ст. 18 цього Закону\~у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен зявитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Спори щодо задоволення претензій споживачів вирішуються в суді. Споживач має право на досудове вирішення спору шляхом задоволення предявленої претензії. Крім того, згідно виписки по особовому рахунку №4161 Будинкоуправління №2 КЕВ м. Хмельницький по адресі [ADDRESS] заборгованість [PERSON] станом на 01.10.2016 року складає 405,32 грн. Надлишково сплачених [PERSON] коштів із розрахунку не вбачається. Списання (скасування) боргів за спожиті житлово-комунальні послуги чинним законодавством не передбачено. Для розв'язання проблеми погашення заборгованості населення за спожиті житлово-комунальні послуги Верховною Радою України прийнято Закон України "Про реструктуризацію заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і комунальні послуги, що утворилася станом на 1 грудня 2006 року", який набрав чинності з 10 січня 2007 року. Відповідно до ст. 1 зазначеного Закону, заборгованість реструктуризується у порядку, визначеному Законом України від 20.02.2003 N 554-1У "Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію", і проводиться на строк до 60 місяців - залежно від суми заборгованості та рівня сукупного доходу сім'ї на дату реструктуризації. На період погашення реструктуризованої заборгованості загальна сума поточних платежів та платежів з погашення реструктуризованої заборгованості не повинна перевищувати 25 відсотків доходів, що визначають під час нарахування субсидій для працюючих громадян, і 20 відсотків для пенсіонерів та інших осіб, що отримують будь-які види соціальної допомоги. У разі коли доходу громадянина, що уклав договір про реструктуризацію заборгованості, не вистачає для повного погашення, строк дії договору подовжується за письмовою заявою громадянина до повного її погашення. Окрім того, спосіб захисту цивільних прав та інтересів як «скасувати неіснуючу заборгованість по квартирній платі та водовідведенню холодної та гарячої води, зменшити квартирну плату на 50 % з 01.10.2016 р. до часу поки не буде покращень в обслуговуванні, занести до рішення суду не тільки її вимоги, а й усіх мешканців будинку, привести до належного стану підїзди, зробити ремонт, замінити скло, поремонтувати дах, огорнути труби, очистити підвали, прибрати прибудинкову територію, посилати комісію для перевірки порядку, переварити труби», який обрала позивач, не передбачений. Щодо повернення на особовий рахунок позивача надлишкових коштів, то суду не надано доказів, що позивач переплатила за надані послуги. Що ж стосується про визнання недійсними договорів, які складалися з нею на погашення заборгованості, починаючи з 15.06.1999 року, то слід зазначити наступне. Відповідно до положень\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3,5,6\~ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити\~ЦК України, іншим актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства. Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;\~ правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 204 ЦК України\~передбачено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Оскільки позивачем не обґрунтовано з яких саме підстав вона просить визнати недійсними договори та які саме договори, не додано жодних доказів на обґрунтування вимог, то дана вимога також не підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1\~ст. 1167 ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Оскільки позивач не надала будь-яких доказів завдання моральних страждань з вини відповідача, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають відхиленню. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Будинкоуправління № 2 КЕВ м. Хмельницький про скасування заборгованості, визнання недійсними договорів та стягнення моральної шкоди. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed