Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

22.04.2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], в якому просить визначити місце проживання малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], за місцем її проживання в [ADDRESS] В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона з 24.04.2010р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] Після реєстрації шлюбу вона з відповідачем [PERSON] стали проживати однією сім'єю і вести спільне домашнє господарство в придбаному ними житловому будинку в [ADDRESS], хоча зареєстровані залишалися кожен в будинках своїх батьків. В період шлюбу у них народилася дочка, [PERSON], [INFO]. З причини частих сімейних сварок і неможливості подальшого спільного проживання з відповідачем [PERSON], в грудні місяці минулого року вона забрала дочку і пішла від нього. З того часу проживає в [ADDRESS] за місцем реєстрації разом з мамою - [PERSON], і донькою [PERSON]. Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 09.04.2015 року шлюб між ними. було розірвано. До теперішнього часу вони з відповідачем [PERSON] не мають можливості досягти згоди і визначитись щодо місця проживання малолітньої доньки [PERSON], бо вона вважає, що дитина повинна проживати і надалі з нею, а відповідач вважає інакше. В зв'язку з такою поведінкою відповідача [PERSON], вона вимушена звернутись до суду і просити вирішити спір щодо подальшого місця проживання малолітньої доньки [PERSON]. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Відповідач також надав заяву про розгляд справи за його відстуності, позов визнав. Представник третьої особи - Балаклійської райдержадміністрації Харківської області надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, підтримала позовні вимоги. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO] ( а.с.7 ) Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 09.04.2015 року шлюб між сторонами розірвано. /а.с.8/ Ще до розірвання шлюбу позивачка разом з донькою переїхала в [ADDRESS] в будинок матері, а відповідач залишився проживати в [ADDRESS]. На даний час [PERSON] проживає з донькою [PERSON], [INFO] та матірью [PERSON], в [ADDRESS] в домоволодінні матері - [PERSON] /а.с.9/. Згідно пояснень заявниці викладених у позовній заяві, які не заперечувались відповідачем, відповідач [PERSON] не попередивши її завчасно, на початку квітня місяця самостійно забрав доньку [PERSON] з дитячого садку до себе до дому, і повернув її тільки після гучного скандалу. Він заявляв їй, що і надалі буде так себе поводитись, а то і зовсім забере від неї дочку для постійного подальшого проживання з ним. В порядку ст. ст. 160, 161 СК України, [PERSON] звернулася до суду із заявою про визначення місця проживання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. ( ч. 1 ст. 161 СК України ) Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. ( ч. 2 ст. 161 СК України) Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, адже усунення одного з них від виховання дитини порушує не тільки право цього батька (матері), а й, як правило, права самої дитини. За час проживання на території Залиманської сільської ради [PERSON] зарекомендувала себе із позитивного боку. Спиртними напоями не зловживає. На засіданнях адміністративної комісії сільської ради не розглядалася ( а.с. 11 ) За результатами обстеження умов проживання позивачки встановлено, що житловий будинок, в якому мешкає [PERSON], газифіковано, є водопровід. загальна площа будинку має 45 кв.м.. Умови проживання задовільні ( а.с. 10 ) Як вбачається із характеристики філії ПАТ "ДПЗКУ" "Савинський елеватор" [PERSON] працює з 05.05.2014р. техніком лаборантом, за час роботи проявила себе з позитивної сторони, працьовита, дисциплінована, відповідально ставиться до виконання своїх обов"язків. /а.с.12/ Згідно характеристики Савинського дошкільного навчального закладу №1 позивачка відповідально ставиться до виховання доньки, піклується про її стан здоров"я та дбає про створення сприятливих умов для розвитку дитини.( а.с. 14 ) Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що особисті неприязні стосунки між батьками призвели до того, що між ними виник спір про те, з ким із них будуть проживати малолітня дитина. Судом встановлено, що мати і батько рівною мірою мають необхідні якості вихователя, побутові умови, рівень матеріальної забезпеченості. При вирішенні судом питання про визначення місця проживання дитини, суд звертає увагу на те, чи мають вони реальну можливість займатися дитиною, створити їй необхідні умови для виховання й розвитку; рід діяльності кожного з батьків, режим їхньої роботи, наявність у родині матері (батька) осіб, здатних надати допомогу в догляді за дитиною (бабусь, дідусів, інших родичів), матеріальне становище батьків і т.п. Відповідно до ст.7 СК України, суд при розгляді справ про визначення місця проживання дітей, повинен «максимально можливо враховувати інтереси дитини». Статтею 9 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, держава має забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішення, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо визначення місця проживання дитини. Згідно принципів Декларації прав дитини, дитина може бути розлучена із матір'ю лише у винятковій ситуації, такої виняткової ситуації судом не встановлено. Виходячи з обставин справи, суд приходить до висновку, що комфортне проживання та належне виховання дитини буде забезпечено у разі проживання разом із матір'ю. При цьому суд враховує вік дитини - 4 роки. Дитина в такому віці безумовно потребує материнської опіки та проживання у звичній для неї обстановці. Судом встановлено, що позивачка не перешкоджає спілкуванню дитини із батьком, відповідач певний час без дозволу матері утримував доньку у себе, що може вплинути на психіку дитини. Всі ці обставини в сукупності доводять, що в даний час, враховуючи інтереси малолітньої дитини, її доцільно передати на проживання до матері. Суду не надано переконливих доказів того, що дитина повинна проживати із батьком і його проживання з матір'ю може негативно вплинути на виховання та емоційний стан. Кращі матеріально - побутові умови життя відповідача та інші формальні причини не можуть бути підставою для передачі йому дитину. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати сплачені позивачкою при подачі позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved