Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 3594,00 грн. та моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн.; судові витрати покласти на відповідача. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що йому разом із сім"єю на праві власності належить квартира в будинковолодінні по [ADDRESS] та земельна ділянка для її обслуговування. Земельна ділянка межує із земельною ділянкою, якою користується відповідач, [PERSON] На земельній ділянці, що належить йому на праві власності ним було побудовано тимчасову споруду для власних господарських потреб. У вересні 2018 року, [PERSON] вчинила дрібне хуліганство, а саме пошкодила навіс на зазначеній вище споруді. Зазначені дії відповідача завдали йому та його сім"ї матеріальну та моральну шкоду. Відповідачем пошкоджено навіс, матеріали для якого ним було придбано у СПД ФО [PERSON] .. Окрім того зазначає, що хуліганські дії відповідача завдали йому значні моральні переживання, що спричинили значне ушкодження здоров"я. Відповідач відмовляється відшкодовувати йому завдані збитки. Ухвалою суду від 13 червня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 05 липня 2019 року з повідомленям (викликом) сторін. Надано сторонам строк для подання відзиву та заперечень. Задоволено клопотання позивача [PERSON] та відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі. Судове засідання 05 липня 2019 року було відкладено на 15серпня 2019 року у зв"язку із неявкою відповідача. Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з"явилася, жодних заяв чи клопотань від неї не надходило. Враховуючи, що відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, шляхом направлення судових повісток, а також те, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, відповідач відзив не подала, наявні всі умови, встановлені ст. 280 ЦПК України, які необхідні для ухвалення заочного рішення. Таким чином, суд ухвалив провести розглядати справу у відсутність відповідача за доказами, що містяться в матеріалах справи при заочному розгляді справи відповідно до положень ст. 281 ЦПК України. Заслухавши виступ позивача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] є власником земельної ділянки, розташованої в [ADDRESS] , що стверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку (а.с. 4). Окрім того, [PERSON] та членам його сім"ї, на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] , що стверджується свідоцтвом про право власності на житло від 31 січня 1994 року (а.с. 5). Постановою Рівненського міського суду Рівненської області від 04 грудня 2018 року, яка набрала законної сили 17 грудня 2018 року, визнано [PERSON] винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.173 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 грн. (а.с. 6-7). Зі змісту постанови вбачається, що 05 вересня 2018 року, близько 09.00 год. [PERSON] в [ADDRESS] , вчинила дрібне хуліганство, а саме пошкодила навіс, який належить [PERSON] .. З положень, викладених в ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов"язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч.ч.1, 2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомiрними рiшеннями, дiями чи бездiяльнiстю особистим немайновим правам фiзичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фiзичної або юридичної особини, вiдшкодовується в повному обсязi особою, яка її завдала. Як роз"яснено у п.п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України вiд 27.03.1992 року №6 "Про практику розгляду судами цивiльних справ за позовами про вiдшкодування шкоди", шкода, заподiяна особi й майну громадянина або заподiяна майну юридичної особини, пiдлягає вiдшкодуванню в повному обсязi особою, яка її заподiяла, за умови, що дiї останньої були неправомiрними, мiж ними й шкодою є безпосереднiй причинний зв"язок та є вина зазначеної особи. Таким чином, як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивача в судовому засіданні у зв"язку з неправомірними діями відповідача позивачу спричинена шкода, між неправомірними діями та завданою шкодою є причинний зв"язок, окрім того наявна вина відповідача. Відповідно до рахунку-фактури №57 від 14 березня 2018 року вбачається, що [PERSON] було придбано у СПД ФО [PERSON] матеріали на загальну суму в розмірі 3594 гривні 00 коп. (а.с. 8). З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позов позивача в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки позивачем надано до суду належні та допустимі докази, які підтверджують, що відповідач в результаті хуліганських дій зокрема пошкодженням навісу завдала майнової шкоди позивачу. Щодо позовної вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. Позивачем заявлені вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі 50 000 грн.. У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до ч. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв"язку з ушкодженням здоров"я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв"язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв"язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Судом встановлено, що внаслідок пошкодження господарської споруди, яке відбулося з вини відповідача, позивач зазнав душевних страждань з приводу його пошкодження та неможливості нормального користування ним. За таких обставин, суд вважає, що діями відповідача заподіяна позивачу моральна шкода. Проте, суд вважає, що розмір заявленої моральної шкоди є завищеним, і з урахуванням вимог справедливості вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача щодо моральної шкоди частково, а саме: у розмірі 10000 грн., що буде справедливим та достатнім, на думку суду, для компенсації понесених позивачем страждань та переживань. Крім того, відповідно до ст. ст. 136, 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави 768,40 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: partial