Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

11 жовтня 2013 року позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на житловий будинок з усіма господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], після смерті [PERSON], який помер [INFO], в порядку спадкування за заповітом; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку для індивідуального житлового будівництва площею 0,10 га після смерті [PERSON] В обґрунтування позову позивач вказувала, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина. 26 жовтня 2012 року [PERSON] за час свого життя залишив на ім"я позивача заповіт, яким завовідав все належне йому майно, де б воно не знаходилося, з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилося. Однак позивач не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON], оскільки у правовстановлюючому документі на спадкове майно, а саме у державному акті прізвище спадкодавця вказано як "[PERSON]", а у свідоцтві про смерть виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції від 26 жовтня 2012, а/з № 4282 прізвище вказано як "[PERSON]". В судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у їх відсутність. Позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність за наявними матеріалами в справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджено актовим записом № 4282 Міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції (а.с.8). Відповідно до заповіту, складеного 27 січня 2012 року [PERSON] заповів своїй дружині [PERSON] все належне йому майно, де б воно не знаходилось, з чого б воно не складалось, тобто все те, на що він буде мати право по закону. Згідно постанови П"ятої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області № 1454/02-31 від 16.09.2013 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке залишилося після смерті спадкодавця, а саме на земельну ділянку для індивідуального житлового будівництва, площею 0,10 га, що розташована на території Жовтневої районної ради Миколаївської області, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого Жовтневою райдержадміністрацією Миколаївської області від 09 листопада 1993 року, житловий будинок, з усіма прилеглими до нього господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS]. Вказана обставина обумовлена тим, що прізвище спадкодавця у вказаному раніше державному акті вказана як "[PERSON]", а у свідоцтві про смерть "[PERSON]" (а.с.32). В судовому засіданні знайшов своє місце факт того, що [PERSON] за час свого життя вживав заходи щодо виправлення описки у державному акті, що підтверджується наявними в матеріалах справи листами (а.с.14-18). Згідно державного акту на право приватної власності на землю спадкодавець є власником земельної ділянки площею 0,10 га, що розташована в м. Миколаєві на території Корабельного району м. Миколаєва, яку передано для індивідуального житлового будівництва (а.с.12). Відповідно до технічного паспорту [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с.19-30). Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права власності в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст.ст.1216, 1218 Цивільного Кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статтею 1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. На підставі викладеного суд вважає, що відмова позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом носить формальний характер, в зв'язку із чим визнає за позивачем право власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, після смерті [PERSON], який помер [INFO].

Outcome: approved