Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

В серпні 2015 року позивач звернувся до Київського районного суду м. Одеси з вказаним позовом про звернення стягнення заборгованості на предмет іпотеки - однокімнатну квартиру, загальною площею 32,7 кв. м. за адресою: [ADDRESS], що належить відповідачу на праві власності В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що він є правонаступником кредитора у кредитному договорі, що укладений між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] від 07.11.2006 року (договір №2006/13-2.06/909), та позичальник свої обов'язки з погашення кредиту не виконує, внаслідок чого станом на 31.07.2015 року утворилась заборгованість у загальному розмірі 80462,34 дол. США. Належне виконання обов'язків позичальника з повернення кредиту було забезпечено шляхом укладення договору іпотеки між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON], відповідно до умов якого іпотекодатель передав банку у іпотеку зазначене нерухоме майно. Виходячи з наведених обставин, вказуючи на розрахунки заборгованості за кредитним договором та посилаючись на положення діючого законодавства позивач просив суд задовольнити позов. В судове засідання сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача звернувся до суду з заявою про вирішення справи за його відсутності, обставини та вимоги, викладені у позові - підтримав, просив суд їх задовольнити. проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач - [PERSON], про час та місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом направлення судових ухвал та повісток на адресу, що вказано у позовній заяві та підтверджено відповідною довідкою ВАДР ДМС України в Одеській області, у судові засідання не з'явився, не повідомив суд про поважні причини такої неявки. Відповідно до ст. ст. 169, 224, 225 ЦПК України, суд, за згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та кореспондуючі ним правовідносини. 07 листопада 2006 року між Акціонерно-комерційним банком Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №2006/13-2.06/909, згідно якого остання отримала кредит в розмірі 42000,00 доларів США, строком до 06.11.2015 року, під 13 % річних (копія договору з додатками долучена до матеріалів справи). Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» є правонаступником АКБ «Укрсоцбанк». В якості забезпечення належного виконання позичальником зобов'язань за договором кредиту, між позивачем та [PERSON] 07.11.2006 року було укладено договір іпотеки №2197 (нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Поведьонковою І.І. за реєстровим № 52, згідно з яким іпотекодавець передав Банку в іпотеку нерухоме майно: однокімнатну квартиру, загальною площею 32,7 кв. м. за адресою: [ADDRESS], (копія договору долучена до матеріалів справи). За погодженням сторін вартість предмета іпотеки склала 266000,00 грн., що на час укладення угоди було еквівалентним 52673,27 дол. США. Пункти 3.3.7., 3.3.9. договору кредиту встановлює, що позичальник зобов'язана сплачувати проценти в розмірі, передбаченому п. 1.1. цього договору та комісії в розмірах та в порядку, визначеному п.п.2.4., 2.5. цього договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Позичальником не виконуються умови договору кредиту - порушуються строки повернення кредиту та сплати процентів. Пункт 3.2.3. Договору кредиту встановлює, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником або майновим поручителем обов'язків, визначених цим договором, кредитор має право вимагати від позичальника або від майнового поручителя дострокового виконання ним всіх своїх зобов'язань за Договором кредиту. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п. 4.1 договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником основного зобов'язання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Неналежне виконання взятих на себе зобов'язань [PERSON] призвело до виникнення простроченої заборгованості, яка станом на 31.07.2015 року згідно з розрахунком заборгованості, що долучено до матеріалів справи, становить 1902287,42 грн. в еквіваленті грошового зобов'язання 80462,34 доларів США за курсом НБУ на 14.01.2016 року, та яка включає в себе: суму заборгованості за кредитом - 860644,65 грн. (еквівалентно 36403,27 дол. США), суму заборгованості за відсотками - 718784,62 грн. (30402,92дол. США), розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 103686,31 грн. (4385,69 дол. США), розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 223900,24 грн. (9470,46 дол. США). Відповідно до ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого іпотекою, іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання іпотечного майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до положень ст.ст. 10, 11, 58, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та в межах і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому сторони мають право обґрунтовувати належність конкретно доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень та зобов'язані довести перед судом ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, та з такого, виходячи з наведених фактичних та правових підстав, зважаючи на відсутність зі сторони відповідача будь-яких заперечень, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. При цьому суд відповідно до положень ст. 217 ЦПК суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Так, Законом України від 03.06.2014 № 1304-VII "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", встановлено тимчасову заборону на примусове стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: -таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; -загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; Так, згідно витягу (інформаційна довідка №51612554 від 14.01.2016 року), отриманого на запит суду, однокімнатна квартира, загальною площею 32,7 кв.м. за адресою: [ADDRESS], належить [PERSON] на праві приватної власності. Разом з тим, з вказаної довідки вбачається, що на ім'я відповідача зареєстровано право власності і на квартиру, загальною площею 32,8 кв.м., за адресою: [ADDRESS]. З такого, враховуючи відсутність змістовних заперечень зі сторони відповідача щодо наявності підстав для застосування до відносин, що склались між сторонами у справі положень Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", вбачається, що звернення стягнення на приналежну відповідачу квартиру за адресою: [ADDRESS] не підпадає під дію тимчасового мораторю, та таким чином, суд доходить виновку про можливість звернення стягнення зазначеної заборгованості на вказаний предмет іпотеки та відсутність підстав для відстрочення виконання рішення, до закінчення дії мораторію. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню компенсація судових витрат в розмірі 3654,00 грн.,

Outcome: approved