Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, який в подальшому уточнила (а.с. 72-76), обґрунтовуючи який вказала, що 10.04.2013 року помер її чоловік [PERSON], після чого вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право власності на спадщину, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва, у звязку з чим вона просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] на 127/200 частини житлового будинку № 46/13 по вул. Сидоренківській у м. Харкові, 127/200 частини земельної ділянки площею 0,0690 га., що розташована за адресою: м. Харків, вул. Сидоренківська, 46/13, а також на самовільно побудовану прибудову до вказаного житлового будинку. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову не заперечував та просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, заперечень на позовну заяву не подала. Суд вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Так, судовим розглядом встановлено, що 10.04.2013 року помер [PERSON] (а.с. 8), який є чоловіком [PERSON], відповідно до свідоцтва про одруження (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.08.1998 року [PERSON] прийняв у спадщину та набув право власності на 73/100 частин жилого будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що розташований за адресою: м. Харків, вул. Сидоренківська, 46/13 (а.с. 11). Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.12.2008 року [PERSON] виділено його ідеальну частку, що становить 73/100 частини в житловому будинку літ. «А»: житлову кімнату № 1-2, площею 9,8 кв.м.; житлову кімнату № 1-3, площею 15,5 кв.м.; житлову кімнату № 1-5, площею 13,9 кв.м.; кухню № 1-4 площею 8,8 кв.м.; прибудову літ. «а», приміщення № 1-1, кухня площею 6,7 кв.м.; сіни П, площею 4,2 кв.м.; приміщення Ш комора, площею 2,4 кв.м.; ганок літ «а6», а також виділено службові будівлі сарай літ «Г», сарай літ. «Л», малоцінний, льох літ. «В», вбиральню літ «Д», а також перерозподілені ідеальні долі співвласників та [PERSON] виділено в натурі 127/200 частини домоволодіння (а.с. 17-18). Згідно рішення Харківської міської ради від 23.12.2005 року № 260/05 [PERSON], [PERSON] передано у спільну сумісну власність земельну ділянку, площею 266,07 кв.м. по вул. Сидоренківській, 46/13 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с. 22-29). Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №080066 від 22.06.2006 року земельна ділянка площею 0,0690 га., що розташована за адресою: м. Харків, вул. Сидоренківська, 46/13, цільове призначення якої обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с. 20). Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.12.2008 року, зокрема проведено виділ земельної ділянки по вул. Сидоренківська, 46/13 та співвласнику [PERSON] виділено у користування земельну ділянку №П з боку домоволодіння № 15 по вул. Єрмаковській, з окремим виїздом на вул. Єрмаковську, площею 504 кв.м., що відповідає його ідеальній долі (а.с. 17-18). Державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] від 11.10.2014 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій стосовно оформлення спадкових прав та видачі [PERSON] свідоцтв про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки, площею 0,0690 га., кадастровий номер 6310138800:06:008:0003, що знаходиться за адресою м. Харків, вул. Сидоренківська, 46/13, наданої для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та на 127/200 частини житлового будинку № 46/13 по вул. Сидоренківська у м. Харкові, яку було обґрунтовано тим, що спадкоємцем не було надано документів, що б підтверджували реєстрацію права власності 127/200 частини житлового будинку за спадкодавцем [PERSON], а також не надано документу, в якому визначено частку земельної ділянки, що належить [PERSON], з урахуванням того, що, відповідно до наданих спадкоємцем документів, земельна ділянка по вул. Сидоренківська, 46/13 у м. Харкові на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON]Л.(а.с. 30). Відповідно до відповіді заступника директора КП «Харківське МіськБТІ» [PERSON] від 26.05.2015 року № 3076 станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок з надвірними будівлями № 46/13 по вул. Сидоренківській у м. Харкові зокрема зареєстровано: 73/200 частини на імя [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 11.05.2011 року, 127/200 частини не зареєстровані після перерозподілу ідеальних часток за [PERSON] згідно рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.12.2008 року (а.с. 10). Згідно ст. 182 ЦК України право власності на нерухомість підлягає обов'язковій державній реєстрації та виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст. 3 З.У. "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» - умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Всупереч вказаному позивачем не надано до суду доказів того, що спадкодавець за життя набув права власності на 127/200 частини житлового будинку № 46/13 по вул. Сидоренківській у м. Харкові і так само не надано доказів того, що позивачкою були здійснені дії, які необхідні для набуття права власності на житловий будинок та при цьому її права були порушені, зокрема, що вона зверталася із заявами про реєстрацію права власності на частину спірного житлового будинку та земельної ділянки та їй було відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна. Також в матеріалах справи міститься рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 14.12.2012 року та додаткове рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.08.2015 року, які набрали чинності, згідно яких за [PERSON] визнано право власності на 73/200 частини земельної ділянки за адресою: м. Харків, вул. Сидоренківська, 46/13, площею 0,0690 га., цільове призначення якої для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки: 6310138800:06:008:0003 (а.с. 96-100). Таким чином вищевикладені обставини свідчать про відсутність підстав визнання права власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] за позивачем на земельну ділянку, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Сидоренківська, 46/13, площею 0,0690 га., цільове призначення якої для обслуговування житлового будинку, господарських будівль і споруд, кадастровий номер земельної ділянки: 6310138800:06:008:0003, оскільки дана земельна ділянка належить [PERSON] Позивачка також просить визнати право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на самовільно побудовану прибудову до житлового будинку № 46/13 по вул. Сидоренківська у м. Харкові літ. «а 7», яка складається з двох приміщень літ. 1-6 вбиральні, площею 4,9 кв.м., літ. 1-7 коридору, площею 2,8 кв.м. та гараж літ. «О». За даними технічного паспорту на житловий будинок від 24.04.2008 року, спірний будинок має самочинні побудови літ «а7», «0», та приміщення у будинку № 1-6, № 1-7 (а.с. 12-16). Відповідно до технічного висновку про стан будівельних конструкцій літ. «а7» до житлового будинку «А-1», гаража літ. «О», розташованих за адресою: м. Харків, вул. Сидоренківська, 46/13 та встановлення можливості подальшої експлуатації, технічний стан прибудови «а7» до житлового будинку «А-1», яка складається з двох приміщень № 1-6, площею 4,9 кв.м. (вбиральня), № 1-7, площею 2,8 кв.м. (коридор) та гаражу літ. «О», площею 47,0 кв.м. в цілому забезпечує надійну експлуатацію та безпечність для життя і здоровя жильців, їх експлуатація можлива, дефектів не встановлено (а.с. 77-95). Частиною 1 ст. 376 ЦК України, визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без належного дозволу чи належного затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно до ч.2 ст.376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Згідно ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, лише за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Відповідно п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України» право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень статті 1218 ЦК та з урахуванням роз'яснень, наданих у пункті 7\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування". Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво (частина перша статті 376 ЦК), до спадкоємців переходить право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України» При розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26\~Закону № 2780-XII\~спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. Всупереч вказаному позивачем не надано до суду доказів того, що питання стосовно визнання права власності на вказане самочинне будівництво було предметом розгляду компетентного державного органу, що є окремою обставиною для відмови у задоволені позовних вимог. Окремо суд зазначає, що згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно листа Першої Харківської державної нотаріальної контори від 21.10.2015 року після смерті [PERSON] до нотаріальної контори надійшли заяви [PERSON], який є чином позивача та померлого [PERSON], та [PERSON] про те, що вони прийняли спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживали разом із спадкодавцем та 05.09.2015 року [PERSON] та [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину на транспортний засіб в рівних частках кожному (а.с. 131). Позивачка в свою чергу просить визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом на 127/200 частини житлового будинку № 46/13 по вул. Сидоренківській у м. Харкові, 127/200 частини земельної ділянки площею 0,0690 га., що розташована за адресою: м. Харків, вул. Сидоренківська, 46/13, а також на самовільно побудовану прибудову до вказаного житлового будинку, не враховуючи того, що відповідач [PERSON] має право на частку у спадщині та він звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Таким чином вище встановлені обставини свідчать про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. На підставі ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає зарахуванню в дохід держави, у звязку з відмовою в задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed