Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивач публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» в особі його відділення Тернопільське регіональне управління звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення з них солідарно заборгованості за кредитним договором № 26/2007-Ф від 19 січня 2007 року в розмірі 34009.94 євро. Під час судового розгляду представник позивача подав до суду заяву про збільшення позовних вимог. Зокрема, просить стягнути із відповідачів солідарно в користь банку 36804.44 євро, еквівалент яких у національній валюті України складає 706383.31 грн., з яких 22043.49 євро - заборгованість за основною сумою кредиту(у тому числі прострочена), 10539.44 євро - заборгованість за відсотками за користування кредитом(у тому числі прострочена), 1901.51 євро - пеня за прострочення строків сплати мінімально необхідного платежу по погашення кредиту та строку виконання позичальником зобов»язань щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій, 2320 євро - штраф за прострочення строків повернення кредиту та відсотків. Позовні вимоги підтримав із мотивів, викладених у позові, збільшені позовні вимоги просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позову не визнав із підстав, викладених у письмових запереченнях від 9 грудня 2014 року, у задоволенні позову просить відмовити у зв»язку із порушенням банку вимог Закону України «Про захист прав споживачів», згідно з якими кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, а також вимог ст.257, 267 ЦК України, відповідно до яких сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак до суду повторно не з"явився і не повідомив про причини своєї неявки. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні факти. 19 січня 2007 року між ВАТ КБ "Надра" (в даний час публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра») в особі відділення ПАТ «КБ «Надра» Тернопільське регіональне управління та [PERSON] укладено письмовий кредитний договір № 26/2007-Ф, відповідно до п.1,2 якого зазначене товариство надало останньому грошові кошти в сумі 23200 євро для придбання у власність нерухомого майна- квартири [ADDRESS] зі сплатою відсотків у розмірі 11.49 % річних із терміном повернення до 19 січня 2037 року. Відповідно до п.3.3.1 кредитного договору [PERSON] взяв на себе обов»язки повертати кредит та сплачувати банку відсотки шляхом сплати суми мінімально необхідного платежу, розмір якого складав 230.26 євро щомісячно до 20 числа поточного місяця. У випадку порушення виконання зобов»язань, передбачених кредитним договором, [PERSON] зобов»язався сплатити банку штрафні санкції, визначені у п.5.1-5.2, а саме: сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення у разі прострочення позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій, а також сплатити банку штраф у розмірі 10 % від суми кредиту (2320 євро) за кожен випадок у разі порушення позичальником його обов»язків, передбачених п.4.3.1,4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов"язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Зі змісту ст.546,549 ЦК України випливає, що виконання зобов"язання може забезпечуватись неустойкою (штрафом, пенею). У судовому засіданні з"ясовано, що у терміни, встановлені договором, отримані відповідачем кредитні кошти, нараховані відсотки за користування кредитом не повернуто, а тому позивач має право на стягнення основного боргу, сплати належних йому відсотків, а також пені та штрафу. На день звернення позивача до суду заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає 36804.44 євро (еквівалент яких у національній валюті України складає 706383.31 грн.), з яких 22043.49 євро- заборгованість за основною сумою кредиту(у тому числі прострочена), 10539.44 євро - заборгованість за відсотками за користування кредитом(у тому числі прострочена), 1901.51 євро - пеня за прострочення строків сплати мінімально необхідного платежу по погашення кредиту та строку виконання позичальником зобов»язань щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій та 2320 євро - штраф за прострочення строків повернення кредиту та відсотків. Крім того, для забезпечення виконання зобов»язань, що випливають із кредитного договору, між відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» (в даний час публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра») в особі відділення ПАТ «КБ «Надра» Тернопільське регіональне управління та [PERSON] укладено договір поруки від 19 січня 2007 року, відповідно до п.1.1 якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов»язків за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків, інших платежів, передбачених кредитним договором, можливих штрафних санкцій. 10 липня 2014 року позивачем відповідачу [PERSON] надіслано повідомлення про необхідність погашення заборгованості, яка виникла у [PERSON] за кредитним договором № 26/2007-Ф від 11.02.2007 року, однак [PERSON] заборгованості за вказаним договором не погасив. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, якщо інше не встановлено договором поруки. Добровільно повернути зазначену суму боргу за кредитним договором відповідачі не бажають. Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача [PERSON] [PERSON] про відмову у задоволенні позову у зв»язку із спливом позовної давності, виходячи з наступного. Згідно з ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до ст.261 ЦК України за зобов»язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Зі змісту кредитного договору від 19 січня 2007 року № 26/2007-Ф (п.1.4, 7.3) випливає, що позичальником мають бути виконанні кредитні зобов»язання до 19 січня 2037 року, та сторони,

Outcome: approved