Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Укртелеком" про захист прав споживачів. Позивач в заяві вказував, що на початку січня 2012 року йому було відключено телефон без будь-якого попередження. 08.02.2012 року йому надійшло повідомлення від відповідача про те, що з 14.02.2012 року зі мною розірвано договір по наданню телекомунікаційних послуг за телефоном 71761 через наявність заборгованість по сплаті отримуваних послуг. Позивач вказував, що в період з 1994 року по 31.12.2010 року у відповідності до ст. 44 ЗУ "Про статус суддів", він як суддя Лубенського міськрайонного суду Полтавської області користувався 50% знижкою за користування послугами зв"язку і в період до 01.09.2008 року сплачував за користування послугами зв'язку половину його вартості щомісячно, про що відповідач знав і не заперечував, рахуючи різницю як заборгованість по сплату за надані послуги. В зв'язку з підключенням до мережі Інтернет, яку йому відмовлялись підключати при 50% сплаті за послуги зв'язку, вимушений був сплачувати повну вартість послуг. Дані обставини підтверджуються квитанціями по сплаті за отримані послуги зв»язку та листом відповідача. Позивач вказував, що з моменту припинення користування пільгами по сплаті за отримані послуги зв'язку минуло більше 3-х років, що у відповідності до ст. 257 ЦК України звільняє його від необгрунтованих вимог відповідача. Позивач вказував, що він своєчасно і в повному обсязі сплачував за користування послугами електрозв"язку на протязі останніх більш ніж 3-х років, Правил користування міським телефонним зв'язком не порушував і вважає, що підстав припиняти йому надання послуг зв'язку і розривати з ним договір надання таких послуг у відповідача не було. Позивач вважає, що відповідач порушив договір про надання йому послуг телефонного зв'язку, Правила користування міським телефонним зв'язком, вимоги ЦК України та його права. Позивач вказував, що в результаті незаконних дій відповідача позивач був позбавлений можливості користуватись телефоном, послугами інтернету, можливістю спілкуватись зі знайомими, друзями, рідними, клієнтами, викликати таксі, комунальні служби, спецслужби, що викликало необхідність займатись судовими тяжбами, що суттєво утруднило та змінило спосіб життя. Все це позивач вважає моральною шкодою, яку просив стягнути з ПАТ "Укртелеком", але в подальшому, 02.07.2013 року, позивач [PERSON] свою вимогу про стягнення з ПАТ "Укртелеком" на його користь 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди, - просив суд залишити без розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, до початку розгляду справи просив розглянути справу у його відсутність, просив змінений позов задовольнити повністю. В судовому засіданні представник відповідача Личагіна Світлана Петрівна позов не визнала, просила відмовити в його задоволенні за безпідставністю, посилаючись на заперечення проти позову. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що у задоволенні зміненого позову [PERSON] слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 126 Конституції України, Конституція і закони України повинні гарантувати незалежність і недоторканність суддів. До таких конституційних гарантій віднесено обов'язок держави забезпечувати фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів як складову конституційних гарантій їх незалежності і недоторканності. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 85, ч. 1 ст. 96 Конституції України, затвердження Державного бюджету України належить до повноважень Верховної Ради України і відбувається виключно у формі закону. Зі змісту ч. 2 ст. 95 та ч. 1 ст. 130 Конституції України вбачається, що закон про державний бюджет обов'язково повинен визначати будь-які видатки на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків. Відповідно до ч. 1 ст. 121 Закону України "Про судоустрій України" в редакції від 07.07.2010 року суди загальної юрисдикції фінансуються на підставі кошторисів і помісячних розписів видатків, затверджених відповідно до вимог цього Закону, в межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України. А згідно з ч. 2 ст. 95 Конституції України будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування цих видатків визначаються виключно законом про Державний бюджет. Згідно зі ст. 120 Закону України "Про судоустрій України" в редакції від 07.07.2010 року функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів загальної юрисдикції здійснює Державна судова адміністрація України. Територіальне управління Державної судової адміністрації в Полтавській області є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня та підзвітне ДСА України щодо витрачення фінансових і матеріальних ресурсів. Кошторис доходів та видатків територіального управління затверджує Голова ДСА України. Підпунктом 1 пункту 2 Розділу 12 "Прикінцеві положення" Закону України "Про судоустрій та статус суддів" № 2453 від 07.07.2010 року визначено, що Закон України "Про судоустрій та статус суддів" № 2453 від 07.07.2010 року набрав чинності з дня опублікування, тобто з 30.07.2010 року. Законом України "Про судоустрій та статус суддів" суддям не передбачена знижка плати за установку та користування індивідуальним домашнім телефоном. Судом встановлено, що позивач [PERSON] не звертався за місцем роботи до територіального управління Державної судової адміністрації в Полтавській області про надання пільг з оплати телефонного зв'язку, а тому це питання не вирішувалося відповідно до затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 426 від 31.03.2003 року "Про затвердження порядку надання пільг, компенсацій і гарантій працівникам бюджетних установ, військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу", - якою передбачено що пільги, компенсації і гарантії, на які мають право пільговики, надаються шляхом відшкодування пільговику передбаченої законодавством частини фактичних витрат за користування житлом (квартирної плати), паливом. За змістом п. 1 Порядку в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, пільги, компенсації і гарантії, на які згідно із законом мають право окремі категорії працівників бюджетних установ, надаються за умови, якщо розмір наданих пільг у грошовому еквіваленті разом із середньомічним сукупним доходом пільговика за період шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу. Судом встановлено, що сукупний доход позивача за період шість місяців перевищує величину доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що у задоволенні зміненого позову [PERSON] до ПАТ "Укртелеком" про захист прав споживачів слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed