Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, мотивуючи свої вимоги тим, що 24 липня 2012 року [PERSON] позичила у нього 2 тис. грн.. На підтвердження укладення даного договору позики, відповідачка особисто написала розписку, яку віддала позивачу і в якій зобов"язувалася повернути гроші в сумі 2 тис. грн. до 01.08.2012 року, однак до вказаного числа відповідачка гроші не повернула, а почала уникати позивача, престала відповідати на його телефонні дзвінки, тому він вирішив звернутися з даним позовом до суду. Позивач просить стягнути з відповідачки в його користь 2 тис. грн. боргу, а також три проценти річних від цієї суми, що становить 135 грн., сплачену суму судового збору - 243.60 грн. та витрати за надання йому юридичної допомоги в сумі 300 грн. В судовому засіданні [PERSON] свої вимоги, викладені в позовній заяві, повністю підтримав. Відповідачка [PERSON] позов визнала і суду пояснила, що вона дійсно позичила у [PERSON] 2 тис. грн., про що 24.07.2012 року написала йому розписку, зобов"язавшись повернути грошу до 01.08.2012 року.. Оскільки вона мала борг ще і в банку, тому змушена була сплачувати банку, а з [PERSON] вирішила розрахуватися пізніше. [PERSON] суду пояснила, що оскільки вона позичила 2 тис. грн., то згідна повернути позивачу саме таку суму, а судовий збір, 3 відсотки річних від вказаної суми та витрати за надання юридичної допомоги позивачу вона не визнає. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідачки, свідка, дослідивши письмові докази, дав їм оцінку і вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких міркувань. Як позивач, так і відиповідачка в судовому засіданні ствердили, що [PERSON] позичив [PERSON] 2 тис. грн., про що та написала розписку, в якій зобов"язалася повернути борг позивачу до 01.08.2012 року, проте борг не повернула. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він являється головою фермерського господарства (ФГ [PERSON]), яке розташоване в с.Дем"янка Лісова Жидачівського р-ну Львівської обл. У липні 2012 року позивач [PERSON] у його господарстві ремонтував агрегат, який тюкує солому. 27 липня 2012 року відповідачка отримала від позивача 2 тис. грн.про що написала в його присутності розписку, в якій пообіцяла повернути гроші [PERSON] до 01.08.2012 року. Із розписки, оглянутої в судовому засіданні, ксерокопія якої знаходиться в матеріалах справи вбачається, що [PERSON] позичила гроші в сумі дві тисячі грн, які зобов"язується до першого серпня 2012 року повернути [PERSON]. Розписка написана [PERSON] без будь-якого примусу або насильства. 17.12.2014 року до матеріалів даної справи долучена заява [PERSON], з якої вбачається, що в листопаді 2014 року вона отримала із Жидачівського районного суду позовну заяву за підписом [PERSON]. [PERSON] у своїй заяві вказала, що позовна заява [PERSON] є провокаційною, оскільки ніяких боргів перед [PERSON] [PERSON] не має, а в дійсності він 24.07.2012 року згвалтував її у с.Дем"янка Лісна. 25 листопада 2014 року, вбачається з даної заяви, [PERSON] відправила на адресу [PERSON] повідомлення (попередження), яке він 27.11.2014 року отримав, але жодних висновків не зробив, тому вона 16 грудня 2014 року скерувала до Жидачівського райвідділу міліції заяву про відкриття кримінального провадження проти [PERSON] за фактом її згвалтування, а тому просить позовну заяву [PERSON] залишити без розгляду до прийняття рішення органами міліції. Оцінивши матеріали справи суд вважає, що заява [PERSON] надумана з метою неповернення боргу [PERSON]. Якщо [PERSON] згвалтував [PERSON] ще 24.07.2012 року, то чому до цього часу вона мовчала. Крім того в судовому засіданні [PERSON] визнала факт отримання нею 24.07.2012 року від [PERSON] 2000 грн. в борг, написавши про це розписку, тому суд критично відноситься до поданої нею заяви від 17.12.2014 року і не бере її до уваги. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як вбачається із розписки [PERSON] позичила у [PERSON] 2 тис.грн. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, вимоги [PERSON] законні, а тому його позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved