Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

11.07.2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просила збільшити розмір аліментів, які сплачує [PERSON] на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] з 500 грн. до 1000 грн.; стягувати на її користь щомісячно з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в сумі 1000 грн. з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття. В обгрунтування позову зазначає, що на старшого сина [PERSON] відповідач за рішення суду сплачує аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно, що є занадто низьким розміром аліментів на даний час. Крім того, на меншого сина [PERSON] відповідач взагалі не надає матеріальної допомоги, хоча дитина часто хворіє і потребує достатнього утримання. Зазначає, оскільки відповідач займається підприємницькою діяльність, він взмозі сплачувати утримання на неповнолітніх дітей у розмірі по 1000 грн. на кожну дитину щомісячно. В судове засідання позивач та її представник не прибули, від представника надійшла письмова заява, в якій просив проводити розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримав, які просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, подав письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнав, не заперечив проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] по 1000 грн. щомісячно, просив справу слухати без його участі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що\~ відповідно до виконавчого листа по справі № 285/1800/14 -ц від 28.05.2014 року, виданого Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області стягнено з [PERSON], [INFO] (ідн. номер [NUMBER]) на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 500 (пятсот) гривень щомісячно, починаючи від дня предявлення позову - 12 травня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття - 10 липня 2023 року /а.с.11/. Крім цього, сторони є батьками неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO],\~ що підтверджується свідоцтвом про народження/а.с.8/, який перебуває на утриманні позивача.. Обов"язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов"язків (ч. 2\~ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов"язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення міститься і в українському законодавстві. Батьки зобов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Способи виконання обов"язку утримувати дитину визначені\~статтею 181 СК України, за змістом ч. 3 якої, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1\~ст. 192 СК України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них. \~ \~ \~ \~Згідно з п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може\~змінити\~за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового иінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінумуму для дитини відповідного віку. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є працездатною особою, є приватним підприємцем, і від своєї діяльності отримує достатні доходи. А тому, враховуючи визначений\~Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік»\~розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, та те, що\~ відповідач позов визнав, суд приходить до висновку, що відповідач взмозі сплачувати збільшений розмір аліментів на сина [PERSON] в сумі 1000 грн. щомісячно та сплачувати утримання на сина [PERSON] у розмірі 1000 грн. щомісячно. За таких обставин, матеріальний стан відповідача, навіть з відрахуванням аліментів, є задовільним та стабільним, що в свою чергу не тільки не звільняє від обов"язку утримувати свою неповнолітню дитину, а навіть дозволяє відповідачу виконувати свої зобов"язання щодо оплати аліментів на утримання синів, оскільки стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності та гармонійного розвитку. Згідно ч.1\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд задовольняє позов в повному обсязі, оскільки позивачем надано достатні, належні і допустимі докази, на підтвердження того, що відповідач спроможний сплачувати аліменти саме в розмірі по 1000 грн. на дитину, проти чого відповідач не заперечив. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили /п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"/. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. \~ \~ \~ \~ \~Крім цього, відповідно до вимог\~ст.88 ЦПК України з відповідача суд стягує судові витрати в розмірі 640 грн. в дохід держави. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved