Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивач звернувся в суд з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 06.06.2015 року приблизно о 19 год. 00 хв. [PERSON] разом з ним та його знайомим [PERSON] та її подружкою [PERSON], знаходячись в квартирі [ADDRESS], розпивали спиртні напої. Після спільного вживання спиртних напоїв [PERSON] взяла у нього кредитну картку "ПриватБанку", яку він добровільно їй передав та повідомив її ПІН-код картки, та пішла до магазину "АТБ", який розташований за адресою вул. Казакевича, 5 в м. Дніпропетровську, для придбання продуктів харчування. [PERSON], знаходячись в магазині "АТБ", який розташований по вул. Казакевича, 5 в м. Дніпропетровську, придбавши продукти харчування та реалізуючи раптово виниклий умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, з корисливих мотивів, за допомогою банкомату "ПриватБанк", який знаходиться при вході у вищезазначений магазин "АТБ", зняла з кредитної картки [PERSON] грошові кошти в розмірі 1500,00 грн., сплативши комісію банку за вищевказану банківську операцію з кредитної картки у сумі 60,00 грн. Після чого [PERSON], продовжуючи реалізовувати умисел на таємне викрадення чужого майна, повернулася в квартиру [ADDRESS], де продовжувала розпивати спиртні напої, при цьому кредитну картку "ПриватБанку", яка належить йому, не повернула і тримала при собі. Під час вживання алкогольних напоїв [PERSON], продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, скориставшись тим, що за нею ніхто не спостерігає, залишила приміщення квартири [ADDRESS], де, діючи таємно, з корисних мотивів, зняла з його кредитної картки грошові кошти у розмірі 1500,00 грн., сплативши комісію банку за вищевказану банківську операцію з кредитної картки у сумі 60,00 грн., заподіявши матеріальний збиток на загальну суму 3120,00 грн. В подальшому [PERSON] повернулась в квартиру [ADDRESS], де віддала йому кредитну картку "ПриватБанк" і не повідомила його про зняття коштів. Таким чином, [PERSON], реалізуючи єдиний умисел на таємне викрадення чужого майна, викрала у нього кошти у сумі 3000,00 грн., заподіявши матеріальну шкоду на загальну суму 3120,00 грн. Позивач зазначає, що вина [PERSON] встановлена вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.01.2016 р., яким вона була визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України та їй призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на один рік із застосуванням ст. 75 КК України. Позивач, посилаючись на зазначене, просить стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в сумі 3120,00 грн. та заподіяну моральну шкоду в сумі 1000,00 грн. В судове засідання позивач не з»явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій підтримав заявлені вимоги та просив розглянути справу у його відсутність і у випадку неявки відповідача в судове засідання розглянути справу в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши докази у справі, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, зважаючи на наступне. Як встановлено в судовому засіданні, 06.06.2015 року приблизно о 19 год. 00 хв. [PERSON] разом з позивачем та його знайомим [PERSON] та її подружкою [PERSON], знаходячись в квартирі [ADDRESS], розпивали спиртні напої. Після спільного вживання спиртних напоїв [PERSON] взяла у позивача кредитну картку "ПриватБанку", яку він добровільно їй передав та повідомив її ПІН-код картки, та пішла до магазину "АТБ", який розташований за адресою вул. Казакевича, 5 в м. Дніпропетровську, для придбання продуктів харчування. [PERSON], знаходячись в магазині "АТБ", який розташований по вул. Казакевича, 5 в м. Дніпропетровську, придбавши продукти харчування та реалізуючи раптово виниклий умисел на таємне викрадення чужого майна, скориставшись тим, що за її діями ніхто не спостерігає, діючи таємно, з корисливих мотивів, за допомогою банкомату "ПриватБанк", який знаходиться при вході у вищезазначений магазин "АТБ", зняла з кредитної картки [PERSON] грошові кошти в розмірі 1500,00 грн., сплативши комісію банку за вищевказану банківську операцію з кредитної картки у сумі 60,00 грн. Після чого [PERSON], продовжуючи реалізовувати умисел на таємне викрадення чужого майна, повернулася в квартиру [ADDRESS], де продовжувала розпивати спиртні напої, при цьому кредитну картку "ПриватБанку", яка належить позивачу, не повернула і тримала при собі. Під час вживання алкогольних напоїв [PERSON], продовжуючи реалізовувати злочинний умисел, скориставшись тим, що за нею ніхто не спостерігає, залишила приміщення квартири [ADDRESS], де, діючи таємно, з корисних мотивів, зняла з його кредитної картки грошові кошти у розмірі 1500,00 грн., сплативши комісію банку за вищевказану банківську операцію з кредитної картки у сумі 60,00 грн., заподіявши матеріальний збиток на загальну суму 3120,00 грн. В подальшому [PERSON] повернулась в квартиру [ADDRESS], де віддала позивачу кредитну картку "ПриватБанк" і не повідомила його про зняття коштів. Таким чином, [PERSON], реалізуючи єдиний умисел на таємне викрадення чужого майна, викрала у нього кошти у сумі 3000,00 грн., заподіявши матеріальну шкоду на загальну суму 3120,00 грн. Вироком Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 20.01.2016 р. [PERSON] була визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення за вищевказаних обставин, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, і їй призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на один рік. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнена від відбування основного покарання з випробуванням, якщо вона протягом 1 року іспитового строку не скоїть нового злочину, зобов"язавши її відповідно до п.3 ч.1 ст. 76 КК України повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання. Таким чином, вказаним вироком суду було встановлено, що [PERSON], реалізуючи єдиний умисел на таємне викрадення чужого майна, викрала у [PERSON] грошові кошти у сумі 3000,00 грн., заподіявши позивачу матеріальну шкоду на загальну суму 3120,00 грн., які знаходились на кредитній картці ПАТ КБ «Приват Банк», що належить [PERSON] Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанова суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Даний вирок суду вступив в законну силу і відповідно до ст. 61 ЦПК України встановлені ним обставини не підлягають доказуванню при розгляді даної цивільної справи. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заподіяну суму збитків у загальному розмірі 3120,00 грн. Задовольняючи вищевказані позовні вимоги, суд вважає такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Судом встановлено, що протиправними діями [PERSON] позивачу була спричинена моральна шкода, оскільки він переніс сильну душевну травму, у звязку з цим перестав довіряти людям, втратив нормальний сон, психологічно страждав, переніс сильні душевні страждання. Заподіяну моральну шкоду позивач оцінив у 1000,00 грн. Відповідно до положень чинного законодавства, що знайшли узагальнене відображення у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд повинен зокрема зясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, а отже ці обставини підлягають доведенню позивачем. Вирішуючи питання про розмір компенсації позивачу моральної шкоди, суд виходить з характеру та обсягу душевних страждань, яких він зазнав, їх тривалості та враховує, що мова йде про розумне і справедливе відшкодування (компенсацію) моральної шкоди, якої б вистачило для морального задоволення позивача, а не про покарання відповідача за неправомірні дії, що не відповідало б засадам цивільного законодавства, визначеним статтею 3 ЦК України. Виходячи з цього, суд вважає за можливе визначити доведеною заподіяну позивачу моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн., яка підлягає стягнення з відповідача на його користь. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в загальній сумі 1102 грн. 40 коп. (551,20 грн. за вимоги матеріального характеру та 551,20 грн. за вимоги про стягнення оральної шкоди). На підставі викладеного,

Outcome: approved