Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

[PERSON] в інтересах доньки [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території України, визначеній ВРУ, посилаючись на те, її донька [PERSON] на тимчасово окупованій території в м. Севастополь народила дочку, про що 12.04.2016 року Севастопольським міським пологовим будинком №2 АРК було видане медичне свідоцтво про народження Серії 67 № 161447. 26 квітня 2016 року заявник звернулася до Відділу державної РАЦС Ріпкинського РУЮ у Чернігівській області стосовно державної реєстрації народження дитини, однак їй було відмовлено, оскільки будь-який документ, виданий органами, їх посадовими та службовими особами на тимчасово неконтрольованих територіях, не створює правових підстав та рекомендовано було звернутися до суду для вирішення питання щодо встановлення факту народження особи на підставі п.8 ст. 256 ЦПК України. Встановлення факту народження дитини необхідно для здійснення державної реєстрації народження в органах ДРАЦС та отримання свідоцтва про народження дитини. [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала. Представник заінтересованої особи - ВДРАЦС Ріпкинського РУЮ, не зявився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення заявлених вимог не заперечують.\~\~ Заслухавши пояснення [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про те, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню. Згідно п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п.7 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Судом встановлено, 14 березня 2016 року о 21 год. 05 хв. [PERSON], [INFO] народила доньку в м. Севастополь, територія якого є тимчасово окупованою. Факт народження дитини підтверджується медичним свідоцтвом Серії 67 № 161447 про народження від 12.04.2016 року виданим Державним бюджетним закладом охорони здоровя Севастополя «Місцевої лікарні №3 «Центр охорони здоровя матері та дитини».\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч.1 ст. 144 СК України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно ст. 7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 р., дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до ст. 1, п. 1 ст. 3, ч. 1-2 ст. 4, ч. 1-3 ст. 9, ст.ст. 17, 18 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" тимчасово окупована територія України, якою визнається сухопутна території м. Севастополь є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. На тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. У разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Європейський суд з прав людини в своїй практиці зазначав, що: - у рішення від 23.02.2016 р. у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia) наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою»); - у рішенні від 10.05.2001 р. у справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey) наголосив, що вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. Виходячи з правового аналізу даних норм можна прийти до висновку, що лікарське свідоцтво про народження видане медичними закладами тимчасово окупованої території не є підставою для реєстрації народження на території України. Ст. 257-1 ЦПК України передбачено, що заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до Відмови від 26.04.2016 р. № 02.4.5-46/711/02.1 ВРАЦС Ріпкинського РУЮ, розглянувши подані документи, вирішив відмовити у проведенні державної реєстрації народження дитини жіночої статті народженої 14.03.2016 р. у [PERSON], з тих підстав, що лікарське свідоцтво про народження видане медичними закладами тимчасово окупованої території не є підставою для реєстрації народження на території України. Враховуючи наведене в сукупності, те, що встановлення даного факту: необхідно для державної реєстрації народження дитини та не порушує прав та інтересів третіх осіб та не повязано з подальшим вирішенням спору про право, суд приходить до висновку про задоволення заяви матері [PERSON] [PERSON] про встановлення даного факту, оскільки законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати [PERSON] свідоцтво про народження її дочки, виданого державним органом України.

Outcome: approved