Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

у грудні 2021 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до ТОВ "Браво Гласс Трейд" про визнання припиненими трудових відносин. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що на підставі наказу № 2 від 12 серпня 2015 року вона прийнята на роботу до ТОВ "Браво Гласс Трейд" на посаду бухгалтера за трудовим договором, про що 13 серпня 2015 року здійснено відповідний запис під № 21 у трудовій книжці. Станом на дату подання позову відповідач своїх зобов"язань за трудовим договором не виконує, роботою не забезпечує та заробітної плати не виплачує. Відповідач фактично припинив свою діяльність. Позивач неодноразово ззверталася до товариства з заявою про звільнення із посади бухгалтера 03 липня 2020 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Заява із додатком направлялася засобами Укрпошти цінними листами із описом вкладення, проте відправлення повернулися як невручені. Відповіді позивач не отримала, будь-який зв"язок з керівництвом товариства відсутній. За таких підстав, позивач просить визнати припиненими трудові відносини між [PERSON] та ТОВ «Браво Гласс Трейд» з 03 липня 2020 року у зв`язку зі звільненням з посади бухгалтера за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 грудня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. (а.с. 25) Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Суд на підставі статті 280 ЦПК України ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом встановлено, що наказом № 2 від 12 серпня 2015 року прийнято [PERSON] на посаду бухгалтера ТОВ «Браво Гласс Трейд» (а.с. 17). 26 червня 2020 р. [PERSON] звернулася до ТОВ «Браво Гласс Трейд» із заявою про звільнення з посади за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП з посади бухгалтера товариства з 03 липня 2020 року. (а.с 15) Звертаючись у суд з даним позовом, [PERSON] стверджує, що Відповідач фактично припинив свою діяльність. Позивач неодноразово ззверталася до товариства з заявою про звільнення із посади бухгалтера 03 липня 2020 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Заява із додатком направлялася засобами Укрпошти цінними листами із описом вкладення, проте відправлення повернулися як невручені. Відповіді позивач не отримала, будь-який зв"язок з керівництвом товариства відсутній. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угодою між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітню плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбаченні законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами для припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38,39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40,41) або не вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45). Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України, працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на визначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижня. Таким чином, на підставі письмової заяви та попередивши власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний трудовий договір за ч. 1 ст. 38 КЗпП України, що [PERSON] було здійснено. Статтями ст. 97, 99 Цивільного кодексу України встановлено, що управління товариством здійснюють його органу. Органами управління товариством є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом. Загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Аналогічні положення закріпленні у ч. 1 ст. 58 Закону України «Про господарські товариства» від 19 вересня 1991 року N 1576-XII, ст. 30 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» від 06 лютого 2018 року № 2275-VIII. Відповідно до положень статті 38 КЗпП України, ст. 58,59,60,62 Закону України «Про господарські товариства» право Товариства на звільнення за власним бажанням кореспондує обов`язок учасників Товариства провести загальні збори, на яких розглянути заяву керівника Товариства та створити/призначити новий виконавчий орган. Згідно із ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Конституційний Суд України у рішеннях від 07.07.2004 року № 14-рп/2004, від 16.10.2007 року № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 року № 2-рп/2008 зазначив, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю Конституційний Суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю (індивідуально-трудова діяльність, фермерство тощо), так і можливість працювати за друдовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невід`ємним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. Реалізація права громадянина на працю здійснюється шляхом укладання ним трудового договору і виконання кола обов`язків за своєю спеціальністю, кваліфікацією або посадою, яка передбачається структурою і штатним розписом підприємства, установи чи організації. Приписами ст. 22 КЗпП України та ст. 43 Конституції України забороняють будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладанні, зміні та припиненні трудового договору. Таким чином, Товариства з обмеженою відповідальністю «Браво Гласс Трейд» не виконало вимогу трудового законодавства, не здійснило будь-яких дій, спрямованих на вирішення питання про звільнення [PERSON] з посади бухгалтера. Тобто, порушило її право на припинення трудових відносин. Крім того, порушення права позивача полягає і в тому, що відповідно до п. 1,3 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Мінпраці, Мінюсту, Мінсоцзахисту від 29.07.1993 № 58, при влаштуванні на роботу працівники зобов`язанні подавати трудову книжку, оформлену в установленому порядку, а тому, відсутність запису про звільнення з попереднього місця роботи унеможливлює внесення запису до трудової книжки про прийняття на наступну роботу, відповідно до розділу 2 Інструкції № 58. Відповідно до вимог частини 2 статті 5 ЦПК України, з урахуванням встановлених обставин справи та виходячи з того, що пред`явлення позову п суті спрямоване на припинення трудових правовідносин між [PERSON] та ТОВ «Браво Гласс Трейд» , суд вважає, що ефективним і таким, що не суперечить закону, у цьому випадку буде такий спосіб захисту як припинення трудових відносин між сторонами, на підставі частини 1 статті 38 Кодексу законів про працю України, а тому даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в сумі 840 гривень 80 копійок.

Outcome: approved