Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

\~\~ Позивачка просить постановити рішення, яким: збільшити розмір аліментів, що було встановлено рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22.02.2011 року по справі № 2-147/2011 рік про стягнення з [PERSON], [INFO], на її користь на утримання неповнолітньго [PERSON], [INFO], з 300,00 грн. щомісяця на 2000,00 грн. щомісяця, і до досягнення ним повноліття; допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць; витрати повязані з сплатою судового збору в розмірі 704 грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу ( складання позовної заяви до суду ) в розмірі 800 грн. покласти на відповідача. Свої вимоги мотивує тим, що 30 листопада 2010 року Долинським районним судом Івано-Франківської області було розглянуто справу № 2-1301/2010 за її позовом до [PERSON], [PERSON], про позбавлення батьківських прав стосовно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та встановлення опіки та призначення опікуна. Неповнолітній [PERSON] являється її онуком. За рішенням суду її позов було задоволено, [PERSON] та [PERSON] було позбавлено батьківських прав стосовно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та призначено опікуном її. 22.02.2011 року рішенням Долинського районного суду по справі № 2-147/2011 за її позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, позов було задоволено частково, а саме: проводити стягнення аліментів з [PERSON], [INFO], на її користь в розмірі 400 гривень щомісячно на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], проводити стягнення аліментів з [PERSON], [INFO], на її користь в розмірі 300 гривень щомісячно на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO]. На даний час неповнолітній син відповідачки [PERSON], потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у звязку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. На скільки її відомо, відповідачка не працює, аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідачки не проводиться, інших неповнолітніх дітей немає, батьки на її утриманні не перебувають. Останніми змінами в законодавство України запроваджено нові правові механізми, що забезпечують додатковий захист дітей в частині отримання аліментів. З урахуванням останніх змін, мінімальний розмір аліментів збільшено у звязку з чим суд не може визначити на дитину розмір аліментів менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Її син [PERSON] добровільно надає частину коштів на утримання свого сина, однак цих коштів не вистачає, а відповідачка відмовляється виплачувати аліменти в добровільному порядку, в звязку з цим вона вимушена звернутись до суду. Відповідачкою подано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що на сьогоднішній день вона перебуває на обліку в Калуському обєднаному управлінні Пенсійного фонду України Івано-Франківської області та отримую пенсію в розмірі 1 452,00 грн. Це є єдине джерело її доходу, оскільки, зважаючи на стан здоров'я, вона не має змоги влаштуватись на роботу, а інших доходів, крім пенсії, у неї нема. У своєму позові позивачка умисно вводячи суд в оману, цинічно стверджує, що вона відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу для неповнолітнього [PERSON]. Це не відповідає дійсності, бо вона хоче допомагати своєму синові фінансово, але просто не має змоги. Вона усвідомлює той факт, що батьки зобовязані утримувати своїх дітей, допомагати їм матеріально, саме тому не має наміру ставити питання про зменшення розмірів аліментів. До тепер в неї була деяка заборгованість по сплаті аліментів, оскільки не працювала та не отримувала пенсії. Зараз готова сплачувати аліменти, але надалі в розмірах 300 грн. на місяць, а також буде старатись погасити заборгованість по аліментах, яка вже склалась на даний час. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги уточнила, зазначивши, що подаючи позов до суду вважала, що відповідачка немає джерела постійного доходу, проте має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, тому вирішила просити про стягнення з неї аліментів у твердій грошовій сумі. Однак, як зясувалось, відповідачка на даний момент регулярно отримує пенсію в розмірі 1452.00 гривень, тобто має постійне джерело заробітку (доходу). Вважає, що доцільним буде просити суд постановити рішення, яким стягувати з [PERSON], [INFO], аліменти на її користь на утримання неповнолітньго [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення [PERSON] повноліття; допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць; стягнути з відповідачки 704 грн. 80 коп. сплаченого судового збору та витрати на правову допомогу в розмірі 800 грн. на її користь. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволені позову.\~\~\~\~\~ Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, \~дослідивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних для вирішення спору. Позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного: Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України). Згідно ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року №789ХІІ (78912) яка набула чинності для України 27.09.1991 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України визначено, що у випадку, коли платник аліментів має нерегулярний дохід, частину доходу отримує в натурі, або за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено, за рішенням суду, за позовом платника або одержувача аліментів, у разі зміни матеріального або сімейного стану. Згідно правової позиції, яка викладена у справі №143цс13 від 05.02.2014 року, судова палата у цивільних справах Верховного Суду України постановила, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 "Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів", ст.183 "Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини", ст.184 "Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі"). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з рішення Долинського районного суду від 30.11.2010 року, [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав стосовно їхнього сина [PERSON], [INFO], встановлено опіку над неповнолітнім [PERSON], [INFO], та призначено його опікуном бабусю [PERSON], [INFO] (а.с.4-5). Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області в справі № 2-147/2011 рік від 22.02.2011 року вирішено: Проводити стягнення аліментів з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], в розмірі 400 гривень щомісячно на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Проводити стягнення аліментів з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], в розмірі 300 гривень щомісячно на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Стягнення аліментів розпочати з 17 грудня 2010 року і проводити до повноліття дитини (а.с.6). Аналізуючи надані сторонами та досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що на даний час розмір раніше визначених аліментів є недостатнім, оскільки в силу свого віку дитина значно виросла природньо, навчається в школі та потребує в зв"язку з цим більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту, лікування, що тягне і відповідну зміну матеріального становища опікуна, з яким дитина проживає. Крім того, законодавством передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому, відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», з 01 січня 2018 року розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років становить 1860 грн., тобто відповідач сплачує аліменти в розмірі, меншому, ніж встановлено чинним законодавством. Відтак, стягнення з відповідачки аліментів на утримання неповнолітнього сина у меншому за мінімальний розмір, встановлений ст. 182 СК України, призводить до порушення прав дитини на належне матеріальне забезпечення. Таким чином, визначений судом розмір аліментів в сумі 300 грн. на утримання дитини є недостатнім для задоволення всіх її потреб: калорійного харчування, забезпеченням одягом відповідно до її віку та витрат на лікування, тобто не забезпечує навіть мінімальні потреби дитини, і є не достатнім для повноцінного її розвитку, а тому є підстави для збільшення розміру аліментів. Позивачка довела, що за своїм матеріальним становищем відповідачка може сплачувати аліменти у більшому розмірі. З урахуванням положень статті 182 СК України щодо встановлення мінімального розміру аліментів відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», суд приходить до висновку, що розмір аліментів, що стягуються з відповідачки на користь позивачки на утримування дитини слід змінити до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на дитину. Питиння судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 180-184, 192 СК України,

Outcome: approved