Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з вищевказаним позовом до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ», (далі ПРАТ ІНГЗК) та ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПРОМСПЕЦБУД» (далі ТОВ «ПРОМСПЕЦБУД») посилаючись на те, що в період часу з 31.10.1996 р. по 30.03.2012 р. (5 років 5 міс.) він перебував в трудових відносинах з ПРАТ «ІНГЗК». З 31.03.2012 р. по 25.01.2016 р. (3 роки 10 міс. ) працював в ТОВ Промспецбуд». Виконуючи свої трудові обовязки, позивач перебував в умовах дії шкідливих факторів, що обумовлено неналежним виконанням відповідачами вимог законодавства стосовно створення та підтримання безпечних умов праці. Внаслідок тривалої\~зайнятості у\~вказаних шкідливих\~умовах праці,\~з вини\~відповідачів \~позивач отримав\~хронічне професійне\~захворювання \~радикулопатія. Згідно довідки МСЕК, позивачу встановлено первино та безстроково ступінь втрати професійної працездатності - 25%. Внаслідок професійного\~захворювання позивач\~змушений тривалий\~час проходити\~чисельні медичні\~огляди та\~обстеження,\~медико-соціальні\~експертні комісії,\~відновлювальні \~процедури і\~лікування.\~Також порушені\~ нормальні\~життєві зв'язки\~позивача.\~Останній позбавлений\~можливості реалізовувати\~свої звички\~та бажання,\~в нього\~постійно виникають\~складнощі у\~зв'язку із загальною слабкістю, втомою, постійними болями. Завдана йому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які він зазнає внаслідок хвороби та переносить і на сьогоднішній день. Позивач вважає достатньою компенсацією моральної шкоди у розмірі по 78516 грн. з кожного відповідача, без врахування утримання податку з доходів фізичних осіб. Просить позов задовольнити. Позивач у судове засідання не зявився, про дату і час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Про причини неявки не повідомив. Судом ухвалено по розгляд справи без участі позивача. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги [PERSON], підтвердив обставини, викладені у позові. Суду пояснив, що позивач переніс та переносить моральні страждання внаслідок отримання професійного захворювання. Останній втратив 25% професійної працездатності, причиною чого є тривала робота позивача на підприємствах відповідачів в шкідливих умовах праці, через що він отримав ушкодження свого здоровя. На даний\~час самопочуття\~позивача не\~поліпшується,\~негативні зміни\~у його\~житті є\~незворотними,\~усвідомлення чого\~завдає позивачу\~душевного болю\~страждань.\~Вважає,\~що відповідачі\~зобов»язані відшкодувати\~позивачу моральну\~шкоду.Просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ПРАТ «ІНГЗК» у судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі. Надала відзив на позов, відповідно до якого зазначено, що наявність шкідливих умов праці на деяких робочих місцях ПРАТ «ІНГЗК» є об'єктивним явищем. Нормативними актами з охорони праці передбачаються заходи для максимально можливої нейтралізації дії шкідливих чинників, але не встановлюється заборона на проведення робіт у шкідливих та небезпечних умовах праці. Тривалість роботи працівника у шкідливих умовах праці, яка збільшує рівень професійного ризику, залежить від самого працівника і лише він сам несе відповідальність за наслідки свого вибору. Позивач, усвідомлюючи до яких наслідків це може призвести, продовжував працювати в таких умовах тривалий час, отримуючи за це відповідні пільги і компенсації та більшу оплату, хоч мав можливість змінити місце роботи та запобігти розвитку професійного захворювання, але жодного разу не ініціював переведення на іншу роботу, де був би відсутній вплив шкідливих факторів, або набуття нової професії, ставлячи за пріоритет для себе матеріальну сторону життя, а не власне здоровя. Вважають, що у виникненні професійного захворювання є вина і самого позивача. Крім того, в період своєї праці на підприємстві ПРАТ «ІНГЗК», позивач мав право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1 та на інші пільги, що надаються в порядку, визначеному законодавством. ПРАТ «ІНГЗК» робило і робить все можливе та необхідне з метою збереження здоровя своїх працівників, а саме: надає необхідні при виконанні робіт засоби індивідуального захисту, додаткові оплачувані відпустки та путівки до санаторно-курортних закладів з 10% оплатою від загальної вартості путівки. Також при загальному трудовому стажі у шкідливих умовах, який складає 42 роки 3 місяці, позивач пропрацював в ПРАТ «ІНГЗК» лише 15,5 років, що складає 36% від загального часу роботи у шкідливих умовах праці. Позивачем не доведена наявність моральної шкоди та її розмір. До того ж, позивач є застрахованою особою, а ст. 42 Закону України "Про загальнообовязкове соціальне страхування" встановлено перелік щомісячних страхових виплат та інших витрат на відшкодування шкоди, що здійснюються та відшкодовуються Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог до ПРАТ ІнГЗК. У судовому засіданні представник ПРАТ «ІНГЗК» підтримала позицію, викладену у відзиві. Представник відповідача ТОВ «ПРОМСПЕЦБУД» позовні вимоги [PERSON] не визнав в повному обсязі з підстав вказаних у відзиві, з якого слідує, що позивач пропрацював на підприємстві відповідача ТОВ «ПРОМСПЕЦБУД» лише 03 роки 09 місяців. Відповідно до п.16 Акту розслідування підставою для встановлення професійного характеру захворювання стало те, що позивач тривалий час працював під впливом дій факторів виробничого середовища в ШБУ №3 тресту «Кривбасшахтопроходка», ПАТ «Інгулецький ГЗК» та ТОВ «ПРОМСПЕЦБУД». Фактично під час роботи у ТОВ «ПРОМСПЕЦБУД» мало місце загострення стану позивача, але сукупно стан його здоров'я на день подання позову обумовлений всією трудовою діяльністю та віком. Під час роботи у ТОВ «ПРОМСПЕЦБУД» позивач забезпечувався усіма необхідними засобами індивідуального захисту: спецодягом, спецвзутгям та інших засобів індивідуального захисту, а тому міг повноцінно виконувати свої трудової обовязки у суворій відповідності з нормами чинного законодавства України. Крім того, [PERSON] як при влаштуванні на роботу, так і протягом трудової діяльності, був ознайомлений зі своїми умовами роботи, та всіма можливими ризиками, що повязані з нею. Заявлений позивачем розмір морального відшкодування вважають необгрунтованим та таким, що суперечить засадам розумності, виваженості та справедливості, оскільки - наслідковий зв'язок між професійним захворюванням Позивача та його працею у Відповідача відсутній. Також у відзиві зазначають, що позивач обґрунтовує позовні вимоги необхідністю підтримувати своє здоровя шляхом лікування, проведенням обстежень та відновлювальних процедур - все перелічене по суті, до моральної шкоди не відноситься, а є питанням матеріального забезпечення. Той факт, що матеріальне забезпечення з боку держави не дозволяє застрахованій особі, за яку сплачувались в установленому порядку внески, отримувати все необхідне медичне обслуговування, у тому числі ліки, не покладає додаткових обовязків на інших осіб. Просять в задоволення позову відмовити в повному обсязі. Вислухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. Із копії трудової книжки [PERSON] встановлено, що 17.07.1970 року [PERSON] розпочав трудову діяльність в тресті «Кривбасшахтопроходка», працював на підземних роботах по 09.10.1976 року та з 12.12.1979 року по 22.10.1996 року. 22.10.1996 року він був звільнений у зв»язку з виходом на пенсію. 31.10.1996 року [PERSON] прийнятий на роботу на рудозбагачувальну фабрику №2 Інгулецького державного Гірничо-збагачувального комбінату МП України помічником машиніста мельниці. 17.12.1996 року переведений на рудозбагачувальній фабриці машиністом мельниці 4 розряду. 17.12.2003 року переведений в цех технологічного водозабезпечення шламового господарства машиністом насосоних установок по 5 розряду, 30.03.2012 року звільнений у зв»язку з виходом на пенсію. 31.03.2012 року [PERSON] прийнятий на роботу в ТОВ «ПРОМСПЕЦБУД» слюсарем черговим та з ремонту устаткування. 25.01.2016 року - звільнений за власним бажанням (а.с.7-10). Медичним висновком лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність професійного характеру захворювання Державної установи «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» від 21.07.2016 року № 1019 встановлено професійне захворювання [PERSON]: радикулопатія попереково-крижова (L4, L5, S1) переважно зліва, на фоні спондилоартрозу з вираженими статико-динамічними порушеннями, больовим та м»язово-тонічним синдромами (а.с.11). Відповідно до акту від 15.12.2016 року розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, проведено розслідування причини виникнення вищевказаного хронічного професійного захворювання [PERSON]. Пунктом 16 Акту встановлено, що професійне захворювання виникло у позивача за таких обставин: працюючи слюсарем черговим та з ремонту устаткування будівельно-монтажного управління №2 на дільниці ТВШГ ТОВ «ПРОМСПЕЦБУД» [PERSON] виконував роботи з монтажу, демонтажу, випробування, регулювання пульпропроводів, а саме: розробку грунту вручну, розмітку бандажу та латок, обтяжку та набивку сальникового компенсатору, оббивку шлаку після виконання газополум»яних робіт, підгонку бандажу. Працюючи раніше в ШБУ №3 тресту «Кривбасшахтопроходка»: прохідником на підземних роботах, роздавальником вибухових матеріалів на підземних роботах, підземним машиністом електровозу, підземним гірничим робьітником; в ПАТ «ІНГЗК»: на РЗФ №2 машиністом млинів, на дільниці технологічного водопостачання цеху технологічного водопостачання та шламового господарства машиністом насосних установок, [PERSON] при цьому, внаслідок тривалої дії факторів виробничого середовища на організм працівника, через недосконалість робочого місця підпадав під вплив факторів важкої та напруженої праці, показники котрих перевищували гігієнічні нормативи. Причиною професійного захворювання визнано: -маса підіймання та переміщення вантажу 50 кг, при СН до 30 кг; -вібрація загальна 107дб ПРИ гдр 92Дб Робоча поза: -періодичне перебування в незручній позі 40% при СН до 25% -перебування у вимушеній позі 11,9-14,8% при СН до 10% Нахили тулуба 146-302 рази при нормативному значенні 51-100 раз. Відповідно до п. 13 Акту загальна оцінка шкідливих умов праці відносяться до 3 класу «шкідливі» (а. с. 5-6). Сторонами не оспорюється та визнається той факт, що ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ», є правонаступником Публічного акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", що в свою чергу є правонаступником Відкритого акціонерного товариства "Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат", який є правонаступником Інгулецького державного Гірничо-збагачувального комбінату. При огляді 24.01.2017 року обласною МСЕК №6 [PERSON] первинно та безстроково встановлено втрата професійної працездатності 25 %, група інвалідності не встанововлена (а.с.4). Викладеним обставинам відповідають правовідносини щодо відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання. Статтею 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Стаття 173 зазначеного кодексу закріплює за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. \~ \~ \~ \~ Суд вважає доведеним спричинення позивачу моральної шкоди, провину відповідачів в її спричиненні та причинно-наслідковий зв'язок між винними діями відповідачів з порушення вимог ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України Про охорону праці, визначені Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання та настанням у позивача негативних наслідків стійкої втрати професійної працездатності: первинно і безстроково 25%. Суд не може погодитися із запереченнями представників відповідачів, що позивач будучи ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємства у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обов'язку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку: важкість та напруженість праці перевищувала гігієнічні нормативи і причиною цього була саме недосконалість робочого місця, як визначено висновками комісії при розслідуванні профзахворювання і які не оспорили підприємства - відповідачі. Рішенням Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008 року встановлено, що обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на підприємства, які заподіяли шкоду. Частина 1 ст. 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Встановлено, що внаслідок професійного захворювання позивачу заподіяні моральні і фізичні страждання, що спричинили погіршення реалізації його фізичних можливостей, змінився його звичний спосіб життя, спричинені й інші негативні наслідки морального характеру, що призводить до порушення його звичайного способу життя та вимагає від нього додаткових зусиль для його організації. Рішенням Конституційного Суду від 27 січня 2004 року № 1-рп/2004 року встановлено, що громадяни, яким установлена стійка втрата професійної працездатності, мають право на стягнення на їх користь моральної шкоди. Відповідно до п. 4.1 цього ж рішення ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, заподіюють йому моральні й фізичні страждання. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.10 вищевказаної Постанови Пленуму, у разі заподіяння особі моральної шкоди неправомірно вчиненими діями кількох осіб, розмір відшкодування визначається з урахуванням ступеня вини кожної з них. Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди суд враховує конкретні обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, вину підприємств відповідачів в заподіянні шкоди, суттєвість вимушених змін у житті. Суд також враховує, що згідно з Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання причиною профзахворювань є вплив факторів важкості та напруженості праці, показники яких перевищували встановлені нормативи. Визначаючи розмір відшкодування [PERSON] моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, ступінь втрати професійної працездатності у зв'язку з професійним захворюванням, обсяг фізичних та моральних страждань позивача, їх інтенсивність та довготривалість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, наслідків, що наступили. \~ \~ \~ \~ Також суд враховує ступінь вини кожного з відповідачів в отриманні позивачем професійного захворювання, тривалість праці позивача на підприємстві відповідача ПРАТ «ІНГЗК», що склала 15 років 5 місяців, тривалість праці на підприємстві ТОВ «ПРОМСПЕЦБУД» - 3 роки 9 місяців. З урахуванням вищезазначеного суд вважає, що належною компенсацією спричиненої позивачу моральної шкоди завданої ПРИВАТНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ІНГУЛЕЦЬКИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ», є сума 9000 грн без урахування податку з доходу громадян, завданої ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ПРОМСПЕЦБУД» є сума 2000 грн без урахування податку з доходу громадян, що буде відповідати тим стражданням і переживанням, що зазнає позивач у звязку з погіршенням стану здоровя та ступеню втрати професійної працездатності. У задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення з кожного відповідача коштів на відшкодування моральної шкоди - позивачу необхідно відмовити. На підставі вищевикладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони. У зв»язку з тим, що позивача звільнено від сплати судового збору за подання даного позову, підлягає стягненню з кожного відповідача судовий збір в доход держави у розмірі по 704,80 грн. На підставі ст.ст. 8, 22, 58 Конституції України, ст.ст. 5, 23, 1166, 1167, 1168 ЦК України, ст.ст. 153, 173, 237-1 КзПП України, ст.9 Закону України Про охорону праці та

Outcome: partial