Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що АТ КБ «Приватбанк» та відповідач уклали кредитний договір № б/н від 03.09.2013 р., за умовами якого, позивач надав відповідачу кредит у розмірі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач неналежно виконує свої зобов`язання за договором та допустив виникнення заборгованості, яка станом на 05.09.2019 р. становить 21928 грн. 86 коп., що позивач і просить стягнути з відповідача в судовому порядку, а також відшкодувати судові витрати по справі. Позивач не направив в судове засідання свого представника, подали суду заяву де просять справу розглядати без участі їхнього представника, позов підтримали. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. В судове засідання відповідач не з`явився, про день та час судового засідання був повідомлений за зареєстрованою адресою проживання рекомендованим листом, а також, був викликаний до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, жодних клопотань, відзиву чи заперечень суду не подав, та відповідно до положень ч.11 ст.128 ЦПК України вважається, що відповідач повідомлений належно про розгляд справи. Дослідивши наявні в справі матеріали, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що 03.09.2013 року між АТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений договір № б/н відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач вказує, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських-послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Позивач вказує, що заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в ПАТ КБ "Приватбанк", які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Пунктом 1.1.3.2.4 Договору для ПАТ КБ "Приватбанк" передбачена можливість зміни тарифів та інших невід`ємних частин Договору. При цьому у сторін Договору виникають обов`язки: - у кредитора: інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Договору; - у позичальника: отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках (п. 1.1.2.1.5 Договору). На підставі п. 1.1.5.2 Договору, неотримання або несвоєчасне отримання Клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє клієнта від виконання його зобов`язань за даним Договором. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно п. 2.1.1.12.2.1. Договору клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування. При непогашенні суми простроченого кредиту згідно п. 2.1.1.12.6.1. Договору на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню відповідно до встановлених тарифів, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті. Пеня нараховується в день нарахування відсотків за кредитом. Відповідно до п.п.2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф , розмір якого встановлено тарифами договору. Відповідно до п.п. 2.1.1.4.2, 2.1.1.4.6. Договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач нарахував відповідачу заборгованість виходячи з умов викладених в "Умовах та правилах надання банківських послуг", "Правил користування платіжною карткою". Позивач зазначає, що відповідач порушив взяті на себе зобов`язання щодо належного та вчасного повернення коштів і станом на 05.09.2019 р. виникла прострочена заборгованість на загальну суму 21928 грн. 86 коп., яка складається з: 5388,27 грн. - заборгованість за тілом кредита; 5102,39 грн.- заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 - заборгованість за нарахованим відсотками; 9067,78 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 850,00 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1020,42 грн. - штраф (процентна складова). За ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Що стосується нарахування позивачем неустойки, то суд виходить з наступного. Так, за ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Слід зазначити, що зазначеним договором передбачено сплату двох видів штрафів «фіксована частина» та «процентна складова», як види цивільно-правової відповідальності, за одне й те саме порушення клієнтом строків виплати грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів. Згідно тарифів банку та відповідно до Умов і Правил надання банківських послуг, штраф нараховується банком у твердій сумі -500 грн. та 5 % від суми позову, що суперечить нормам ЦК України. Враховуючи вище викладене, суд вважає, що одночасне застосування двох видів пені і двох видів штрафів за одне й те саме порушення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання банком положень, закріплених у ст.61 Конституції України, щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15. Крім того, як вбачається з наданих позивачем Умов та правил надання банківських послуг, у разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом, згідно п. 2.1.1.12.2.1. Договору, клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування, що також, можливо розцінювати, як вид цивільно-правової відповідальності за порушення строків виплати грошових зобов`язань. Отже, вимоги позивача про стягнення пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. та штрафу /фіксованої частини/, суд вважає необґрунтованими і такими, що не підлягають до задоволення. З огляду наведеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення та підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача 5388,27 грн. - заборгованість за тілом кредита; 5102,39 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 9067,78 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 1020,42 грн.- штраф процентна складова, всього: 20578 грн.86 коп. Суд відмовляє в задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., штрафу /фіксованої частини/. Згідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на корить позивача судові витрати по справі.

Outcome: partial