Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до [PERSON]\~ про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 23.11.2017 року позовну заяву [PERSON] акціонерного товариста "Укрсоцбанк" до [PERSON]\~ про стягнення заборгованості за кредитним договором\~ залишено без руху, а представнику позивача було запропоновано у строк п'яти днів з дня отримання копії ухвали\~ усунути недоліки зазначені в ухвалі. Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 11.12.2017 року відкрито провадження у зазначеній справі та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні\~ на 21.12.12.2017\~ року. 21.12.2017 року було задоволено клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи , розгляд справи відкладено на 15.01.2018 року. 15.01.2018 року до Рубіжанського міського суду Луганської області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки наданий позивачем розрахунок боргу розрахований всупереч умовам кредитного договору №565/ПК42/06 від 05 травня 2006 року. За наданою позивачем випискою по рахунку (яка не є належним доказом видачі позичальнику кредитних коштів) днем видачі кредитних коштів є 06 травня 2006 року, який припав на суботу - неробочий день банку.Згідно п.2.4. кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту в останній робочій день місяця без урахування останнього робочого та послідуючих неробочих днів місяця, проценти нараховуються з розрахунку факт/360.З 06 по 31 травня кількість днів користування кредитними коштами становить - 26. 12% річних/360= 0,03% день. Кредит- 10000дол. Отже 10000х0,03% х 26=78 доларів- проценти за травень 2006 року.Але з розрахунку вимог банку вбачається, що нараховано банком всупереч пункту 2,4 кредитного договору збільшений період до 06 червня 2006 року (32дні) і нараховано процентів 106,63 доларів. Але ж 10000дол. х 0,03% (день 3 грн.) х 32 = 96 доларів США, а ні 106,63 долари США , як у розрахунку банку.Разом з цим з таблиці розрахунку позивача вбачається, що погашено нарахованих процентів 83,33 долари США ( які дійсно сплачені), з яких 5,33 долари мали бути зараховані у погашення кредиту. Звідси залишок кредиту на червень 2006 року мав складати 9873,00, а ні 9878,33 доларів. Таке тягне наступне неправомірне збільшення заборгованості, що за процентами і за кредитом. У травні 2016 року він отримав лист від повіреного ПАТ «Укрсоцбанк» ТОВ Боргова Агенція «Пристав», де загальний борг за кредитним договором визначений в розмірі 2369,3 долари. Не відповідає вимогам законодавства і фактичним обставинам нарахування позивачем пені з застосуванням подвійної облікової ставки НБУ до іноземної валюти і з періодами розрахунку еквівалента. Така невідповідність розрахунків позивача не дає можливості відповідачу сформулювати свою позицію і, за відсутності доказів боргу ( його розміру) в задоволенні позову має бути відмовлено. Відсутність належних, достовірних доказів боргу, що заявляється до стягнення та його розміру, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог за недоведеністю. Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 15.01.2018 року у\~ [PERSON] акціонерного товариства «Укрсоцбанк» були витребувані необхідні відомості (докази) та визнано явку представника ПАТ «Укрсоцбанк» в судове засідання обов,язковою на 26.02.2018 року. 16.02.2018 року до Рубіжанського міського суду Луганської області надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача зазначив, що з відзиву на позову заяву вбачається, що відповідач не заперечує факт отримання грошових коштів за кредитним договором №565/17-ПК42/06 від 05.05.2006 року. Під час укладення вказаного кредитного договору жодних зауважень відповідач не надав, а також не надано доказів звернення останнього за захистом своїх прав до інших органів відповідно до чинного законодавства України. Наразі кредитний договір №565/17-ПК42/06 від 05.05.2006 року є чинним і не існує будь-якого рішення щодо недійсності та нікчемності щодо даного правочину. Відповідач вносив платежі на погашення кредитної заборгованості до квітня 2015 року, що також не оскаржується останнім, тому факт отримання кредитних коштів, відповідно до чинного законодавства, не підлягає доказуванню. Посилання відповідача на розрахунок заборгованості, який, нібито, розрахований всупереч умовам кредитного договору не є належними, оскільки формула нарахування відсотків за користування кредитом є: залишок заборгованості по кредиту х відсоткова ставка/360/100 х кількість днів. Помилка позичальника в розрахунку відсотків в тому, що розмір процентної ставки, за якою він розраховує (12/360), вказано із заокругленням після двох знаків 0,03, хоча фактичне нарахування відбувається без застосування даного заокруглення- 0,0333333. Відповідно: 1000 х 0,033333 х 32= 106,63 дол.США.Так, із розрахунків позивача, крім іншого, вбачається порядок нарахування заборгованості, дати та суми погашення відсотків, тіла кредиту, комісії та пені, тобто зрозумілі суми надходження та їх віднесення на погашення складових заборгованості. Виказуючи свою з розрахунком заборгованості, відповідач обґрунтованих заперечень або власного розрахунку до суду не надає в порушення норм цивільного законодавства.Так, відповідачем не було надано своїх обґрунтованих розрахунків заборгованості, а також обґрунтованих заперечень щодо розміру нарахованої заборгованості Банком.Вважає, що доводи, наведені в відзиві на позовну заяву, не є достатніми для відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк». 26.02.2018 року до Рубіжанського міського суду Луганської області надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких представник відповідача зазначив, що представник позивача у відповіді на відзив безпідставно посилається на підстави звільнення його від доказування щодо одержання коштів за кредитним договором, бездоказово посилаючись на внесення платежів відповідачем на погашення кредиторської заборгованості до квітня 2015 року. Також у відповіді позивач вказує на арифметичне обґрунтування розміру одного з періодичних платежів, заперечив проти наданого відповідача доказу стосовно розміру боргу і іншого кредитора за цим кредитом. Також, позивачем не надано суду та відповідачу жодних з документів, які були витребувані ухвалою суду від 15 січня 2018 року. Заперечуючи проти відповіді на відзив від 13.02.2018 року ,представник відповідача зазначає, що відповідач не визнав розмір боргу (якщо він взагалі є), що є однією з обставин, яка підлягає доказуванню позивачем, а відповідачем заперечуються обставини саме того, що кредитні кошті видавались у вихідний день-06 травня 2006 року, оскільки видача відбулась набагато пізніше ніж в зазначений день, і це суттєво впливає на строк нарахування і розмір процентів та залишку боргу і період розрахунку; кредитні кошти були видані у національній валюті, а в доларах США, без звернення позичальника про проведення валюто - обмінної операції, так як на час видачі в касі відділення банку не було достатньо доларів США. Таке вказує на порушення договору позикодавця і визначає валюту і розмір боргу, що підлягав поверненню з огляду на частину 1 статті 1049 ЦК України. Згідно Інструкції про касові операції в банках України, в редакції від 14 серпня 2003 року, Єдиним документом, що підтверджує видачу банком готівкових коштів позичальнику, в тому числі в іноземній валюті, є «Заява про видачу готівки», де, зокрема, обов,язковими реквізитами є дата здійснення операції, зазначення утримувача, сума касової операції, підписи утримувача і працівника банку, тощо і яка (заява) залишається в банківській установі, оскільки є зверненням позичальника до кредитодавця. [PERSON] не читав змісту підписаної ним заяви про видачу готівки, а тому не може стверджувати достеменно щодо реквізитів підписаного ним документу. Отже, для власного розрахунку відповідачу треба мати відомості з підписаної ним Заяви про видачу готівки - дати видачі кредиту, валюту, а отже і встановити розмір виданого кредиту. [PERSON] останній платіж на погашення кредиту та сплату процентів здійснив 09 березня 2010 року і, з огляду на зазначене, вважав що повністю виконав свої зобов,язання. Жодного належного та допустимого доказу з виконання відповідачем зобов,язань з повернення кредиту та сплаті процентів після 09 березня 2010 року, в тому числі до квітня 2015 року, позивач не надає. Відповідно до пункту 2.2 (або 2.3 у випадку з іноземною валютою) Інструкції про ведення касових операцій банками України від 01 червня 2011 року, таким платіжним документом є заява про переказ готівки, що використовується на погашення кредиту фізичних осіб. До обов,язкових реквізитів заяви на переказ готівки встановлено підпис платника, що виключає можливість безпідставно твердити позивачу про строки сплати кредиту та процентів після 2010 року. Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 15.01.2018 року суд попередив позивача про встановлені частиною 10 статті 84 ЦПК України наслідки неподання доказів позивачем, як то залишення позову без розгляду. При цьому, якщо у зазначеній нормі такі наслідки можна розуміти як диспозитивне право суду, то вже за змістом статті 257 пункту 10 частини 1 ЦПК України імперативно встановлений обов,язок суду постановити ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані докази, необхідні для вирішення справи. І з цієї норми випливає, що для залишення позову без розгляду позивачу достатньо одноразово не подати витребувані докази. Також зазначає, що згідно п.1.1.1 договору кредиту №565/-ПК42/06, кінцевий термін погашення кредиту до 05 травня 2013 року. Додана до позову копія додаткової угоди №1 про внесення змін до договору кредиту №565/-ПК42/06 від 10 червня 2010 року щодо графіка платежів є нікчемним правочином, оскільки за змістом статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір укладений з недодержанням письмової форми є нікчемним. Як убачається з додаткової угоди №1, вона не підписана сторонами, відсутній відбиток печатки кредитодавця, а отже письмова форма не дотримана, що робить цю додаткову угоду нікчемним правочином, визнання таким якого недійсним у судовому порядку не вимагається згідно з ч.2 ст.215 ЦК України. Отже, якщо навіть і був борг станом на дату подання позову ( дата складання позову 17 листопада 2017 року), то минуло більш ніж чотири роки з остаточної дати повного виконання зобов,язань ( стаття 530 ЦК України) 05 травня 20103 року і, відповідно закінчення строку договору ( стаття 631 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( ч.1 ст.261 ЦПК України). Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов,язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. У даному випадку право на позов у позивача виникало з закінченням строку кожного з встановлених договором кредиту періодичного щомісячного платежу, а з 06 травня 2013 року щодо останнього платежу із закінченням строку договору. Згідно ст..266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги. Згідно ч.4 ст.267 ЦК сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Заявляє вимогу про застосування позовної давності до вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №565/-ПК42/06 від 05 травня 2006 року в розмірі 5588,82 долару США, на підставі чого просить відмовити у задоволенні позову. 26.02.2018 року справу слуханням відкладено на 19.03.2018 року у зв,язку з тим, що головуюча суддя Москаленко В.В. перебувала у нарадчій кімнаті з розгляду цивільної справи №425/226/18 за позовом ПАТ «Державний ощадний банк України» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. 27.02.2018 року до Рубіжанського міського суду Луганської області надійшла заява представника позивача про проведення судового засідання в режимі відео конференції. 19.03.2018 року слухання справи відкладено до 05.04.2018 року у зв,язку з відпусткою головуючого у справі судді Москаленко В.В. Ухвалою Рубіжанського міського суду Луганської області від 05.04.2018 року постановлено провести судове засідання у цивільній справі\~\~за\~ позовом [PERSON] акціонерного товариства "Укрсоцбанк" до [PERSON]\~ про стягнення заборгованості за кредитним договором в режимі відеоконференції. Доручено\~\~ Жовтневому районному суду м.Харкова забезпечити проведення відеоконференції за участю\~ представника\~позивача \~[PERSON] акціонерного товариства "Укрсоцбанк", яка відбудеться\~ 03 травня 2018\~ року. В обґрунтування позову позивач вказав, що 05.05.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство „Укрсоцбанк) та відповідачем було укладено кредитний договір №565/17-ПК42/06, відповідно до п.1.1 якого, кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 10000,00 доларів США. Відповідно до умов договору, відповідач зобов,язується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту. Відповідно до листа № 13-210/7871-22612 від 07.12.2009 року Національного Банку України, операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 Декрету Кабінету міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Таким чином, операція з надання банками кредитів іноземній валюті не потребує індивідуальної ліцензії . Отже, Акціонерний- комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк» мав законні підстави для кредитування в іноземній валюті. У порушення умов договору, позичальник [PERSON] свої зобов,язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 28.08.2017 року має заборгованість в сумі 5588,82 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.08.2017 року еквівалентно 142769,65 гривень. На вимоги банку позичальник борг не сплатив. Позивач просить стягнути з відповідача на користь ПАТ «Укрсоцбанк» зазначену суму заборгованості та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, надав суду аналогічні пояснення по суті заявлених вимог. Просив суд задовольнити позов у повному обсязі. У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, пояснив суду, що останній платіж по кредитному договору [PERSON] сплатив 09.03.2010 року ,всього він сплатив позивачу 13000 доларів США, більше він ніяких платежів не робив .У позивача немає належних доказів ,(таких як заява на видачу готівки) отримання готівки [PERSON] в іноземній валюті .Виписка по рахунку не є належним доказом .Факт отримання кредиту ним не заперечується,але заперечується сума кредиту.Представник відповідача вважає,що позивач отримав 10000 доларів США в національній валюті,в розмірі еквівалентному на час отримання.Тому розрахунок заборгованості повинен бути в національній валюті. Крім того,представник відповідача на стадії зясування обставин у справі та дослідження доказів подав суду заяву про застосування строків позовної давності і просив відмовити у позові з підстав пропущення позивачем строку позовної давності. Крім того, представник відповідача заявив, що він заявляв таке клопотання ще 26.02.2018р. в запереченнях на відповідь на відзив. Представник позивача заперечувала проти прийняття цієї заяви оскільки така заява подається до початку розгляду справи по суті ,а представник відповідача таке клопотання не заявляв. Суд, заслухав представника позивача та представника відповідача, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов\~ підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.05.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство „Укрсоцбанк) та відповідачем був укладений кредитний договір №565/17-ПК42/06, відповідно до п.1.1 якого, кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 10000,00 доларів США (а.с.8-12) Додатковою угодою № 1 про внесення змін до договору кредиту № 565/17-ПК 42/06 від 05.05.2006р. встановлено кінцевий термін погашення кредиту-05.05.2018р.(а.с.13). Вимогою від 07.11.2017 р. позивач повідомив відповідача,що він повинен протягом 30 днів з дати відправлення вимоги сплатити заборгованість по кредиту,нараховані проценти,комісії і нараховані штраф/пені(а.с.15). Станом на 28.08.2017 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 5588,82 доларів США, що за курсом НБУ на 28.08.2017 року еквівалентно 142769,65 гривен (розрахунок заборгованості-а.с.16-21) Згідно положень статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться, і одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Під виконанням зобов'язання розуміються вчинення кредитором і боржником дій зі здійснення прав та виконання обов'язків, що випливають із зобов'язання. Належне виконання зобов'язання передбачає виконання зобов'язання в належний строк. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідності до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст.ст. 628, 638 ЦК України ,зміст\~ \~\~договору\~ \~\~становлять\~ \~\~умови (пункти),\~ визначені на розсуд сторін і погоджені ними,\~ \~\~та\~ \~\~умови,\~ \~\~які\~ \~\~є\~ обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. У відповідності до ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України ,за\~\~кредитним\~ \~\~договором\~ \~\~банк або інша фінансова установа (кредитодавець)\~ \~\~зобов'язується\~ \~\~надати\~ \~\~грошові\~ \~\~кошти\~ \~\~(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах,\~ \~\~встановлених договором,\~ \~\~а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не бере до уваги пояснення представника відповідача про те,що відповідач здійснював платежі по кредитному договору до 09.03.2010 року ,а хто здійснював платежі по кредиту після цієї дати йому невідомо ,з тих підстав,що доказів того,що кредитні платежі по вкзаному кредитному договору сплачувались іншими особами представником відповідача не надано. Крім того,суд зазначає,що провадження у даній справі відкрито 11.12.2017 року і з моменту отримання ухвали суду про відкриття провадження відповідач та його представник були ознайомлені із розрахунком заборгованості ,наданим позивачем. Але з заявами до правоохоронних органів з приводу виплати кредиту сторонніми особами вони не зверталися,що підтвердив представник відповідача в судовому засіданні. Отже, суд не має підстав вважати,що виплати по кредиту з 09 березня 2010 року до 09.04.2015 р. сплачувались іншими невідомими особами. Суд вважає,що клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності було заявлено в запереченнях у відповідь на відзив від 22.02.2018 року і представник позивача мав змогу ознайомитися з ним. Але, суд не вважає ,що строк позовної давності звернення до суду пропущений позивачем оскільки як зазначено вище останній платіж за кредитом відповідач здійснив 09.04.2015 року ,а до суду звернувся 22.11.2017 року. Тому клопотання предстаника відповідача про відмову в задоволенні позову з підстав пропущення строку позовної давності задовленню не підлягає. З приводу пояснень представника відповідача про те,що позивачем надано неповний текст додаткової угоди № 1 про внесення змін до договору кредиту № 565/17-ПК42/06 від 05.05.2006 р. суд зазначає,що дійсно позивач надав завірену копію зазначеної додаткової угоди в якій відсутні підписи сторін. Але,з урахуванням пояснень представника позивача про те, що кредитна справа в паперовому варіанті залишилася на території,тимчасово непідконтрольній українській владі- в м.Луганську і того факту,що відповідач продовжував виплату кредиту до 09.04.2015 року, суд вважає,що укладення цієї додаткової угоди між сторонами мало місце. Щодо пояснень представника відповідача про те,що виписка по рахункам не є допустимим доказом,суд зазначає наступне. Пунктом 5.1 гл.5 Положення про організацію операційної діяльності в банках України ,затвердженою Постановою НБУ № 284 від 18.06.2003 р. визначено, що інформація, яка міститься в первинних документах, систематизується в регістрах синтетичного та аналітичного обліку. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа. Регістри бухгалтерського обліку повинні містити назву, період реєстрації операції, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні.Особові рахунки є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Згідно з п.5.5.,5.6.Положення про організацію операційної діяльності, форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов'язкові реквізити: номер особового рахунку ;дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій чи електронній формі) із особових рахунків клієнтів обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку. Таким чином, суд вважає,що виписка з особового рахунку № 80095000012080 ,яка була надана позивачем відповідно до ухвали суду від 15.01.2018 року є належним і допустимим доказом, який підтверджують всі виплати ,що здійснювались позивачем по вказаному кредитному договору. Суд вважає необхідним зазначити, що, заперечуючи проти розрахунку заборгованості, наданого позивачем,представник відповідача не надав свого контррозрахунку. Крім того,позиція представника про те, що відповідач не сплачував кредитні кошти після 09 березня 2010 року ,а навіть якщо відповідач і сплачував ,то невідомо в якій валюті є двоїстою. З однієї сторони представник відповідача заперечує сплату кредитних коштів після 09 березня 2010 року,з другої сторони допускає, що такий факт міг бути , але із застереженням щодо валюти кредита . Така позиція представника відповідача змушує суд ставитися до його пояснень критично. Судом перевірено правильність розрахунків заборгованості відповідача перед позивачем і встановлено, що відповідач станом на 28.08.2017 року має заборгованість в сумі 5588,82 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.08.2017 року еквівалентно 142769,65 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 3325,40доларів США,що еквівалентно 84949,27 грн., з заборгованості за відсотками у сумі 1315,94 доларів США,що еквівалентно 33616,45 грн., заборгованості з пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 649,65 доларів США ,що еквівалентно 16595,69 грн., заборгованості з пені за несвоєчасне повернення відсотків у сумі 297,83 доларів США, що еквівалентно 7608,24 грн.(розрахунок заборгованості- а.с.16-21 ). За таких обставин, з урахуванням представлених сторонами доказів, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] акціонерного товариства "Укрсоцбанк" про стягнення заборгованості за кредитним договоромпідлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір.

Outcome: approved