Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

\~ позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 17 червня 2006року. В шлюбі в них народився 19 червня 2012року син [PERSON]. Одруження з відповідачем виявилося невдале. З"ясувалося, що вони не підходять один одному. З часом перестали піклуватися про створення нормальних сімейних стосунків. Відповідач зловживає спиртними напоями, в зв"язку з чим між ними часто виникають сварки. Відповідач постійно принижує її, ображає, виражається на її адресу незензурною лайкою. Все це відбувається на очах сина. Ведення між ними спільного господарства та сумісне проживаня припинено, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Просить шлюб з відповідачем розірвати. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги. Пояснила, що фактично сім"я розпалася в лютому-березні 2014року. Відповідач не бажав приймати участі у вирішенні сімейних питань. Йому було простіше пітти випити, ніж щось вирішувати. Спілкування з дитиною його обтяжує. З 2014року вони проживають окремо, нічого спільного не мають. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає. Він не працює. Вважає, що сім"я розпалася остаточно. Примирення не може бути. Після розірвання шлюбу дитина буде проживати з нею, прізвище просить залишити [PERSON]. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву в якій позовні вимоги визнає в повному обсязі і просить справу розглядати без його участі. Суд прийняв рішення про розгляд справи у відсутності відповідача. Згідно ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки відповідач визнає позов в повному обсязі , суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В силу ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім'я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Як регламентує ст. 1 ч.2 СК України, регулювання сімейних відносин здійснюється цим Кодексом з метою: зміцнення сім'ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов'язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім'ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Згідно ст. 24 ч.1 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно же ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 17 червня 2006року. В шлюбі в них народився 19 червня 2012року син [PERSON], який проживає з матір"ю. (а.с.7,8). Судом встановлено, що у березні 2014року їхня сім"я розпалася. Сторони проживають окремо, сумісного господарства не ведуть. З березня 2014року примирення між ними не відбулося. Суд, приходить до висновку, що шлюб між подружжям [PERSON] підлягає розірванню, так як вважає, що подальше їх спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. та їх дитині. Сторони не проживають однією сім'єю тривалий час, обидва вважають, що шлюб необхідно розірвати. Суд вважає не можливим примусити їх зберегти шлюб. Малолітню дитину суд вважає необхідним залиши проживати з матір"ю.

Outcome: approved