Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь пеню за прострочення слати аліментів по виконавчому листу № 643/10020/17, виданого 11.05.2018 року Московським районним судом м. Харкова у розмірі 9086 грн. 27 коп. Свій позов мотивує тим, що відповідно до виконавчого листа № 643/10020/17, виданого 11.05.2018 року Московським районним судом м. Харкова, [PERSON] зобов`язаний сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідною віку щомісячною, починаючи стягування з 07.08.2017 року і до досягнення дітьми. Відповідно до розрахунку заборгованості, виданого державним виконавцем Родіоновим Ю.А. Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального юстиції в Харківській області від 01.11.2018 року заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.11.2018 складає 30 108,11 грн. Аліменти відповідачем в добровільному порядку не сплачуються. Розмір заборгованості за аліментами, визначений державним виконавцем, відповідачем [PERSON] в судовому порядку не оскаржений. Неустойка (пеня) за один місяць рахується наступним чином: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість, а загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Тобто, загальна сума пені за несвоєчасну сплату аліментів у період з 07.08.2017 року по 01.11.2018 року складає 9086 грн. 27 коп., що підтверджується доданим до позову розрахунком. Позов просила задовольнити. Від відповідача [PERSON] до суду надійшли заперечення на позовну заяву, в яких він просив відмовити у задоволенні зазначеного позову, посилаючись на те, що відповідно до постанови Московського відділу державної виконавчої служби від 14.12.2018 року, у зв`язку із заборгованістю по аліментам до нього була застосована відповідальність та накладено неустойку (штраф) у розмірі 7335 грн. 00 коп., який було сплачено ним на користь позивача, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам Московського відділу державної виконавчої служби станом на 01.04.2019 року. Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися згідно з законом або договором неустойкою (штрафом, пенею), тощо. Крім того, неустойка водночас є мірою відповідальності у разі порушення зобов`язання. Неустойкою (штрафом, пенею) визнається визначена законом або договором грошова сума, яку боржник повинен сплатити кредиторові в разі невиконання або неналежного виконання зобов`язання, зокрема в разі прострочення виконання. Як вбачається з наведеного легального визначення, чинне цивільне законодавство поряд з терміном "неустойка" вживає як однопорядкові терміни "штраф" і "пеня", які по суті є різновидами неустойки і разом з останньою називаються штрафними санкціями. Підставами застосування штрафу, є будь-які порушення зобов`язання, законодавством не визначено конкретного типу порушень, за які може застосовуватися штраф. Особливістю пені як штрафної санкції є те, що вона встановлюється у відсотковому відношенні до простроченої суми, причому за кожний день прострочення, доки зобов`язання не буде виконане. Тобто це санкція, розмір якої збільшується залежно від продовження порушення. Щодо одночасного стягнення штрафу та пені, то Верховний Суд України зайняв позицію, згідно якої неможливе одночасне їх стягнення, оскільки суд покликається на норму ст.61 Конституції України, відповідно до якої, «ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне і те ж правопорушення». Пеня є повторною відповідальністю, зокрема, поряд зі штрафом за одне й те ж правопорушення, а відтак, саме така відповідальність не може бути застосована. Суд дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до виконавчого листа № 643/10020/17, виданого 11.05.2018 року Московським районним судом м. Харкова, [PERSON] зобов`язаний сплачувати на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідною віку щомісячною, починаючи стягування з 07.08.2017 року і до досягнення дітьми повноліття. Згідно з розрахунком заборгованості, виданого державним виконавцем Родіоновим Ю.А. Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального юстиції в Харківській області від 01.11.2018 року заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.11.2018 складає 30 108,11 грн. (а.с. 10). Відповідно до постанови Московського відділу державної виконавчої служби від 14.12.2018 року, у зв`язку із заборгованістю по аліментам до відповідача [PERSON] була застосована відповідальність та накладено неустойку (штраф) у розмірі 7335 грн. 00 коп. (а.с. 29 - 30). Згідно з розрахунком заборгованості по аліментам Московського відділу державної виконавчої служби станом на 01.04.2019 року, штраф у розмірі 7335 грн. 00 коп. був сплачений відповідачем на користь позивача (а.с. 31 - 32). Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження". Згідно з ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів. Таким чином, суд розглядає справу в межах позовних вимог та вважає можливим позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково, стягнути з [PERSON] на її користь пеню за прострочення слати аліментів по виконавчому листу № 643/10020/17, виданого 11.05.2018 року Московським районним судом м. Харкова у розмірі 1751 грн. 27 коп. В іншій частині в задоволенні позовних вимог суд відмовляє. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] судовий збір в дохід держави в сумі 162, 02 грн.

Outcome: partial