Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеною позовною заявою, в якій з урахуванням уточнених позовних вимог просить поділити спільне сумісне майна подружжя в натурі, стягнути грошову компенсацію за частку у спільному майні. Зазначила, що під час перебування в зареєстрованому шлюбі сторонами 29.08.2012 року було придбано автомобіль OPEL Combo, 2005 року випуску, чорного кольору, кузов №W0L0XCF2553045870, державний номерний знак [NUMBER]. Вважає дане майно спільним сумісним майном подружжя, та просить при поділі відійти від рівності часток посилаючись на те, що відповідач продав траспортний засіб без її згоди. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Позивач зазначила, що про продаж автомобіля дізналась після після звернення до сервісного центру МВС 14.12.2015 року. Пояснила, що автомобіль було придбано за спільні кошти подружжя, позивач використовувала автомобіль для здійснення підприємницької діяльності, після конфлікту, відповідач силою відібрав автомобіль. Наголосила, що після розірвання шлюбу відповідачем придбано новий автомобіль. Відповідач та представник відповідача заперечували в задоволенні позову, при цьому зазначили, що автомобіль є особистою властісю [PERSON], оскільки придбаний за кошти отримані в борг від батька [PERSON], який на даний час вимагає їх повернення Крім того, відповідач пояснив, що про продаж автомобіля позивач була освідомлена, оскільки виручені від продажу кошти витратили в інтересах сім"ї, а саме 50 000, 00 грн. витратили на відпочинок на морі, частина коштів була витрачена для задоволення побажань [PERSON] та налаштування стосунків, позивачу було оновлено весь гардироб, придбано шубу за 12 000,00 грн. та телефон вартістю 4000,00 грн., решта кошт витрачено на облаштування будинку, а саме сторони придбали люстри, лампочки, плитку, вхідні двері. Третя особа [PERSON] зазначив, що 23.01.2015 року він уклав договір купівлі- продажу транспортного засобу OPEL Combo, 2005 року випуску, за 135 000 грн., з [PERSON] Автомобіль за домовленістю забрав 21.07.2015 року. Свідки [PERSON] - племінниця позивача, [PERSON]- брат позивачки, сусідка [PERSON] зазначили, що [PERSON] використовувала автомобіль для здійснення підприємницької діяльності ( відрядження) , в липні 2015 року сім"я [PERSON] на вказаному автомобілі їздили на відпочинок, відомостей про час та місце придбання автомобіля, його вартості, відомостей про придбання автомобіля за особисті кошти суду не повідомили. Свідок [PERSON] - приятель відповідача, в судовому засіданні зазначив, що в зимку 2015 року був присутнім під час передання коштів відповідачем третій особі за продаж автомобіля, позивачки під час передачі коштів не було. Пояснив, що автомобіль було передано влітку 2015 року Свідок [PERSON] батько відповідача зазначив, що в 2012 році надав [PERSON] 10 000,00 дол. США для придбання та переобладнання автомобіля, машина була оформлена на сина та пізніше переобладнана під легкову. В 2015 році автомобіль було продано для закінчення робіт по облаштуванню будинку. Вислухавши учасників судового розгляду, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 03.09.2005 року ( а.с. 5) . Під час перебування в зареєстрованому шлюбі сторонами було придбано автомобіль OPEL Combo, 2005 року випуску, чорного кольору, кузов №W0L0XCF2553045870, державний номерний знак [NUMBER], який 30.10.2012 року зареєстровано на ім"я [PERSON] ( а.с. 7. ) та використовувався в інтересах сім"ї. Згідно договору купівлі-рпродажу 27.01.2015 року [PERSON] без згоди [PERSON] продав OPEL Combo, 2005 року випуску, чорного кольору, кузов №W0L0XCF2553045870, державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] за 135 000,00 грн. ( а.с.21). 20.07.2015 року між сторонами стався конфлікт за подружньої зради, що не заперечувалось сторонами по справі. 25.07.2015 року спірний автомобіль перереєстровано на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу( а.с. 64). Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплене у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначене домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка закріплені у статті 57 СК України. В силу ст.ст. 10 ч.3, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем не надано суду належних та переконливих доказів про те, що автомобіль є його особистою приватною власністю. Посилання відповідача на розписку від 02.07.2012 року про отримання коштів в борг для придбання автомобіля, суд до уваги не приймає, оскільки в розписці чітко не визначено, для придбання якого саме автомобіля надавались кошти, розписка складена самим відповідачем по справі, складена на користь особи яка перебуває з відповідачем в близьких родинних стосунках, які можуть діяти в інтересах один одного. Крім того,відповідачем не надано доказів про те, що позивач була обізнана про одержання даних кошт і знала про наявність розписки. За таких обставин суд визнає спірний автомобіль OPEL Combo, 2005 року випуску, чорного кольору, кузов №W0L0XCF2553045870, державний номерний знак [NUMBER], який було зареєстровано на ім"я [PERSON] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України, позбавлення права власності є неприпустимим. Ч. 2 ст. 13 Цивільного кодексу України визначено, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Для спільного майна подружжя існує спеціальний режим з його відчуження (продажу, дарування). Згідно ч. 1 ст. 65 Cімейного кодексу України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Згідно постанови КМУ від 07 вересня 1998 року № 1388, затверджено Порядок державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів. Вказаним порядком встановлена обовязкова державна реєстрація правочинів щодо транспортних засобів. Частина 3 ст. 65 Cімейного кодексу України передбачає, що для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Статтею 70 СК України передбачено, що в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суд застосовує положення ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України). За таких обставин суд враховуючи те, що автомобіль OPEL Combo, 2005 року випуску, чорного кольору, кузов №W0L0XCF2553045870, державний номерний знак [NUMBER] є спірним спільним сумісним майном подружжя, є цінним та неподільним, автомобіль продано відповідачем без згоди позивача за 135 000,00 грн.( доказів про наявність згоди на продаж суду не надано), позивач виявила згоду на отримання грошової компенсації, суд приходить до висновку про те, що відповідач в силу вимог ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України має відшкодувати позивачу 1/2 частини його вартості, оскільки дійсна вартість майна на час розгляду справи визначається у разі його поділу в натурі, а вказаний автомобіль було відчужено відповідачем, то позивач має право на 1/2 частину тієї суми, за яку він був проданий. Суд відмовляє позивачу в задоволенні вимог щодо відступдлення від рівності часток подружжя у спільному майні, оскільки позивачем не надано суду доказів на підтвердження обставин передбачених п. 2 ст. 70 СК України. Згідно роз"яснень Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя" відчудження спільного майна на свій розсуд однією з сторін є відмінною дією від приховування майна однією з сторін.

Outcome: partial