Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив визнати за ним право власності на житловий двоповерховий будинок загальною площею 91,2 кв.м, житловою площею 20,8 кв.м, що знаходиться в с. Іванковичі, Васильківського району, Київської області, вул. Окружна, № 9-А; визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,250 га, кадастровий № 3221483301:01:019:0041, що знаходиться в с. Іванковичі Васильківського району, Київської області, вул. Окружна, № 9-А; судові витрати по справі покласти на відповідача. Свої вимоги мотивував тим, що 12.12.2008 р. між ним, як Замовником та приватним підприємцем [PERSON], як Підрядником, було укладено договір, за умовами якого позивач замовив та оплатив, а Підрядник прийняв на себе зобовязання виконати роботи по виготовленню деревяної частини стінових конструкцій із оциліндрованої колоди (бруса) та інших видів робіт згідно Додатка № 1 до Договору.На виконання Договору приватний підприємець [PERSON] передав позивачу комплектуючі для садового будинку та сходи на загальну суму 233208,00 грн., що підтверджується накладною № 3 від 12.12.2008 р. До вказаної вартості також входили і роботи з монтажу комплектуючих будинку, які були виконані в повному обсязі.На підставі Договору на виконання робіт № 01/04/2 від 01.04.2008 р., укладеного позивачем з Товариством з обмеженою відповідальністю «Донецьк Реклама Сервіс», були проведені роботи з благоустрою земельної ділянки за адресою: Київська область, Васильківський район, с. Іванковичі, вул. Окружна, буд. 9-а, загальною вартістю 1264990,00 грн. Крім того, відповідно до Додаткової угоди № 1 від 12.02.2009 р. до Договору на виконання робіт № 01/04/2 від 01.04.2008 р. ТОВ «Донецьк Реклама Сервіс» виконало роботи із внутрішнього опорядження будинку та облаштування свердловини за адресою: Київська область, Васильківські район, с. Іванковичі, вул. Окружна, буд. 9-а, загальною вартістю 380340,00 грн., що підтверджується Актом виконаних робіт від 25.05.2009 р.Загальна вартість робіт, що була здійснена ТОВ «Донецьк Реклама Сервіс» за Договором на виконання робіт № 01/04/2 від 01.04.2008 р., з урахуванням Додаткової угоди № 1 від 12.02.2009 р. становить 1645330,00 грн. Зазначені роботи були оплачені позивачем в повному обсязі, що підтверджується квитанцією з прибуткового касового ордеру від 07.04.2008 р. Загальна вартість будівництва дорівнює сумарній вартості матеріалів і робіт, виконаних приватним підприємцем [PERSON] та ТОВ «Донецьк Реклама Сервіс» і становить 1878538,00 грн. Таким чином, за кошти позивача та за його замовленням на земельній ділянці площею 0,25 га, кадастровий № 3221483301:01:019:0041, що знаходиться в с. Іванковичі, Васильківського р-ну, Київської області, вул. Окружна, під № 9 було збудовано житловий двоповерховий будинок. Зважаючи на те, що саме позивач був замовником матеріалів для будинку та робіт з його монтажу, робіт з опорядження земельної ділянки та внутрішніх робіт в будинку, вважає, що він є власником результату будівельних робіт, тобто - житлового двоповерхового будинку загальною площею 91,2 кв.м, житловою, площею 20,8 кв.м, що знаходиться в с. Іванковичі, Васильківського району, Київської області, вул. Окружна, під № 9-А. Оформлення документів на збудований будинок та реєстрацію права власності на будинок на своє імя позивач доручив своїй дочці [PERSON], оскільки постійно мешкав в м. Донецьку, а донька проживала в м.Києві та здобувала вищу юридичну освіту в Київському інституті міжнародних відносин Національного університету ім. Т.Г. Шевченка.Проте, всупереч дорученню, відповідач, не ставлячи до відома позивача та не отримавши згоди, оформила правовстановлюючі документи на будинок на своє імя, про що позивач дізнався в квітні 2014 р. Крім того, вважає, що за ним має бути визнане і право власності на земельну ділянку площею 0,250 га, кадастровий №3221483301:01:019:0041, що знаходиться в с. Іванковичі, Васильківського району, Київської області, вул. Окружна, під № 9-А, оскільки збудований позивачем будинок розташований на спірній земельній ділянці, яку було також придбано позивачем за власні кошти в сумі 151000,00 грн. Позивач та його представник в судовому засіданні підтримали позов в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач на той час була студенткою, доходів не мала, а тому не мала фінансової можливості сама придбати земельну ділянку та побудувати будинок. Вважають, що відповідач є лише формальним власником спірного майна, було порушено право позивача на результати, тобто можливість введення будинку в експлуатацію та оформлення права власності на нього. Шлюб з матірю відповідача позивач розірвав 24.07.2012 р., спільне господарство не вели з нею з жовтня 2007 р., тому земельна ділянка була придбана за кошти позивача від бізнесу і будинок збудований за власні кошти також. Договори з [PERSON] та ТОВ «Донецьк Реклама Сервіс» позивачем укладались, проте додані до позову договори є відновлювальними, оскільки первісні відсутні. Відповідач та її представник в судовому засіданні позов не визнали, посилаючись на те, що земельну ділянку було придбано за сімейні кошти позивача та матері відповідача, позивач приймала організаційну участь в будівництві будинку. Посилаються на те, що договори, укладені позивачем з [PERSON] та ТОВ «Донецьк Реклама Сервіс», додані до позову, позивачем не укладались, є фіктивними, суми в них значно різняться, квитанція № 7 від 07.04.2008 р. також є фіктивною, оскільки станом на 07.04.2008 р. її форма не була затверджена. Вважають, що позивачем невірно обрано спосіб захисту. Допитаний в судовому засіданні позивач як свідок, суду показав, що свідок [PERSON] укладав та прідписував з ним договір №3 від 12.12.2008 р., яка в ньому була зазначена дата, він не пам"ятає, оскільки минуло 7 років. В 2014 р. він дзвонив до [PERSON], щоб він відновив даний договір і накладну, які він отримав по "Новій пошті". В них він статив лише свій підпис. Будинок збирали в Карпатах і сюди привезли. Правилькість цифр в Договорі стверджувати не може. Договір з ТОВ "Донецьк Реклама Сервіс" також укладав, дане товариство мало ліцензію. Взагалі на суми в позовній заяві та в договорах не звертав уваги, варість робіт в договорі різниться з фактичною вартістю виконаних робіт. Про форму квитанції він не памітає. Коли підписував договір з Орловим, він не пам"ятає, цей договір йому передали вже підписаний. З жовтня 2007 р. він не вів спільне господарство з бувшою дружиною, що підтверджується рішенням суду про розірвання шлюбу. Допитана в судовому засіданні відповідач як свідок суду показала, що особисто купувала спірну земельну ділянку, за яку розраховувалась сімейними коштами. При цьому був присутній позивач. Про забудову позивач знав, не заперечував, йому було відомо, що будинок будується для неї, про що він зазначав. Особисто з [PERSON] вона не знайома, проте в ТЦ "Магелан" вона його бачила. Їй відомо, що дерев'яний зруб будинку виготовлявся [PERSON] за сімейні кошти. Вона приймала організаційну участь в будівництві будинку, до якого залучав її батько, а також в його оздобленні. Не пам'ятає, щоб в її присутності позивач укладав договір з [PERSON] Позивачу було відомо, що вказаний будинок вона буде реєструвати на своє ім'я. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому\~ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1\~ст. 3 ЦПК України). Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 15 ЦПК України\~суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Способами захисту цивільних прав та інтересів відповідно до вимог\~ст. 16 ЦК України\~можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі обрання нею невірного способу захисту свого цивільного права чи інтересу. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач є власником земельної ділянки площею 0,250 га, кадастровий номер 3221483301:01:019:0041, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в с. Ііванковичі, Васильківського району, Київської області, вул. Окружна, № 9-а, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 12.02.2008 р. (а.с. 14-15), Державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим 18.03.2008 р. на підставі вказаного договору купівлі-продажу (а.с. 88), Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень Серія ЕКМ № 896444 від 05.11.2015 р. (а.с. 87). 17.03.2014 р. відповідачем було оформлено право власності на будинок шляхом проведення його державної реєстрації, що підтверджується: Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно Серія САК № 520994 від 17.03.2014 р. (а.с. 114), витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності Серія ЕАХ № 484963 від 17.03.2014 р. (а.с. 114а ), Інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 09.09.2015 р. (а.с. 115). Відповідно до ст. 375 ЦК України та ст. 90 ЗК України власник земельної ділянки має право, зокрема, зводити на ній будівлі та споруди, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Відповідно до ч.2, 3 ст. 331ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Суд оцінює вказаний договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки як законний та правомірний.\~Спірна земельна ділянка належить відповідачу на підставі державного акту, який не оспорювався та є дійсним, її право на момент укладення правочину було зареєстровано у відповідному Реєстрі, а отже спірна земельна ділянка належить відповідачу на праві власності, яке було зареєстровано у встановленому порядку. Суд також оцінює вказане Свідоцтво про право власності відповідача на будинок як законне та правомірне. Підстав, які доводили б протилежне у суду немає, оскільки позивачем вимоги про визнання недійсним та скасування зазеначеного договору купівлі продажу земельної ділянки та свідоцтва про право власності на будинок не заявлялось. За таких обставин суд не вбачає правових підстав та можливостей задоволити позовні вимоги позивача, а саме визнати право власності на спірні житловий будинок та земельну ділянку за умови наявності неоспореного та нескасованого права власності відповідача на спірне майно . В силу приписів\~ст.41 Конституції України,\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Суд сприяв всебічному і повному з»ясуванню обставин справи, відповідно до вимог ст.ст.\~10,\~27,\~31 ЦПК України,\~роз»яснював сторонам у справі їх права, в тому числі подавати докази, заявляти клопотання, змінити предмет або підставу позову, та користуватися іншими процесуальними правами, встановленими законом. Крім того, ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10.08.2015 р. позовна заява [PERSON] була залишена без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 119 ЦПК України, де зазначалось, що: «власником\~ спірного майна є відповідач, а\~ позивач зазначає вимогу про визнання права власності на це\~ майно, не вказуючи вимоги про припинення\~ права\~ власності на це майно відповідача, та не вказуючи підстав для його припинення, передбачених ст. 346 ЦК України та ст.143 ЗК України. Так, право власності відповідача на спірну земельну ділянку у позові підтверджено договором купівлі-продажу земельної ділянки (копії державного акту на земельну ділянку не додано), однак не зазначено доказів, що даний\~ договір\~ визнаний\~ недійсним, а державний акт скасовано.»(а.с. 33). Проте, відповідно до заяви про усунення недоліків на виконання вимог вказаної ухвали представником позивача було зазначено, що позивач розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Ст. 392 ЦК\~України встановлено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З огляду на висновки, викладені в Постанові Пленуму ВССУ №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» суд зазначає, що виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Відповідно до ч.3 ст. 10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач не ставить вимогу про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, скасування державного акту, припинення права власності на спірне майно. Зважаючи на те, що позивач не є власником спірного майна, ніякі права позивача не є порушеними, а тому суд вважає, що відсутні підстави для визнання права власності за позивачем на спірне майно. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, позивачем невірно обрано спосіб захисту, позовні вимоги є безпідставними і не доведеними, а також не обґрунтованими належними та допустимими доказами, тому суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed