Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що він є споживачем житлово-комунальних послуг, а саме електроенергії в квартирі [ADDRESS]. З 2012 року по 2014 рік він мав особистий рахунок на сплату електроенергії, проте з настанням нових вимог щодо індивідуальних договорів, такого рахунку не має. 05.05.2015 року він звертався до відповідача з листом, в якому вказував, що він проживає за вказаною адресою, квартира перебуває у власності двох власників - його [PERSON] та [PERSON], і що кожен з них має окремий особовий рахунок. В квартирі один лічильник електроенергії і сплачували вони, як співвласник, за електроенергію по показникам лічильника, поділяючи рахунок навпіл. Спорів між ними не було, боргів не мали, сплачували добровільно. У зв'язку з зростанням тарифів він (позивач), не маючи можливості здійснювати такі оплати (виконувати примхи олігархів, які володіють на даний час Київенерго), прийняв рішення сплачувати за електроенергію за старими тарифами, а співвласник квартири - [PERSON] прийняв рішення щодо повної оплати своєї частки електроенергії. Враховуючи це, просив виставляти претензії щодо неповної сплати за електроенергію з травня 2015 року йому (позивачу). До ПАТ "Київенерго" він (позивач) має наступні претензії: протиправне вимагання укладення прямих договорів із споживачами у вигляді договорів приєднання; відсутність між ПАТ "Київенерго" та Київрадою згідно п.9 ч.1 ст.7 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги", який мав би передувати укладенню індивідуальних договорів; приватизація "Київенерго", яка є власністю українського народу, є протиправним; все, на чому "Київенерго" заробляє мільярди, належить киянам; "Київенерго" спалюють газ, виробляючи одночасно електричну і теплову енергію, проте, споживачі за один і той же спожитий газ оплачують двічі. У своєму зверненні до відповідача він (позивач) просив обгрунтувати підняття тарифів на електроенергію з економічними формулами та поясненнями, надати копії документів. У відповіді відповідач відмовився вважати його (позивача) самостійним споживачем його послуг. Такі дії відповідача вважає протиправними, у зв'язку з чим звернувся до суду з даним позовом. В наданих редакційних уточненнях позовних вимог він (позивач) просив суд взяти до уваги лист від 23.10.2008 року №8/4-843 Міністерства з питань житлово-комунального господарства України. В судовому засіданні 25.02.2016 року позивач підтримав свої позовні вимоги та викладені в позовній заяві обгрунтування і редакційне уточнення позовних вимог, просив позов задовольнити, додатково врахувати надані ним письмові пояснення. В судове засідання 24.03.2016 року позивач не з'явився, просив залишити частину позовних вимог без розгляду і завершити розгляд справи без його участі. Представник відповідача позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що доводи вимог є необгрунтовані, позовні вимоги безпідставні. Зазначив, що відповідно до ст.92 Конституції України основні засади організації та експлуатації енергосистем визначаються виключно законами України. Взаємовідносини між постачальниками та споживачами електричної енергії в сфері електроенергетики регулюються законодавством України. Під об'єктом споживача розуміється житловий будинок, інший об'єкт, які є електрифікованими спорудами. Споживання електричної енергії в приміщеннях житлового фонду фізичними особами здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією. Законодавством не передбачено обов'язку Київенерго, як енергопостачальника, укладати договори з органами місцевого самоврядування перед укладанням договорів із споживачами. Представник третіх осіб Київської міської ради, Київської міської державної адміністрації в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні та врахувати надані письмові заперечення на позов. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він з позивачем є співвласниками двокімнатної квартири [ADDRESS], мають окремі рахунки, за електроенергію платили раніше порівну за їх домовленістю, а останні місяці він [PERSON] сплачує свою половину за спожиту електроенергію, а позивач перестав оплачувати свою половину. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Позовними вимогами позивача, викладеними в позовній заяві, є: - зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Київенерго" вважати [PERSON] самостійним споживачем електричної енергії та надати [PERSON] особистий (особовий) рахунок; - зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Київенерго" укласти договір з повноважним органом місцевого самоврядування, згідно вимог п.9 ч.1 ст.7 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" на постачання електроенергії для киян; - заборонити Публічному акціонерному товариству "Київенерго" вимагати укладення індивідуального договору на постачання електроенергії з [PERSON] до часу укладання договору Публічним акціонерним товариством "Київенерго" з повноважним органом місцевого самоврядування. Згідно ухвали Дніпровського районного суду міста Києва від 23.03.2016 року, враховуючи подану позивачем заяву, позовні вимоги в частині - "зобов'язати Публічне акціонерне товариство "Київенерго" укласти договір з повноважним органом місцевого самоврядування, згідно вимог п.9 ч.1 ст.7 ЗУ "Про житлово-комунальні послуги" на постачання електроенергії для киян; та заборонити Публічному акціонерному товариству "Київенерго" вимагати укладення індивідуального договору на постачання електроенергії з [PERSON] до часу укладання договору Публічним акціонерним товариством "Київенерго" з повноважним органом місцевого самоврядування" - залишені без розгляду. На розгляді залишилася позовна вимога про зобов'язання Публічного акціонерного товариства "Київенерго" вважати [PERSON] самостійним споживачем електричної енергії та надати [PERSON] особистий (особовий) рахунок. В суді встановлено, що позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] є співвласниками (у власності кожного по ? частині) квартири [ADDRESS], мають окремі рахунки. В квартирі встановлений один лічильник електроенергії. До травня 2015 року співвласники вказаної квартири здійснювали оплату за спожиту електроенергію шляхом поділу показників лічильника навпіл, тобто - оплату здійснювали по ? частині за спожиту електроенергію. Встановлено, що останні місяці позивач не здійснює оплату ? частини за спожиту електроенергію, так як прийняв рішення сплачувати по старим тарифам, так як, не має повної інформації, обгрунтувань щодо встановлених нових тарифів. Відповідно до ст.92 Конституції України, виключно законами України, визначаються основні засади організації та експлуатації енергосистем. Законом України "Про житлово-комунальні послуги" визначено класифікацію житлово-комунальних послуг, їх розподіл в залежності від призначення, за порядком затвердження цін/тарифів. Законом України "Про електроенергетику" передбачено, що правила користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357, які регулюють відносини між громадянами та енергопостачальниками та є обов'язковими для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності, - споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією. У багатоквартирному будинку енергопостачальки укладають договори з кожним наймачем (власником) квартири. Без приладів обліку заборонено споживання електричною енергією. У квартирах чи інших об'єктах споживача, які розташовані за однією адресою, встановлюється один прилад обліку, незалежно від кількості господарських будівель. За наявності кількох наймачів (власників) квартири укладення окремого договору про користування електроенергією для окремого споживача можливе при наявності у такого окремого споживача додаткового приладу обліку. При наявності кількох співвласників, наймачів і наявності одного приладу обліку електроенергії, згідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою КМУ №572 від 08.10.1992 року, вказані мешканці розподіляють за узгодженням загальні витрати на оплату житлово-комунальних та інших послуг. Таким чином, позовна вимога позивача про зобов'язання Публічного акціонерного товариства "Київенерго" вважати [PERSON] самостійним споживачем електричної енергії та надати [PERSON] особистий (особовий) рахунок, є безпідставною, недоведеною та не підлягає задоволенню. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed