Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до Рубіжанського міського суду Луганської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу Луганської області: Лиманський Владислав Юрійович та просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений 06 травня 2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 30336 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» грошових коштів в сумі 31 949 гривень 75 копійок, а також стягнути з відповідача судові витрати. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 27 жовтня 2021 року суд відкрив провадження у цивільній справі. Справу вирішено розглянути за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 26 листопада 2021 року, о 14 годині, у приміщенні зали судових засідань Рубіжанського міського суду Луганської області. Задоволено клопотання позивачки про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису. 26 листопада 2021 року в судове засідання учасники справи не з`явились, були повідомлені належним чином. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач причини неявки у судове засідання не повідомив, як і треті особи. У зв`язку із чим, а також в силу положень частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, а фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідач, в особі директора ТОВ «Фінпром маркет» Яворського Романа Ігоровича, подав до суду клопотання (яке надійшло 23 листопада 2021 року) про врегулювання спору за участю судді (позивач згоди не надала) та заяву про визнання позовних вимог (дата надходження до суду - 23 листопада 2021 року). Позиції учасників у справі. Позиція позивача, полягала в тому, що 06 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Оспатенко Євгеном Михайловичем був вчинений виконавчий напис № 30336, який слід визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки його було вчинено за відсутністю документів, що підтверджують безспірність вимог відповідача до нього. Відповідач подав заяву, в якій позовні вимоги визнав в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрованого за №30336 від 06 травня 2021 року, таким, що не підлягає виконанню та стягнення з ТОВ «Фінпром Маркет» судового збору за подання заяви в розмірі 454 гривень та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 227 гривень. Позиції третіх осіб суду не відомі, оскільки вони не надали суду будь-яких пояснень по суті спору. Оцінка суду щодо фактів. 06 травня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] , яка народилась [INFO] , невиплачених в строк грошових коштів за кредитним договором 001-12930-250913 від 25 вересня 2013 року, укладеним нею з Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на момент вчинення виконавчого напису було зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет», в розмірі 31949 гривень 75 копійок, з яких: 13322 гривні 30 копійок - заборгованість за тілом кредиту, 18577 гривень 45 копійок - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами, 50 гривень - плата за вчинення виконавчого напису. Строк, за який провадиться стягнення з 10 травня 2018 року по 06 травня 2021 року (а.с.7). 22 червня 2021 року було відкрито виконавче провадження № 65881569, в межах якого 01 липня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Луганської області Лиманським Владиславом Юрійовичем, при примусовому виконанні виконавчого напису вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем було звернуто стягнення на доходи [PERSON] (а.с. 9). Суд відзначає, що протягом строку розгляду справи ні відповідач, ні приватний нотаріус, який видав виконавчий напис не надали суду жодних документів, які могли би підтвердити факт вчинення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Євгеном Михайловичем виконавчого напису, що оскаржується позивачем, на підставі оригіналу нотаріально посвідченої угоди та документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання (а.с.1-42). І, ні відповідач, ні приватний нотаріус, який видав виконавчий напис навіть не заперечили проти аргументів позивача про те, що виконавчий напис, що оскаржується позивачем, був вчинений не на підставі таких документів (а.с.1-42). Оцінка судом змісту правовідносин. Між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» виникли цивільно-правові (зокрема, зобов`язальні) правовідносини, в межах яких відповідач вважає себе правонаступником кредитора у кредитних відносинах в частині стягнення з позивача грошового боргу. І в межах цих правовідносин, позивач оспорює правомірність обраного відповідачем способу захисту свого можливого цивільного права шляхом вчинення виконавчого напису. Частиною 6 статті 55 Конституції України гарантовано право кожного захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. А стаття 18 Цивільного кодексу України прямо передбачає можливість захисту цивільних прав нотаріусом шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі, але у випадках і в порядку, встановлених законом. Зокрема, в редакції чинній на дату вчинення нотаріусом виконавчого напису, стаття 87 Закону України „Про нотаріат" встановлювала, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. При цьому перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадилось у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, тобто перелік документів, які підтверджують безспірність боргу, з огляду на положення статті 87 Закону України „Про нотаріат", встановлювався Кабінетом Міністрів України. Разом з цим стаття 88 Закону України "Про нотаріат" уточнювала, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані йому документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. На момент вчинення виконавчого напису нотаріусом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадилось у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, був затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року. І для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, цей перелік, для одержання виконавчого напису, передбачав подання нотаріусу оригіналу нотаріально посвідченої угоди та документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. До такого висновку дійшов через те, що постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", якою було доповнено вказану вище Постанову КМУ №1172 новим розділом: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин", і яка передбачала вчинення виконавчих написів нотаріусами на підставі не нотаріально посвідчених кредитних договорів, було визнано незаконною та не чинною постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 р. у справі N 826/20084/14. і ця постанова була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року. Тому станом на 06 травня 2021 року, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович повинен був керуватись Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадилось у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року, без урахування змін, внесених до цієї постанови постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів". А отже, у випадку не надання йому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» оригіналу нотаріально посвідченої угоди та документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, він не мав права видати виконавчий напис. Як наслідок, у разі вчинення виконавчого напису за відсутності вказаних документів, виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню, як спосіб захисту боржника. Наведені висновки суду узгоджуються і з висновками, що зроблені в узагальненні Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні (пункт 10, сторінки 18 та 23). І, застосовуючи саме вказаний правовий підхід, суд констатує, що ні відповідач, ні нотаріус, що вчинив виконавчий напис не надали суду доказів того, що відповідач надав нотаріусу і нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі документів, які входять до переліку документів, що були встановлені Кабінетом Міністрів України, як необхідні для підтвердження факту безспірної заборгованості [PERSON] перед товариством з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет». Більш того, навіть сам текст виконавчого напису, копію якого надав позивач (а.с.7) вказує на те, що кредитний договір № 001-12930-250913 від 25 вересня 2013 року, на підставі якого нотаріус вчинив виконавчий напис, не був нотаріально посвідчений. Висновок суду по суті позовних вимог. Тож зважаючи на викладені обставини, суд приймає заяву відповідача про визнання позовних вимог і вважає, що вона не суперечить закону, а тому і позов [PERSON] слід задовольнити у повному обсязі, тобто визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Висновок суду щодо судових витрат. З огляду на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю, а судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 908 гривень (за подання позову) та 454 гривні (за подання заяви про забезпечення позову), які понесені позивачем по цій справі, суд вважає документально підтвердженими (а.с.21,22), проте відповідач визнав позовні вимоги, на користь позивача з відповідача, на підставі частини 1 статті 142 ЦПК України, слід стягнути 50% сплаченого позивачем судового збору за подання позову та за подання заяви про забезпечення позову (що складає 681 гривню), інші 50 % сплаченого судового збору слід повернути з державного бюджету. Висновок суду щодо заходу забезпечення позову. І оскільки суд ухвалив рішення про задоволення позову, на підставі частини 7 статті 158 ЦПК України, зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №30336 від 06 травня 2021 року, як захід забезпечення позову у цій справі, продовжує діяти протягом 90 днів з дня набрання законної сили цим рішенням. Таким чином,

Outcome: approved