Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів на неповнолітніх дітей . Свої позовні вимоги мотивує тим, що 30.08.2019 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем в Лвриківській сільській раді . від шлюбу у сторін народилася одна дитина донька [PERSON] [INFO] року. За рішенням Жовківського районного суду Львівської області (справа №444/2346/15-ц) від 05.11.2015 року в користь позивачки присуджено аліменти з [PERSON] в користь [PERSON] на неповнолітню дитину : [PERSON] , [INFO] в розмірі по 600,00 грн. щомісяця починаючи з 09.10.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Такий розмір аліментів на сьогоднішній життєвий рівень є надто малий, оскільки дитина підростає відповідно змінюються потреби дитини, тому розмір витрат на утримання дитини значно зріс . Окрім того, на даний час відповідач сплачує аліменти проте нерегулярно. Зазначила, що вона регулярного заробітку не має, також що їй відомо що відповідач працює. Тому вона змушена звернутися з заявою про зміну розміру аліментів, та просить змінити розмір аліментів призначений за рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 05.11.2015 року, а саме : збільшити розмір аліментів та стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] на неповнолітню дитину : [PERSON] , [INFO] в розмірі по 1500,00 грн. щомісячно , всіх його видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не прибула, про причини неявки суд не повідомила. Однак в позовній заяві, просила суд справу розглядати за її відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого був повідомлений належним чином за зареєстрованою адресою місця проживання, від нього на адресу суду не надходило жодних клопотань, відзиву на позовну заяву. Суд вважає за можливе провести розгляд справи та ухвалити рішення без участі позивача та відповідача, які не з`явилися в судове засідання, зважаючи на належне їх повідомлення про дату, час та місце проведення судового засідання та подані ними заяви про розгляд справи у їх відсутності. Згідно ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Так як відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання , не з`явився в судове засідання повторно без повідомлення причин , що у розумінні ч.3 ст.131 ЦПК України вважається неявкою без поважних причин, не подав відзив , а позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд приходить до висновку про постановлення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється . Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, - кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуаних судом у передбачених цим кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який на підставі рішення Жовківського районного суду Львівської області від 30.11.2017 року розірвано. У сторін в шлюбі народилася дитина , а саме : дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серії [NUMBER] . Рішенням Жовківського районного суду Львівської області від (справа №444/2346/15-ц) від 05.11.2015 року в користь позивачки присуджено аліменти з [PERSON] в користь [PERSON] на неповнолітню дитину : [PERSON] , [INFO] в розмірі по 600,00 грн. щомісяця починаючи з 09.10.2015 року і до досягнення дитиною повноліття . Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до роз`яснення п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, згідно якого відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України , за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Позивачка у позовній заяві вказує, що розмір аліментів, який визначений рішенням Жовківського районного суду Львівської області 05.11.2015 року на теперішній рівень життя є надто малий і недостатній для утримання малолітніх дітей . З позовної заяви вбачається, що дитина проживає разом з матір`ю та повністю знаходиться на її утриманні. Також, відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. При визначенні розміру аліментів суд враховує : - стан здоров`я та матеріальне становище дитини, яка не хворіє, майна у власності не має, самостійних доходів не отримує; - стан здоров`я та матеріальне становище матері дитини - позивачки по справі, яка не хворіє, працює, відомостей про майно яке перебуває у її власності суду не надала; - стан здоров`я та матеріальне становище батька дитини - відповідача по справі і платника аліментів, який не хворіє, не працює, однак, він є працездатним, а від так, може надавати допомогу на утримання дітей, відомостей про майно яке перебуває у власності не встановлено. Відповідно до ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. № 146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. Так, позивач просить стягувати з відповідача в її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі по 1500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Проте у позовній заяві позивачка зазначає, що їй відомо що відповідач працює, тобто має дохід, а тому вважає, що він може сплачувати аліменти у зазначеній нею сумі. Суд вважає, що стягнення з останнього аліментів в розмірі 1500 грн. 00 коп. щомісячно на утримання дитини буде значно погіршувати матеріальне становище відповідача. Так, позивач просить постановити рішення про стягнення аліментів з відповідача у визначеній твердій грошовій сумі, однак не доводить наявність отримання відповідачем доходів, або одержання їх в натурі в розмірах достатніх для щомісячної сплати ним аліментів в певній визначеній нею сумі. Позивач не надав суду доказів щодо можливості відповідача надавати утримання дитини у визначеному нею розмірі . Враховуючи обов"язок батьків утримувати своїх неповнолітній дітей, а також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України та ч.3 ст.70 Закону України "Про виконавче провадження" і роз"яснення, що містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 % його заробітної плати /доходів/. На час винесення рішення по справі розмір мінімальної заробітної плати становить 4 173 грн. 00 коп. Відповідно до п.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Водночас, прожитковий мінімум у 2019 році в Україні для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня по 30 червня 2019 року - 1 626 грн.,який в подальшому збільшується . А відтак, суд приходить до висновку, що розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини , повинен бути визначений в твердій грошовій сумі в розмірі по 1200,00 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили . Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому з відповідача необхідно стягнути 768 грн. 40 коп. судового збору. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] .

Outcome: approved