Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

У березні 2014року [PERSON] звернувся до суду зі вказаною вище позовною заявою. Обгрунтовуючи вимоги тим, що 27.11.2007р. між [PERSON], майновим поручителем [PERSON] і Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадниц банк України" (змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України") в особі керуючого Конотопським віділенням № 246 Кравченко Т.П. укладений кредитний договір, згідно якого [PERSON]видано 1 000 000 грн. кредиту до 26 лютого 2012року зі сплатою 14 % відсотків річних. В цей же день між банком і ним на забезпечення основного зобов"язання укладений договір поруки, згідно якого несе солідарну відповідальність за невиконання позичальником умов кредитного договору. Сума зобов'язання за договором поруки, яка була з ним узгоджена, складала 1346000 грн. 30.12.2008р. відповідачі без його згоди уклали додатковий договор № 1, яким до пункту 1.5 кредитного договору внесли зміни, що надавали право позичальнику на протязі 3 місяців сплачувати лише відсотки за кредитним договором, внаслідок чого сума його зобов'язаня як поручителя збільшилась до 1389250,54 грн, що більше на 42 850,54 грн. У зв"язку з чим посилаючись на статті 3,12-16,553,559 ЦК України і просив визнати договір поруки припиненим. У судовому засіданні,[PERSON], діюча на підставі довіреностей в інтересах позивача [PERSON] та залученнного до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України"-головний юристконсульт філії-Сумського обласного управління АТ "Ощадбанк" Моргулець А.М. проти задоволення позову заперечує, стверджуючи, що згідно умов договору поруки поручитель зобов'язувався перед кредитором відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором № 1952 від 7.11.2007 р. [PERSON], діюча на підставі довіреностей і в інтересах відповідача [PERSON], позовні вимоги підтримала, пояснюючи, що додатковим договором №1 до кредитного договору порушені майнові права поручителя. Третя особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору [PERSON] в судове засідання не з`явилась, але надала суду заяву, в якій просила справу слухати за її відсутності, проти позову не заперечує. (а.с. 50). Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у позовній заяві доводи,ввважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав. У ході судового розгляду справи достеменно встановлено, що 27 листопада 2007року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі в особі керуючого Конотопським віділенням № 246 (постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.2011р. №521 змінено тип товариства з відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», окрім цього, філія-Конотопське відділення № 246 ВАТ «Ощадбанк», в процесу реорганізації була реформована в ТВБВ № 10018 /0108 та підпорядкована філії-Сумське обласне управління AT «Ощадбанк») та [PERSON] та майновим поручителем [PERSON] було укладено кредитний договір № 1952 Відповідно до п.1.1 та п.1.2 банк надав позичальнику 1 000 000 грн. кредиту до 26.02.2012р. зі сплатою 14 % відсотків річних. (а.с.8-13) 27.11.2007р. в забезпечення виконання умов по вказаному кредитному договору між позивачем та Публічним акціонерним товариством "Державний ощадний банк України" був укладений договір поруки № 1952/2 згідно пункту 1.1. якого поручитель, позивач по справі, взяв на себе зобов'язання нести солідарну відповідальність перед кредитором за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором №1952 від 27 листопада 2007року, а також додатковими угодами до нього укладені та можуть бути укладені в майбутньому. (а.с.6-7) Позивач ознайомлений з умовами договору і давав свою згоду щодо всіх умов договору, в тому числі щодо відповідальності за виконання боржником зобов'язань за додатковими угодами, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. 30.12.2008р. між банком і позичальником був укладений додатковий договор № 1 до кредитного договору № 1952 від 27.11.2007 p., яким були внесені зміни до його п.1.5, що надавали право [PERSON] протягом 3 місяців сплачувати з 27 січня 2009 року лише проценти, нараховані банком на залишок заборгованості за кредитом, а починаючи з 01 квітня 2009 року погашати кредитні зобов'язання в сумі 29 100 грн. щомісяця. (а.с.34-35) Згідно ч. 1 ст. 553 та ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відтак за змістом вказаних норм матеріального права поручитель хоча й пов'язаний із боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Отже, підставою припинення договору поруки може бути здійснення без згоди поручителя зміни основного зобов'язання, яке забезпечене порукою, у даному випадку це збільшення розміру щомісячного погашення кредиту, про що зазначає позивач. У п. 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що відповідно до ч. ч.1ст 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому, обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте, якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Разом з тим, пунктами 1.1 та 2.1 договору поруки передбачено, що поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором № 1952 від 7.112007 р, а також додатковими угодами, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому, а у разі порушення боржником виконання зобов'язання кредитор має право вимагати від поручителя виконання зобов'язання боржника перед кредитором, згідно з умовами кредитного договору в порядку, передбаченому цим договором. Таким чином, в договорі поруки передбачена можливість зміни умов основного зобов'язання та строків його виконання без додаткового повідомлення поручителя і при цьому поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання шляхом укладення додаткових договорів до кредитного договору, а отже, на можливе подальше збільшення обсягу його відповідальності. Судовим розглядом встановлено, що будь-які зміни або доповнення до договору поруки в односторонньому порядку відповідачами не вносилися, а тому, доводи позивача про те, що про зміну умов кредитного договору, що призвело до збільшення обсягу розміру його відповідальності його не було повідомлено, є безпідставними. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Відповідно до п.6.3. договору поруки сторони погодили, що він набирає чинності з моменту його підписання. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у зв'язку з відсутністю для цього правових підстав. Оскільки суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позову, то всі судові витрати, понесені позивачем відповідачем не відшкодовуються відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed