Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-27 00:00:00

14 листопада 2019 року голова Згурівської районної державної адміністрації Мозговий В.М., як представник органу опіки і піклування, звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою, в якій вказує, що відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Батько дітей [PERSON] помер [INFO] . Сім`я [PERSON] постійно перебувала під соціальним супроводом, як така, що опинилась в складних життєвих обставинах через невиконання матір`ю батьківських обов`язків. Відповідачка не має постійного місця проживання. Відповідачкою не створені умови для проживання та утримання дітей. В січні 2019 року відповідачка залишила дітей проживати в сім`ї їх баби [PERSON] та тітки [PERSON] , де на даний час діти і проживають. Діти знаходяться на повному утриманні тітки. Відповідачка участі в матеріальному забезпеченні дітей не приймає, їх життям та здоров"ям не цікавиться. За місцем проживання відповідачка характеризується негативно. Відповідачка неодноразово попереджалась про відповідальність за невиконання батьківських обов`язків, проте належних висновків не зробила. Враховуючи вищевикладене, позивач просить суд позбавити відповідачку батьківських прав, стягнути з неї аліменти на утримання дітей, передати дітей органу опіки та піклування для подальшого влаштування, судовий збір покласти на відповідачку. В судове засідання учасники справи не з"явились. Представники позивача Згурівської районної державної адміністрації, як органу опіки і піклування - Лобода Т.О. , Служби у справах дітей та сім"ї Згурівської районної державної адміністрації - Довженко М.С. , Згурівського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді - Олійник В . П., Згурівської селищної ради Київської області - Ткачук П.І. направили до суду заяви, в яких просили слухати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити. В судове засідання відповідачка [PERSON] повторно не з`явилась, про день, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки в судові засідання суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності, відзиву та заперечень проти позову до суду не направила. Суд визнав можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, належно повідомлених про день, час і місце розгляду справи, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін, та неявка учасників справи не перешкоджає слуханню справи. Положеннями ст. 280 ЦПК України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідачка, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце судового засідання, не з`явилась в судове засідання без поважних причин, відзиву до суду не подала та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оцінюючу добуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Батько дітей - [PERSON] помер [INFO] (копії свідоцтв про народження - а.с.6-8, копія свідоцтва про смерть - а.с.9). Відповідачка [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , тимчасово проживала в [ADDRESS] . За місцем реєстрації характеризується посередньо, за місцем тимчасового проживання характеризується негативно, що встановлено з довідки-характеристики Шевченківської сільської ради (а.с.11), довідки-характеристики Згурівської селищної ради (а.с.10). Відповідачка земельної частки (паю) чи іншого нерухомого майна на території Шевченківської сільської ради не має (довідка Шевченківської сільської ради - а.с.10). Відповідачка до центру зайнятості з питання працевлаштування не зверталась (довідка Згурівської районної філії Київського обласного центру зайнятості - а.с.22). 21.01.2019 року відповідачкою [PERSON] подано заяву на ім`я начальника Служби у справах дітей та сім"ї Згурівської районної державної адміністрації Лободи Т.О. , згідно якої відповідачка тимчасово залишила своїх малолітніх дітей в сім`ї баби [PERSON] та їх тітки [PERSON] . Відповідачка зобов`язувалась забрати дітей через три місця. За цей час відповідачка зобов`язувалась працевлаштуватись, знайти житло та створити умови для проживання дітей (копія заяви - а.с.14). За період перебування дітей в сім`ї [PERSON] відповідачка лише одного разу забрала дочку [PERSON] на кілька днів, після чого повернула дитину тітці. У визначений строк відповідачка дітей не забрала, з ними не спілкується, їх вихованням не займається, матеріального утримання не надає (копія заяви відповідачки - а.с.15, копії пояснень [PERSON] - а.с.16-18). Малолітні [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відвідують КЗ Згурівський ДНЗ «Журавка» комбінованого типу, вихованням дітей займається тітка дітей [PERSON] (довідка - а.с.13). Діти мають задовільний стан здоров`я (копії медичних довідок - а.с.23). Малолітні проживають в сім`ї [PERSON] , за місцем проживання створені належні умови для проживання дітей, діти забезпечені всім необхідним (копія акту обстеження - а.с.19, копія акту обстеження житлово-побутових умов проживання - а.с.20). Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. В силу положення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 (зі змінами) «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви про позбавлення батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року). Зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і такі інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. При цьому звертає увагу на те, що позивач у цій справі намагався побачити дитину та оскаржував заяву про позбавлення батьківських прав і цей факт міг свідчити про його інтерес до дитини. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (параграф 100). Відповідачка [PERSON] не виконує батьківські обов"язки щодо своїх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , не дбає про їх фізичний та духовний розвиток, не займаються навчанням та вихованням, матеріально їх не утримує. Відповідачкою не створені умови для виховання, проживання та утримання дітей. Відповідачка самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, про добробут дітей не дбає, хоча жодних поважних причин для цього не має. На даний час діти знаходяться на проживанні та вихованні в родині баби [PERSON] та тітки [PERSON] , де опинились після залишення їх матір`ю. Тимчасове залишення дітей, перетворилось на постійний захід, який триває понад рік, у визначений строк відповідачка дітей не забрала. Відповідачка інтересу до дітей не виявляє, не відвідує їх, не спілкується, матеріальної допомоги на утримання не надає. Відповідачка попереджалась про можливість позбавлення її батьківських прав щодо дітей, проте на шлях виправлення не стала та належних висновків не зробила. Суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. В силу ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при призначенні аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина тощо. Позбавлення батьківських прав, не позбавляє відповідачку [PERSON] від обов"язку щодо утримання дітей. Оскільки відповідачка добровільно кошти на утримання дітей не надає, з неї мають бути присуджені аліменти на дітей в розмірі достатньому для забезпечення їх гармонійного розвитку. Суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на користь малолітньої [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмір 1060,00 грн, малолітніх [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмір по 850,00 грн на кожного, але не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову 14 листопада 2019 року і до досягнення дітьми повноліття, та допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежів за один місяць Згідно ч. 5 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Після позбавлення батьківських прав відповідачки, суд вважає за необхідне передати дітей для опікування органу опіки та піклування для їх подальшого влаштування. Суд вважає за необхідне позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав по відношенню до її неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , стягнути з відповідачки аліменти на утримання дітей та передати дітей органу опіки та піклування для подальшого влаштування. На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідачки судовий збір в дохід держави за вимогою немайнового характеру про позбавлення батьківських прав в розмірі 768,40 грн. та за вимогою майнового характеру про стягнення аліментів в розмірі 768,40 грн. Розраховуючи судовий збір, суд виходить із ставок судового збору станом на 01.01.2019 року, оскільки звернення до суду з позовом мало місце у 2019 році.

Outcome: approved