Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

Позивачка звернулася з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В позові посилається на те, що 26 серпня 2002 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у виконкомі Киселицької сільської ради, актовий запис №10. Від шлюбу народилось двоє дітей: сини [PERSON], [INFO] і Петро, [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Під час перебування в шлюбі в нього змінився характер, який вона не може терпіти. У зв"язку з цим у них почали виникати сварки і створилися нестерпні умови проживання однією сім"єю. З вересня 2012року вони не підтримують шлюбних відносин. Примирення з відповідачем не можливе. Вважає,що їх сім"я розпалася і не може бути поновлена. Шлюб розривається вперше. Діти залишаються на її утриманні. Відповідач на даний час офіційно ніде не працює, однак являється молодою, працездатною людиною без будь-яких фізичних вад здоров"я,тому вважає,що він може сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 700 грн. на кожну дитину щомісячно до їх повноліття. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала повністю. Відповідач позов визнав частково, згідний на розірвання шлюбу і просить задовольнити позов частково в частині стягнення аліментів на дітей в розмірі по 400 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Заслухавши сторони, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково. В судовому засіданні встановлено, що сторони більше двох років не проживають однією сім"єю. В ст.3 ч.2 СК України зазначено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки, а відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що має істотне значення. Згідно ст. 56 ч.3 СК України кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини, а ч.4 цієї ж статті передбачає, що примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов?язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що відповідач являється батьком дітей, на яких позивачка просить стягувати аліменти в розмірі по 700 гривень щомісячно на кожну дитину до їх повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує вимоги ст. 182 СК України, згідно яких відповідач є молодою, працездатною людиною без фізичних вад здоров"я, не обтяжений турботами щодо утримання інших дітей і являючись батьком дітей зобов'язаний їх утримувати. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" прожитковий мінімум на одну особу для дітей віком від 06 років до 18 років з 01 січня 2015 року складає 1455 грн. Судом встановлено, що відповідач немає постійної роботи і доходів, тому згідно ст.184 СК України визначає розмір аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 гривень на кожну дитину щомісячно до їх повноліття. Судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: partial