Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] 15 червня 2007 року укладено кредитний договір №014/17-22/2695-70, згідно якого [PERSON] надано споживчий кредит у сумі 11220,00 доларів США зі сплатою 13,5% відсотків річних. З урахуванням додаткових угод строк погашення кредиту встановлений не пізніше 15 червня 2021 року. В забезпечення повернення кредитних коштів 15 червня 2007 року між Банком та [PERSON] укладено іпотечний договір, згідно якого виконання зобов'язань за кредитним договором забезпечено нерухомим майном: квартира [ADDRESS]. Позивач зазначає, що з укладанням Кредитного договору та іпотечного договору банк отримав право у разі невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, звернути стягнення на заставлене майно, а також стягнути з позичальника суму основного боргу, нарахованих відсотків за користування кредитом та пеню. Відповідач не виконує умови кредитного договору, не здійснює щомісячну сплату кредиту, в зв'язку з чим станом на 16.04.14 року заборгованість становить 9766,81 долар США, що в еквіваленті становить 120967,42 грн.. Позивач просить: - в рахунок погашення заборгованості в розмірі 9766,81 доларів США (120967,42грн.) за кредитним договором № 014/17-22/2695-70 від 15 червня 2007 року звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві власності, що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим Бердянською державною нотаріальною конторою 31 жовтня 1996 року, реєстр. № 2-1921, право власності зареєстроване в Бердянському комунальному підприємстві з технічної інвентаризації за номером запису 10936 в книзі № д.39 за реєстраційним № 15775032, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно Бердянського комунального підприємства з технічної інвентаризації від 13 червня 2007 року за № 14881519, - шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, за ціною, визначеною незалежним експертом в ході проведення виконавчих дій та задовольнити за рахунок предмету іпотеки майнові вимоги Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль». Просить також стягнути з відповідача судовий збір в сумі 1209,67 грн.. У судове засідання позивач представника не направив. Повідомлений. Суду надано заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи за відсутності представника. Відповідач в судове засідання не з'явився. За зареєстрованим місцем проживання відповідача направлено копію позовної заяви з доданими до неї документами та повістки-виклики. Заяв про відкладення розгляду справи не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між позивачем та [PERSON] 15 червня 2007 року укладено кредитний договір № 014/17-22/2695-70 строком до 15 червня 2017 року. Згідно умов договору позивач надав кошти в розмірі 11220,00 доларів США зі сплатою 13,5% річних. В забезпечення повернення коштів між банком та [PERSON] 15 червня 2007 року укладено договір іпотеки. Предметом іпотеки є нерухоме майно: квартира [ADDRESS], яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Бердянської держнотконторою 31 жовтня 1996 року (реєстр. № 2-1921). Договір іпотеки посвідчений 15 червня 2007 року [PERSON], приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу (реєстр. № 1426). Судом також встановлено, що між банком та [PERSON] 31 серпня 2009 року укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 014/17-22/2695-70 від 15 червня 2007 року, згідно якої визначено дату остаточного погашення кредиту - 15 червня 2021 року, узгоджено новий графік погашення заборгованості та сукупну вартість кредиту. Крім цього, 30 січня 2013 року між банком та [PERSON] укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 014/17-22/2695-70 від 15 червня 2007 року, згідно якої сторони врегулювали заборгованість позичальника за кредитним договором, строк сплати якої настав. Судом також встановлено, що позичальник [PERSON] не проводить погашення кредиту та відсотків за користування кредитом. Станом на 16 квітня 2014 року заборгованість позичальника становить 9766,81 доларів США, що в еквівалентному співвідношенні з урахуванням офіційного курсу НБУ становить 120967,42 грн.: за кредитом - 8655,44 доларів США (еквівалент - 107202,48грн.), за відсотками - 587,88 доларів США (еквівалент - 7281,22грн.), пеня - 523,49 доларів США (еквівалент - 6483,72грн.). Відповідно до інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 08.10.14 року № 278104137 за [PERSON] зареєстрована двокімнатна квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу № 2-1921 від 31.10.1996 року. Відомості про інші речові права відсутні. За відомостями Бердянського МВ УДМС України в Запорізькій області зареєстрованим місцем проживання [PERSON] є квартира [ADDRESS]. Відповідно до ст.ст. 526, 1054 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За кредитним договором Банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) Позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст. 12, 33 Закону України "Про іпотеку", ст.ст. 589, 590 ЦК України у разі порушення Іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до п.1) ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що на квартиру [ADDRESS] не може бути звернуто стягнення, оскільки вказана квартира є предметом іпотеки та виступає як забезпечення зобов'язання за споживчим кредитом, наданим в іноземній валюті. Крім цього, вказана квартира є місцем постійного проживання [PERSON], у його власності не знаходиться інше житлове майно та загальна площа спірної квартири не перевищує 140 квадратних метрів. Враховуючи викладене, в задоволенні позовних вимог належить відмовити.

Outcome: dismissed