Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

18.12.2017 року позивач Орган опіки та піклування Доманівської райдержадміністрації в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернувся до Корабельного районного суду міста Миколаєва з цивільним позовом до [PERSON], про позбавлення її батьківських прав, відносно неповнолітнього сина. В обґрунтування заявленого позову позивачем зазначено, що відповідач [PERSON] на території Зеленоярської сільської ради Доманівського району не проживає з 2009 року. З цього часу вихованням свого сина не займалась і не займається, фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов"язків. Матеріально не допомогала і не допомагає, стосунків із сином не підтримує. На даний час [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] Щодо батька дитити, то рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області, справа № 475/769/17 від 04.10.2017 року, його - [PERSON], [INFO], позбавлено батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. 20 жовтня 2017 року Службою у справах дітей Доманівської райдержадміністрації неповнолітній [PERSON], [INFO] влаштований до КЗ "Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей" Миколаївської обласної ради, про що було повідомлено службу у справах дітей Корабельного району та направлено на їх адресу лист з проханням з"ясувати у матері неповнолітнього - [PERSON] наміри щодо подальшої долі її сина. 17.10.2017 року [PERSON] надала письмове пояснення, в якому відмовилась від влаштування у свою сім"ю сина [PERSON]. Тим самим фактично погодилась з позбавленням її батьківських прав по відношинню до сина, посилаючись на складне матеріальне становище, на стан свого здоров"я та здоров"я своєї меншої доньки, яка має інвалідність. Ці обставини на її погляд не дають їй можливості належним чином піклуватись та виховувати сина. Враховуючи вищезазначене, Доманівська райдержадміністрація як орган опіки та піклування вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] по відношенню до її неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] є доцільним та буде відповідати інтересам дитини. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивач - Орган опіки та піклування Доманівської райдержадміністрації, надав до суду заяву з проханням розглядати справу у відсутність його представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд про задоволення позову враховуючи інтереси дитини. Відповідач - [PERSON], 26.01.2018 року надала до суду заяву в якій вказала, що хоче оскаржити в судовому засіданні свої права на неповнолітнього сина [PERSON], проте, повідомлена своєчасно та належним чином в судові засідання призначені на 02.03.2018 року та 21.03.2018 року не з"явилась. Відзив на позов в відповідності до ст. 178 ЦПК України, до суду і сторонам по справі не надала. Про причини не використання свого процесуального права, суд не повідомила. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради в особі Служби у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради, надала до суду заяву з проханням слухати справу у її відсутність, також просила долучити до матеріалів справи Висновок Органу опіки та піклування від 27.02.2018 року за № 411/02.02.01-22/22/14/18, про доцільність позбавлення відповідача відносно її неповнолітньої дитини батьківських прав. Дослідивши письмові докази по справі, взявши до уваги заяви сторін по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] є матір'ю неповнолітнього [PERSON], [INFO], та ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Вона зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. Батько дитини [PERSON], позбавлений батьківських прав рішенням Доманівського районного суду Миколаївської області від 04.10.2017 року. Неповнолітній [PERSON], [INFO], за направленням служби у справах дітей Доманівської райдержадміністрації 20.10.2017 року влаштований до КЗ «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради, де він знаходиться по теперішній час. За інформацією Зеленоярської сільської ради Доманівського району Миколаївської області та Зеленоярської філії Доманівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2 Доманівської сільської ради Миколаївської області, громадянка [PERSON] на території Зеленоярської сільської ради не проживає з 2009 та не займається вихованням сина, матеріально не допомагає, успіхами, досягненнями та долею дитини не цікавиться. З моменту перебування неповнолітнього в КЗ «Миколаївський центр соціально-психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради, відповідач [PERSON] до закладу жодного разу не з'являлась, долею та здоров'ям дитини не цікавилась. В жовтні 2017 року спеціалістами служби у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міської ради, під час інспектування адреси проживання сім'ї, матері повідомлено про місце перебування її дитини та про позбавлення батька - [PERSON], батьківських прав. Відповідач [PERSON] надала письмове пояснення та зазначила, що забирати дитину не буде через складне матеріальне становище. [PERSON] зазначила, що згодна на позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Під час відвідування адреси проживання родини відповідача [PERSON] встановлено, що умови проживання сім'ї потребують покращення. З метою збереження родинних стосунків та повернення дитини в сімейне оточення, мати неодноразово запрошувалася до служби у справах дітей, але жодного разу не з'явилась. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення [PERSON] від виховання та утримання своєї дитини. Питання щодо доцільності позбавлення громадянки [PERSON] розглядалось на засідання комісії з питань захисту прав дітей 20.02.2018 року. Про час та місце проведення комісії громадянка повідомлена вчасно. На підставі Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 27.02.2018 року за № 411/02.02.01-22/22/14/18 наданого до суду представником третьої особи, вбачається доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно її неповнолітньої дитини. Таким чином, своїми діями відповідач порушує свої зобов'язання, закріплені в статті 51 Конституції України, а саме щодо того, що батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Аналогічне твердження закріплене і в ст. 180 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних доля всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону закріплено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. В статті 12 цього Закону вказано, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статті 15 цього ж Закону дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею. При розгляді даної цивільної справи достовірно було встановленою, що відповідач свідомо не виконує своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов"язані утримувати, виховувати, піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, здобуття нею повної загальної середньої освіти. Статтею 164 Сімейного кодексу України встановлено підстави позбавлення батьківських прав, а саме п. 2 ч. 1 - ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов'язку виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. З вимог ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України та ч. 3 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", вбачається, що особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов"язку по утриманню дитини. При задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Виходячи з вищевикладеного та діючи виключно в інтересах дитини, суд вважає за доцільне задовольнити позов Органу опіки та піклування Доманівської райдержадміністрації і позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], та стягувати з неї аліменти на утримання дитини до повноліття. Вказані обставини об'єктивно підтверджуються перевіреними судом матеріалами справи. Суд роз'яснює відповідачу, що відповідно до ст. 168 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. На підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати.

Outcome: approved