Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

28 серпня 2020 року представник заявника адвокат Галкін Олександр Сергійович, який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до Краснолиманського міського суду Донецької області з позовною заявою до Об"єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування (а.с. 1-3). Ухвлою судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 01 вересня 2020 року позовну заяву представника заявника - адвоката Галкіна О.С., який діє в інтересах [PERSON] , було залишено без руху, надано строк для усунення недоліків (а.с. 19). 10 вересня 2020 року на виконання ухвали від 01 вересня 2020 року до суду надійшла уточнена заява представника заявника - адвоката Галкіна Олександра Сергійовича, який діє в інтересах [PERSON] , заінтересована особа: Об"єднана територіальна громада м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем та факту родинних відносин (а.с 22-25). В обґрунтування заявлених вимог представник заявника зазначив, що [INFO] помер син заявниці - [PERSON] , [INFO] . Після його смерті залишилась спадщина, яка складається із земельних ділянок, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Краснолиманської міської ради Донецької області. Заявник [PERSON] є єдиною спадкоємицею після смерті сина - [PERSON] . Однак, 16 липня 2020 року при зверненні до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав заявник отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в зв"язку із пропуском встановленого шестимісячного строку для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а також в зв"язку із відсутністю документів, що підтверджують факт родинних відносин між заявником та спадкодавцем. Заявник позбавлена можливості вирішити дане питання в позасудовому порядку. В зв"язку з чим предстанвик заявника просить встановити факт постійного проживання заявниці зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а також факт родинних відносин між заявницею та спадкодавцем [PERSON] , оскільки встановлення даних фактів необхідно для оформлення спадкових прав. Заявник [PERSON] та її представник Галкін О.С. , належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, представник заявника надав суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав, просив заяву задовольнити, справу розглянути без його участі та без участі заявника, а також просив повернути йому надміру сплачений судовий збір (а.с. 31). Заінтересована особа - представник Лиманської міської ради за довіреністю - Шуляченко І.О., належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, надала суду заяву, в якій проти вимог заявника не заперечувала, просила ухвалити рішення на розсуд суду та справу розглянути без її участі (а.с. 29). Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, дійшов висновку, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] в м. Слов"янськ Донецької області помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданою заявником копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 27 січня 2020 року Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), актовий запис 61 (а.с. 6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки (ріллі) площею 3,239 га, кадастровий номер 1413300000:06:000:0341, та земельної ділянки (пасовища), площею 0,4319 га, кадастровий номер 1413300000:06:000:0796, призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Лиманської (Краснолиманської) міської ради Донецької області, які належали померлому [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 057536, виданого 30 серпня 2004 року на підставі рішення Краснолиманської міської Ради від 31 грудня 2003 року № 4/19-211 (а.с. 10). Відповідно до ст. ст. 1216, 1218, 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Цивільним законодавством України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст 1217 ЦК України). Частиною 1 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 статті 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Лиманської міської ради № 1617 від 23 червня 2020 року (а.с. 8). Заявник [PERSON] на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України фактично прийняла спадщину, оскільки на час її відкриття проживала разом зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , про що 27 січня 2020 рокубув складений відповідний акт (а.с. 9). Отже, заявник [PERSON] є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку, однак при зверненні до нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину постановою приватного нотаріуса Лиманського нотаріального округу Донецької області Семенової І.М. від 16 липня 2020 року їй було відмовлено у зв`язку з пропуском встановленого шестимісячного строку для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а також в зв"язку з відсутністю документів, що підтверджують родинний зв"язок між спадкодавцем та спадкоємцем (а.с. 13). Відповідно дост. 293 ч.1 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод чи інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Для заявниці встановлення вищезазначеного факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, має юридичне значення, оскільки дозволить реалізувати її право на прийняття спадщини, як спадкоємця за законом у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно з частиною 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з пунктом 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом від 03 березня 2004 № 20/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03 березня 2004 року за № 283/8882, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно зістаттею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбаченихКонституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З огляду на положення наведеної норми Закону вбачається, що відсутність реєстрації місця проживання спадкодавця разом з заявником є доказом того, що вона не проживала із спадкоємцем, але сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною 3 статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Судом досліджено наданий заявником акт від 27 січня 2020 року про те, що заявник [PERSON] проживала разом із сином [PERSON] по день його смерті [INFO] , надана йому оцінка та визнана належним та допустимим доказом по справі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст.76 ЦПК України доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин справи, які мають значення для вирішення справи. За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими письмовими доказами, які узгоджуються між собою, за відсутності заперечень заінтересованої особи та відсутності інших спадкоємців, які звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, суд вважає можливим задовольнити вимоги заяви, оскільки заявником доведено факт її постійного проживання зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи, що прийняти спадщину в установленому законом порядку в нотаріальній конторі заявник позбавлена можливості через відмову нотаріуса, суд вважає можливим встановити юридичний факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день його смерті - [INFO] . Щодо вимог заявника [PERSON] про встановлення факту родинних відносин зі спадкодавцем, суд зазначає наступне. Згідно п. 4.1 та п. 4.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Відповідно до ст.12, частини 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. На підтвердження факту родинних відносин заявником надані копія довідки про народження [PERSON] , виданої Відділом запису актів цивільного стану адміністрації Торопецького району Тверської області Російської Федерації за № 83 від 12 травня 2020 року, згідно з якою матір"ю [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Дані, зазначені у вказаній довідці, повністю збігаються з даними, зазначеними у паспорті заявниці серії [NUMBER] , виданому Краснолиманським МВ УМВС України в Донецькій області 11 березня 2002 року (а.с. 5). Враховуючи всі вищенаведені факти в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як між матір"ю та сином відповідно. Згідно п. 1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 №5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку прийняття спадщини, і законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При прийнятті рішення відповідно до ст. 80 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Враховуючи викладене, суд вважає, що факт родинних відносин повністю доведений, бо досліджені в судовому засіданні докази свідчать про те, що [PERSON] є матір"ю [PERSON] , а тому заява представника заявника Галкіна Олександра Сергійовича , який діє в інтереса [PERSON] , підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 235 ЦПК України судові витрати, пов"язані з розглядом справи окремого провадження заявнику не відшкодовуються. Щодо заявленого представником заявника клопотання про повернення йому надміру сплаченого судового збору суд зазначає наступне. При зверненні до суду з позовною заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем, встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування представником заявника був сплачений судовий збір в сумі 1681,00 грн., що підтверджується квитанцією АТ КБ "ПриватБанк" № 2044-4186-4368-4666 від 06 серпня 2020 року (а.с. 4). Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 10 від 17.10.2014 р. "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", подані до суду позовні заяви можуть містити кілька самостійних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору. Так, згідно з положеннями ст. 6 Закону України "Про судовий збір", судовий збір сплачується окремо за кожну позовну вимогу майнового характеру, за кожну позовну вимогу немайнового характеру та окремо за вимогу майнового та немайнового характеру. Якщо пред`явлено позов з кількома майновими або немайновими вимогами, то судовий збір сплачується з кожну вимогу окремо. В позовній заяві представника заявника було заявлено 1 вимога майнового характеру (визнання права власності) та дві вимоги немайнового характеру ( встановлення факту родинних відносин та встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини) (а.с.1-3). Після уточнення позовних вимог представником заявника зазначено лише дві вимоги немайнового характеру ( встановлення факту родинних відносин та встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини) (а.с. 22-25). Згідно п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання заяви у справах окремого провадження, яка подана фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2020 рік" складає 420,40 гривень. Отже, за дві вимоги немайнового характеру представником заявника повинен бути сплачений судовий збір в розмірі 840,80 грн. (420,40 грн. + 420,40 грн.). Оскільки представником заявника судовий збір сплачений в сумі 1681,00 грн., то судовий збір в розмірі 840,20 грн. (1681,00 грн. - 840,80 грн. (420,40 грн. + 420,40 грн.)) є надміру сплачеий. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила. Отже, представнику позивача слд повернути надміру сплачений судовий збір в розмірі 840,20 грн.

Outcome: approved