Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, мотивуючи свої вимоги тим, що вони перебували у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2000 року по 06.10.2015 року, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Відповідач останнім часом не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, у зв"зку з чим позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1500, 00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дітей. У судовому засіданні позивачка [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що він є директором Товариства, але протягом останнього року підприємство господарську діяльність не здійснює, а тому він доходу постійного не має. Крім того, він допомагає в утриманні своїй матері. Допомогу на утримання дітей він надає шляхом придбання продуктів харчування, речей, але не заперечує проти стягнення з нього аліментів у судовому порядку. Проте заперечував проти розміру аліментів, що був визначений позивачкою. На підставі викладеного відповідач просив позовні вимоги задовольнити частково. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов′язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 2000 року по 06.10.2015 року. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. На даний час діти знаходяться на утриманні матері, яка офіційно працює, отримує заробітну плату, середній розмір якої становить 5948, 00 грн., що підтверджується відповідною довідкою. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] є директором ТОВ "Шархан", але на даний час підприємство господарську діяльність не здійснює, що підтверджується відповідними довідками. Враховуючи вимоги діючого законодавства, а також ту обставину, що матеріальна допомога, яку періодично надає відповідач, має мінливий характер, нестабільний розмір, бажання позивачки, щоб відповідач сплачував аліменти в офіційному порядку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів є підставними та обґрунтованими, а тому такими, що підлягають задоволенню. Що стосується розміру аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, то слід зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров′я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров′я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 року передбачено, що згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням вимог діючого законодавства, пояснень сторін, наданих ними письмових доказів, при визначенні розміру аліментів, що підлягає стягненню, суд враховує той факт, що неповнолітні діти перебувають на утримання матері, яка працює, отримує дохід, а також матеріальний стан батька, який має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, оскільки є працездатною особою, має можливість працювати та отримувати дохід. Таким чином, при вирішенні питання щодо розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, судом враховуються вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, обставини справи, а тому суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, зважаючи на те, що відповідач на даний час постійного доходу не має. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" прожитковий мінімум для дитини відповідного віку до 6 років у період з 01 травня по 30 листопада визначений у розмірі 1228, 00 грн., а для дитини віком від 6 до 18 років у цей період - у розмірі 1531, 00 грн. А тому суд вважає, що саме від розміру прожиткового мінімуму суду і слід виходити, визначають розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки, оскільки він є обґрунтованим та відповідає потребам дитини у даному віці, а тому суд приходить до висновку, що на утримання дитини [PERSON] з відповідача повинно бути стягнуто аліменти у розмірі 1500, 00 грн., а на утримання [PERSON] - у розмірі 1200, 00 грн. щомісячно. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551, 20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial