Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

19 березня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому зазначає, що його мати - [PERSON], померла [INFO]. Факт смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області від 03 серпня 2008 року, актовий запис № 41. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки (паю) площею 9,7800 га, розташованої на території Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, право на яку підтверджене Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №701726 від 26 липня 2007 року. Позивач являється сином [PERSON], що підтверджується його свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12 лютого 2014 року, а відтак спадкоємцем першої черги за законом. Але в свідоцтві про народження позивача було допущено помилку, а саме в графі «прізвище, ім»я, по батькові» замість «[PERSON]» було зроблено неправильний запис «[PERSON]», що було зумовлено неправильним перекладом його прізвища з російської на українську мову. Також спадкоємцями після смерті матері позивача [PERSON] являються її онуки: [PERSON] та [PERSON] (діти [PERSON] та [PERSON], сестер позивача - доньок померлої [PERSON], які на час відкриття спадщини померли, і в силу ст. 1266 ЦК України до відповідачів перейшло право на спадкування). 22.02.2014 року позивач звернувся до Оріхівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом, але у видачі Свідоцтва нотаріусом позивачу було відмовлено, оскільки він пропустив визначений законодавством шестимісячний строк для подання заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, крім того у нього відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку, розташовану на території Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області на ім»я [PERSON], що є основною причиною у такій відмові, в зв»язку з чим державним нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.02.2014 р. Строк для подання заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом позивачем було пропущено з тих причин, що спочатку він не міг оговтатися після смерті матері, потім був засуджений та відбував покарання в місцях обмеження волі з 10.07.2009 року по 18.03.2010 року. Після звільнення з місць обмеження волі позивач протягом тривалого часу безрезультатно намагався отримати оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку у своєї племінниці [PERSON] аби мати змогу звернутися до нотаріальної контори. І лише після консультації з юристом позивач все ж таки звернувся до нотаріуса. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами частини другої статті 1221 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. На час відкриття спадщини позивач проживав за адресою: [ADDRESS] без реєстрації, що підтверджується довідкою Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області №266 від 17.03.2014 року. А тому вважається таким, що прийняв спадщину. Позивачу було роз»яснено, що відповідно до розділу 2, глави 10, п.4, п.п.4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №296/5 від 22 лютого 2012 року, видача Свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві. Позивач не має змоги надати оригінал державного акту на право власності на земельну ділянку, що належить [PERSON], оскільки, як йому відомо,оригінал вказаного державного акту знаходиться у його племінниці [PERSON] та остання відмовляється йому його надавати, оскільки бажає усунути позивача від спадкування. Тому, в зв»язку з відсутністю у нього правовстановлюючого документу на земельну ділянку на ім»я померлої, відсутня можливість в оформленні спадщини. Відтак, позивачеві було порекомендовано звернутися до суду, бо іншим способом неможливо захистити своє право на спадщину у вигляді 1/3 частини земельної ділянки (паю) площею 9,7800 га, розташованої на території Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, право на яку підтверджене Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №701726 від 26 липня 2007 року. Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови від 30.05.2008 р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз»яснив, що «у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». Стаття 15 Цивільного кодексу України надає право громадянам України на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, для чого, у відповідності з вимогами ст.16 цього ж Кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів якого є визнання цього права. Оскільки вартість земельної ділянки позивачу невідома, то він змушений сплатити судовий збір виходячи з мінімальної ставки судового збору, визначеного п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір». Позивач прохає суд встановити факт родинних відносин між ним та його матір"ю [PERSON], яка померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області від 03 серпня 2008 року. Також визнати за ним право власності на спадкове майно - 1/3 частину земельної ділянки (паю) площею 9,7800 га, розташованої на території Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, право на яку підтверджене Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №701726 від 26 липня 2007 року. Позивач в судовому засіданні на позові наполягає, прохає його задовольнити в повному обсязі. Відповідачі в судовому засіданні з позовними вимогами згодні, не заперечують проти їх задоволення. Суд, заслухавши Позивача, Відповідачів, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Частиною 1 ст.1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.3 ст.1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як вбачається з повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER] позивач - [PERSON] народився у батьків [PERSON] та [PERSON].(а.с.7). На підставі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Виконкомом Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області мати позивача - [PERSON] померла [INFO].(а.с.9). Постановою державного нотаріуса Оріхівської державної нотаріальної контори №213/02-31 від 25 лютого 2014 року "Про відмову у вчиненні нотаріальної дії" розглянувши заяву [PERSON] про отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачу було відмовлено у його видачі в зв"язку з тим, що спадкоємцем не надано правовстановлюючі документи на земельну ділянку. (а.с.10). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №701726 померла мати позивача - [PERSON] є власником земельної ділянки площею 9,7800 га, розташованої на території Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області.(а.с.12). Відповідно до довідки №266 виданої сільським головою Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області 17 березня 2014 року позивач на день смерті своєї матері [PERSON] був зареєстрований та проживав без реєстрації разом з нею за адресою: [ADDRESS]. Також за вказаною адресою проживали та були зареєстровані онук - [PERSON],1987 року народження, та невістка - [PERSON], 1991 року народження. (а.с.13). Дослідженням копії спадкової справи після смерті [PERSON] було встановлено, що позивач та відповідачі зверталися до державного нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, але як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №213/02-31 від 25 лютого 2014 року [PERSON] було відмовлено та роз"яснено, що ним не було надано правовстановлювальний документ на земельну ділянку.(а.с.38-53). Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови від 30.05.2008 року за №7 "Про судову практику у справах про спадкування", роз"яснив, що "у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження". Відповідно до ст.ст.256, 273 ЦПК України та роз"яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п.1 постанови від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В разі виникнення спору встановлення такого факту судом розглядається в порядку позовного провадження. Тобто, факт того, що прізвище позивача вірно значиться як "[PERSON]" а не "[PERSON]" стверджується його паспортом серії [NUMBER] (а.с.5), карткою платника податків (а.с.6), довідкою про судимість серії ЗАП№06530 (а.с.8). Так як та обставина, що по-різному написане прізвище позивача, спричиняє йому незручності в оформленні права власності на спадкове майно. Крім того, факт рідства між померлою [PERSON] та [PERSON] стверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та довідкою №266 виданої сільським головою Малотокмачанської сільської ради Оріхівського району Запорізької області 17 березня 2014 року. (а.с.7,13), а також поясненнями відповідачів, які підтвердили факт того, що позивач являється сином померлої [PERSON]. Стаття 15 Цивільного кодексу України надає право громадянам України на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, для чого, у відповідності з вимогами ст. 16 цього ж Кодексу, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зважаючи на те, що [PERSON], яка являється матір"ю позивача, померла, заповіту не залишила, [PERSON] є спадкоємцем першої черги, на день смерті проживав разом зі спадкодавцею та вважається таким, що прийняв спадщину після її смерті, інші спадкоємці не заперечують проти прийняття позивачем спадщини, про що свідчать їхні пояснення в судовому засіданні, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved