Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

06.09.2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що понад 27 років 10 місяців перебував в трудових відносинах з відповідачем ДП " СхідГЗК". Під впливом шкідливих факторів, у нього виникли захворювання- хронічне обструктивне захворювання легень першого-другого ступеню (пиловий бронхіт першого-другого ступеню, емфізема легень першого-другого ступеню, група в ЛН першого-другого ступеню. Висновком ДУ " Інститут медицини праці НАМН України" від 03.02.2015 року вказані захворювання були визнані як професійні. Висновком Кіровоградської обласної МСЕК було встановлено 40 % втрати працездатності та третю групу інвалідності. Через професійні захворювання і втрату працездатності він переживає моральні страждання, які пов'язані з постійним болем, не можливістю займатися улюбленими справами, обмеженістю в спілкуванні, потребою медикаментозного догляду, змушений жити на пенсію, неможливістю допомагати рідним по господарству, неможливістю повноцінно спілкуватися з оточуючими, тому вважає, що йому заподіяна моральна шкода, яку він просить стягнути з ДП " СхідГЗК", яку оцінює в 40 000 грн. Представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що саме з причини несвоєчасного з боку ДЗ " СМСЧ" №17 виявлення ранніх ознак гострих та хронічних профзахворювань та рекомендацій щодо можливості продовжувати ним виконувати роботу в умовах небезпечних виробничих факторів і виникли профзахворювання у позивача. Крім того, позивача було звільнено із займаної посади за власним бажанням у зв'язку із виходом на пенсію, отже, твердження його щодо позбавлення права в подальшому реалізовувати себе за улюбленою професією не відповідає дійсності. Дослідивши матеріали справи, вислухавши думку сторін, судом встановлені наступні обставини. Позивач на протязі 27 років 10 місяців працював на ДП "СхідГЗК", 18 червня 2015 року був звільнений за власним бажанням у зв'язку із виходом на пенсію. Відповідно до ст. 153 КЗпП України, забезпечення безпечних та нешкідливих умов праці на всіх підприємствах, установах, організаціях покладається на власника або уповноваженого ним орган. Висновком лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу від 03.02.2015 року захворювання позивача внаслідок роботи в шкідливих умовах праці визнано як професійні захворювання. 06.09.2016 року позивачу висновком огляду бюро Кіровоградської обласної МСЕК було встановлено 40 % втрати працездатності та третю групу інвалідності. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до роз"яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 13 постанови від 31.03.1995 року № 4 " Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди" необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин ( незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров"я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов"язок по відшкодуванню моральної ( немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Відповідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання від 18.03.2015 року причиною професійного захворювання [PERSON] є тривалий термін роботи в особливо шкідливих умовах праці обумовлених технологічним процесом на Смолінській та Новокостянтинівській шахті ДП " Схід ГЗК". Незабезпечення з боку ДЗ " СМСЧ№17 МОЗ України": своєчасного виявлення ранніх ознак гострих і хронічних профзахворювань, несвоєчасне вирішення питання щодо можливості працівника продовжувати роботу в умовах дії шкідливих та небезпечних виробничих факторів і трудового процесу, які в подальшому спричинили профзахворювання працівника. В порушення ст. 6 Закону України " Про охорону праці" [PERSON] не було забезпечено на робочому місці ДП " Східний ГЗК" безпечних умов праці. Позивач переживає постійний фізичний біль і душевні страждання в зв'язку з ушкодженням здоров'я і погіршенням можливостей реалізації своїх звичок і бажань, погіршенням відносин з оточуючими людьми, ним втрачаються звичайні життєві зв'язки на поновлення яких потрібно докладати додаткових зусиль, тому суд вважає, що позивачу заподіянням професійного захворювання заподіяна моральна шкода, обов"язок по відшкодуванню якої необхідно покласти на ДП " Східний гірничо-збагачувальний комбінат" . Враховуючи вимоги розумності і справедливості, глибину фізичних та душевних страждань позивача, погіршення його здібностей і обсяг вимушених змін в житті, враховуючи наявність професійних захворювань та те, що він став інвалідом, на даний час йому протипоказана важка праця, за висновком МСЕК він потребує медичного та санаторного лікування, крім того, постійно відчуває біль, через свій хворобливий стан змушений буде постійно лікуватися, все це призводить до душевних та моральних страждань, тому суд вважає, що сума відшкодування моральної шкоди повинна складати 10 000 грн. Відповідно до ч.1 п.3 ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров"я чи смертю. Так як, позивач за час роботи на ДП "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" отримав професійне захворювання, у зв"язку з несвоєчасним вирішенням питання щодо можливості працівника продовжувати роботу в умовах дії шкідливих та небезпечних виробничих факторів і трудового процесу, які в подальшому спричинили профзахворювання працівника з боку ДЗ " СМСЧ№17 МОЗ України та йому висновком МСЕК встановлено 29.04.2015 року-20 % втрати працездатності, а 06.09.2016 року-40% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності, постійно хворіє, переживає фізичні та моральні страждання, більшу частину свого життя присвятив роботі на даному підприємстві, однак, з даного підприємства звільнився за власним бажанням у зв2язку з виходом на пенсію, тому суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: approved