Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін: АТ КБ "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 18.08.2007 у розмірі 18030,07 грн станом на 25.02.2021, яка складається з: 16639,32 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1390,75 грн - заборгованість за простроченими відсотками; та судові витрати у розмірі 2270,00 гривень (сплачений судовий збір). Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 18.08.2007. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами» складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ "ПриватБанк", які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Отже, з підписанням заяви між сторонами, відповідно до ст. 634 ЦК України, був укладений договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним і містить в собі, в тому числі, умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту на підставі п.п. 3.2, 3.3 договору збільшився до 13500 грн, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Але в процесі користування кредитним рахунком не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку. Таким чином, у порушення п. 6.5 Договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, на даний час продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак, і в позовній заяві, і в окремому клопотанні вказує про те, що в разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення заочного рішення в справі, а також просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.1-2, 45). Відповідач в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, хоча був повідомлений у встановленому законом порядку про день, час та місце розгляду справи, на підтвердження чого в матеріалах справи наявне рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.52), розписка членів сім`ї, з якими він проживає (а.с. 56), та оголошення про виклик, розміщене на офіційному сайті Судової влади України (а.с. 55). Відзив на позов не подавав. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 14.04.2021 відкрито провадження по даній цивільній справі та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження за участю сторін. Разом з позовною заявою від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності, в якому він також не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Такі дії не суперечать вимогам ст. 211 ЦПК України, згідно з якою учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач відзиву, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надав, хоча був повідомлений про розгляд даної справи. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідач особисто клопотань про відкладення судового засідання на адресу суду не направляв, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд за його відсутності. Ухвалою суду від 08.06.2021 постановлено провести заочний розгляд даної справи. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинство більш ефективно. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлявся про місце, день і час судового засідання, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: 18 серпня 2007 року [PERSON] звернувся до АТ КБ "ПриватБанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву [NUMBER] , згідно з якою він погодився, що ця заява разом із умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), а також Тарифами складає між ним та банком кредитно-заставний договір. Він ознайомився і згодний з умовами надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт), які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді. Вищевказаною копією заяви визначені такі умови кредитування: банк надає позичальнику строковий кредит в сумі 3596,40 грн на строк 24 місяці з 18.08.2007 по 18.08.2009 включно, з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,0 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 131,27 грн та єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 599,40 в обмін на зобов`язання позичальника з повернення кредиту, сплати відсотків, винагороди, комісії в зазначені в заяві та умовах надання споживчого кредиту фізичним особам ("Розстрочка") (Стандарт) строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісячно в період сплати, за який приймається період з 20 по 25 число кожного місяця, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 300,85 грн для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з умовами. Для виконання зобов`язань банк відкриває позичальнику рахунок [NUMBER] для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороді та ін. платежам. Згідно п. 4.2 умов, при порушенні позичальником зобов`язань із погашення кредиту, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 15,17 % в місяць, розрахованих від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом. На підставі вказаної заяви відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та кредитну картку "Універсальна" № [NUMBER] від 18.08.2007 (а.с. 14). Згідно з довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на [PERSON] (договір б/н), кредитні ліміти карткового рахунку [NUMBER] за стартом карткового рахунку 18.08.2007, за період 18.08.2007 по 07.09.2020 неодноразово змінювалися (зменшувалися та збільшувалися), востаннє кредитний ліміт становив 13500,00 грн (22.12.2018), після чого 07.09.2020 був зменшений до 0,00 грн (а.с.12). Дані про номери карток, дату їх відкриття та термін дії, отриманих [PERSON] , містяться у довідці, долученій АТ КБ «ПриватБанк», згідно з якою першу картку № [NUMBER] відповідач отримав 18.08.2007 з терміном дії до 05/09, останню - 12.10.2018 з терміном дії до 07/22 (а.с.13). Відповідно до розрахунків заборгованості за договором № б/н від 18.08.2007, укладеним між АТ КБ "ПриватБанк" і [PERSON] , станом на 25.02.2021 останній має заборгованість в розмірі 18030,07 нгн, яка складається з: 16639,32 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 1390,75 грн - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідач вносив кошти, за рахунок яких здійснювалося погашення кредиту, однак не щомісячно, а сум, якими він поповнював рахунок, було недостатньо для погашення заборгованості. Востаннє кошти були внесені клієнтом 30.12.2020 (а.с. 3-5, 6-9, 10-11). Тобто, в процесі користування кредитним рахунком [PERSON] не надавав своєчасно АТ КБ "ПриватБанк" грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що знайшло своє відображення у вказаних розрахунках заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку (а.с. 34-42). В цілому на підтвердження умов надання кредиту відповідачу та порушення зобов`язання ним позивач надав суду заяву IFXRRX07760278 (а.с. 14), витяг з умов та правил надання банківських послуг та наказ банку про затвердження змін в договірну базу по платіжним карткам, договірну базу по споживчому кредитуванню і в депозитні договори (в частині погашення заборгованості за рахунок депозитів) (а.с. 15-20, 21-24), розрахунки заборгованості (а.с. 3-5, 6-9, 10-11), виписку по рахунку (а.с. 34-42) та довідки з інформацією про кредитний ліміт та отримані відповідачем картки (а.с. 12, 13). Між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення в повному обсязі відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Оцінка суду: суд, вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані позивачем на обґрунтування позовних вимог, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, вважає, що даний позов підлягає до задоволення, виходячи з такого. Статтями 1054, 1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. В судовому засіданні встановлено, що відповідач 18.08.2007 підписав заяву позичальника та отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При укладанні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У даному випадку застосування конструкції договору приєднання та його умови розробляв АТ КБ «ПриватБанк». Позивач посилається на те, що умови кредитного договору, укладеного між ним та відповідачем, визначені в заяві та в Умовах та правилах наданнях банківських послуг. При цьому, суд звертає увагу, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме долучений до матеріалів справи витяг з Умов та правил наданнях банківських послуг розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву позичальника. Роздруківка із сайту позивача та посилання на нього належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг, наданий банком витяг з умов не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Оскільки долучені до позовної заяви Умови та правила надання банківських послуг не містять підпису відповідача, а в матеріалах справи відсутні допустимі докази, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів останній, підписуючи заяву від 18.08.2007, тому їх не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору від 18.08.2007. Прийшовши до такого висновку, суд також враховує, що в даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»), а у п. 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийнятій 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН, зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. З огляду на вищевказане, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем, АТ КБ «ПриватБанк» повідомив споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. Таким чином, суд встановив, що основні умови кредитування, на яких [PERSON] був виданий кредит, містяться в описаній вище заяві позичальника, яка підписана ним 18.08.2007 та копія якої знаходиться в матеріалах справи. У ч. 1 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання повинні виконуватись належним сторонами і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. З розрахунків заборгованості за договором встановлено, що відповідач отримував кредитні кошти, однак не надавав їх своєчасно та в повному обсязі банку для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим станом на 25.02.2021 за ним рахується заборгованість, сума та складові якої вказані вище. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України, позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 14-131цс19. З урахуванням викладеного, даючи оцінку вказаним вище розрахункам заборгованості за кредитним договором та заяві позичальника, в якій визначений розмір відсотків за користування кредитними коштами, з яким відповідач погодився, підписавши дану заяву та яка застосовувалася при нарахуванні йому заборгованості, зважаючи на те, що він користувався кредитними коштами на визначених у заяві умовах та вносив проплати з метою погашення, в тому числі нарахованих відсотків, тобто погоджувався з розміром їх нарахування, однак нерегулярно, тобто з порушенням визначених строків, у зв`язку з чим відсотки за користування кредитом як збільшувалися, так і зменшувалися, відповідач неодноразово отримував нові картки та продовжував користуватися ними, фактично частково погашаючи кредит, беручи до уваги, що жодних зауважень щодо нарахованої заборгованості, в тому числі щодо розміру відсотків, від нього до суду не надходило, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 18.08.2007 у розмірі 18030,07 грн, яка складається з: 16639,32 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту та 1390,75 грн - заборгованість за простроченими відсотками (16639,32+1390,75=18030,07). Розподіл судових витрат між сторонами: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить оплату судового збору у розмірі 2270,00 грн, що підтверджується платіжними дорученнями (а.с. 33) та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України (а.с. 48). Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, то згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 2270,00 гривень. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 8, 42 Конституції України, ст.ст. 1, 3, 207, 509, 526, 527, 530, 610, 626, 628, 633, 634, 638, 1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 12, 141 ЦПК України та

Outcome: approved