Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

Представник позивача за довіреністю звернулася до суду з зазначеною позовною заявою шляхом направлення поштою 11.11.2015 року, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача - ПАТ "АЛЬФА-БАНК" заборгованість за кредитним договором № 500953480 від 25.07.2014 року станом на 22.10.2015 року в загальному розмірі 70 705, 45 грн., яка включає заборгованість: за кредитом 46 012,53 грн., за відсотками 7843,33 грн., по комісії 14 449,59 грн. та неустойку у вигляді штрафу 2400 грн.; стягнути витрати по сплаті судового збору в сумі 1218 грн. В обґрунтування предявлених вимог вказує, що 25.07.2014 року між ПАТ "АЛЬФА-БАНК" та відповідачем укладено кредитний договір № 500953480, згідно умов якого позивач зобовязується надати [PERSON] кредит у сумі 46 012,53 грн., а відповідач - повернути наданий кредит, сплатити відсотки за користування ним у сумі, в межах строку та на умовах, передбачених договором та додатком №1 до нього Графіком погашення. Свої зобовязання за кредитним договором № 500953480 від 25.07.2014 року банк виконав належним чином, надавши відповідачу кредит в обумовленому розмірі. Натомість відповідач, в порушення умов вказаного договору, свої зобовязання не виконує, в результаті чого станом на 22.10.2015 року має заборгованість в загальному розмірі 70 705, 45 грн., яку просить суд стягнути з відповідача в примусовому порядку. Представник позивача в судове засідання не зявилася, подавши клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала (а.с.21,22). Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду цивільної справи повідомлений належним чином, проте в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив (а.с.29,31-33). За даних обставин неодноразові неявки відповідача в судове засідання суд розцінює як намір порушення строку розгляду справи, що суперечить вимогам ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 1950 року. Зі згоди представника позивача, яка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на місці постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів в силу ст. 224 ЦПК України. У звязку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.07.2014 року між ПАТ "АЛЬФА-БАНК" як "Банком" та [PERSON] як "Позичальником" укладено кредитний договір № 500953480 (а.с.46), згідно п. п. 2.1-2.3 умов якого позивач надає відповідачу кредит в національній валюті в розмірі 46 012,53 грн. з фіксованою процентною ставкою 15,99 % річних та кінцевою датою повернення 28.07.2019 року, а відповідач зобовязується повернути наданий кредит і сплатити відсотки за користування в сумі, у строки та на умовах, що передбачені договором (а.с.4). Відповідно до п.2.6 умов Договору та Додатку №1 до нього - Графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту, реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг, з урахуванням Договору про внесення змін і доповнень №1 до кредитного договору (а.с.4 зворот, 7) порядок повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів за Договором здійснюється наступним шляхом: повернення кредиту Позичальником здійснюється з 28.02.2015 року щомісячно в термін до 15 числа кожного місяця рівними частинами. Пунктом 17 Кредитного договору визначено черговість погашення заборгованості в такому порядку: прострочені проценти та/або комісія (за їх наявності); прострочена сума кредиту (за її наявності); штраф за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів та/або комісій (за їх наявності); строкові проценти та/або комісії (за наявності); строкове повернення кредиту; дострокове повернення кредиту. Крім того, як визначено п.12 умов договору, нарахування процентів на залишок заборгованості за кредитом здійснюється щомісячно протягом періоду від дня надання кредиту до календарної дати: а) яка визначена сторонами як дата припинення нарахування процентів за користування кредитом 28.07.2019 року, виходячи з 30 днів у місяці та 360 днів у році; або б) фактичного повернення заборгованості за кредитом (а.с.5 зворот). У випадку повного або часткового прострочення сплати щомісячних платежів за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 50 грн. за кожне допущене ним прострочення, що триває від одного до чотирьох календарних днів включно з моменту виникнення прострочення платежу. У випадку, якщо прострочення триває п'ять і більше календарних днів, додатково до визначеного штрафу позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 150 грн. за кожний випадок допущеного прострочення платежу (п.13-б умов Кредитного договору) (а.с.5 зворот). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти. В силу ст.ст.525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, при цьому одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається. ПАТ "АЛЬФА-БАНК" свої зобов'язання за Кредитним договором № 500953480 від 25.07.2014 року виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит для власних потреб шляхом його безготівкового перерахування згідно п.2.4. умов Договору для погашення заборгованості за кредитним договором № 500405298 від 21.08.2013 року на рахунок № 29099500405298, відкритий в ПАТ "АЛЬФА-БАНК" суми грошових коштів в розмірі 46012,53 грн. (а.с.4). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав та обов'язків сторін, на боржника покладено цивільно-правовий обов'язок з повернення отриманих кредитних коштів, якому відповідає право вимоги кредитора (ч.1 ст.509 ЦК України) вимагати їх повернення. Відповідно до п.15 Кредитного договору, банк має право у будь-якому разі вимагати, у тому числі в судовому порядку, дострокового виконання всіх зобов'язань позичальника за договором у випадку прострочення більше ніж на один місяць терміну сплати обов'язкового платежу за кредитом, а також у випадках вчинення позичальником інших істотних умов договору. В порушення умов договору, ст.1054 ЦК України [PERSON] свої зобовязання належним чином не виконав, що підтверджується випискою по особовому рахунку (а.с.13), відповідно до якої за період користування кредитом з 25.07.2014 року (момент його отримання) до 22.10.2015 року (дати проведення банком розрахунку заборгованості) в рахунок погашення кредиту [PERSON] внесено всього 3125,88 грн. (1 325,88 + 1800 = 3125,88), з яких 28.07.2014 року 1 325,88 грн., 29.08.2014 року 1800 грн., що зараховані банком в порядку визначеної умовами п.17 кредитного договору (а.с.5 зворот) черговості погашення заборгованості: 1 226,24 грн. за відсотками, 1899,64 грн. за комісією за обслуговування кредиту (а.с.12). В результаті неналежного виконання [PERSON] своїх кредитних зобовязань, станом на 22.10.2015 року він має заборгованість в загальному розмірі 70 705, 45 грн., яка включає заборгованість: за кредитом 46 012,53 грн., за відсотками 7843,33 грн., по комісії 14 449,59 грн. та неустойку у вигляді штрафу 2400 грн., що підтверджується розрахунком (а.с.12). З метою досудового врегулювання виниклого між сторонами спору, на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача за вих. № 90792-102 від 26.10.2015 року позивачем направлено вимогу про дострокове повернення кредиту з визначенням розміру грошових вимог до [PERSON], які підлягають виконанню (а.с.14, 15-16). Однак, звернення позивача до відповідача не призвело до бажаних результатів, відповідач взяті на себе зобовязання не виконує, заборгованість, яку просить позивач стягнути, до теперішнього часу не погашено. Отже, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань, у випадку допущення сторонами порушень умов їх виконання, на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення їх виконання. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму. При цьому, як акцентує увагу Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.29 Постанови Пленуму № 5 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин" (із змінами та доповненнями) передбачене ст.1050 ЦК України право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту є самостійним. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом (ч.1 ст. 611 ЦК України). Виходячи зі змісту ст. ст. 546, 548, 549 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобовязання. Отже, у звязку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов'язань, визначений п.13-б кредитного договору розмір штрафу як спеціального заходу захисту майнових інтересів кредитора на випадок порушення зобов'язань боржником, виходячи з систематичності допущення боржником порушень протягом 12 місяців з 28.10.2014 року по 22.10.2015 року, що передували зверненню Банку до суду, заявлений позивачем та визначений в Розрахунку розмір нарахованої неустойки - штрафу в сумі 2400 грн., відповідно по 200 грн. за кожен місяць, суд вважає обґрунтованим та справедливим, що узгоджується з висновками Конституційного Суду України в Рішенні від 11.07.2013 року № 7-рп/2013 року. Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, враховуючи правильність розрахунку заборгованості, доведеність неналежного виконання [PERSON] кредитно-договірних зобовязань, обґрунтованість розміру заявлених грошових вимог у взаємозв'язку з доказами, що їх підтверджують, суд дійшов висновку про те, що допущене відповідачем порушення умов Кредитного договору № 500953480 від 25.07.2014 року є істотним, а тому з [PERSON] на користь позивача ПАТ «АЛЬФА БАНК» підлягає стягненню сума заборгованості за вказаним вище договором станом на 22.10.2015 року в загальному розмірі 70 705, 45 грн., яка включає заборгованість: за кредитом 46 012,53 грн., за відсотками 7843,33 грн., по комісії 14 449,59 грн. та неустойку у вигляді штрафу 2400 грн. Оцінюючи наданий позивачем розрахунок заборгованості (а.с.12), в якому визначено розмір неустойки у вигляді штрафу в сумі 2600 грн., вирішуючи спір в межах заявлених позивачем вимог згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача штрафу в розмірі саме 2400 грн., як заявлено ПАТ «АЛЬФА-БАНК» в позові. Враховуючи задоволення позовних вимог в повному обсязі, в силу ч.1 ст.79, ч.1 ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору в сумі 1218 грн. (а.с.3).

Outcome: approved