Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

До Волноваського районного суду Донецької області звернувся позивач [PERSON] з позовом про визначення місця проживання дитини, позовні вимоги обґрунтовує тим, що 12.07.2009 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] В період спільного проживання в них народився син [PERSON] [INFO]. На підставі рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 15.01.2014 року шлюб між ними розірваний. За усною домовленістю сторін, син залишився проживати сумісно із матір"ю [PERSON] До 08.10.2015 року син проживав разом із матір"ю, доки вона не виїхала за кордон 11.10.2015 року за туристичною візою. 08.10.2015 року мати [PERSON] - [PERSON], яка є бабусею сина передала його позивачу. Починаючи з 08.10.2015 року син [PERSON] фактично проживає з позивачем в [ADDRESS] та знаходиться на його утриманні. Позивач має на праві приватної власності квартиру за адресою: [ADDRESS]., загальною площею 60,2 кв.м., яка розподіляється на 2 (дві) окремі кімнати (одна кімната дитяча для сина [PERSON], одна кімната для позивача), де він зараз здійснюю ремонтні роботи і має намір переїхати в майбутньому. Відповідачака із сином не проживає, спілкується лише за допомогою програмного забезпечення інтернет-телефонії Skype, про дату та час свого повернення до України повідомити не може, ігнорує своїми обов"язками щодо догляду за дитиною. Син до п"яти років тобто до [INFO] потребував індивідуального домашнього догляду, бо часто хворів простудними захворюваннями. Незважаючи на те, що син потребував догляду, мати знехтувала інтересами дитини, та перед усім поставила особисті інтереси вище ніж інтереси та потреби дитини. Оскільки натепер єдиним з батьків, що знаходиться на території України являється позивач, син [PERSON], з огляду на те, що вже більше року фактично проживає разом з позивачем, мати його перебуває за кордоном і термін її повернення досі є невирішиним, а також він як батько і натепер і в майбутноьму має намір і надалі виховувати дитину, піклуватися його здоров"єм, її фізичний, духовний та моральний рохзвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя, забезпечення дитини правом на належне батьківське виховання, що й стало підставою звернення до суду. Просе суд визначити місце проживання дитини [PERSON], [INFO] розм з ним. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Представник позивача на позові наполягав. Третя особа, представник органа опіки та піклування Вугледасрської міської ради в судове засідання не з'явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутність. Відповідач до судового засідання не з'явилась, але була повідомлена про день та час слухання справи належним чином, заяви про перенесення засідання від неї не надійшло. Вислухавши осіб, що приймали участь у судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбу з 12.07.2009 року. В період спільного проживання в них народився син [PERSON] [INFO]. На підставі рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 15.01.2014 року шлюб між ними розірваний. На данний час між сторонами виник спір з приводу визначення місця проживання малолітньої дитини. Згідно ст.152 Сімейного кодексу України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Згідно ст.154 Сімейного кодексу України, батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Згідно ст.155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст.157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Відповідно до п. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла 10 років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місце знаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Cудом встановлено, що на час розгляду справи дитині сторін виповнилось п"ять років. З наданих суду позивачем доказів встановлено, що позивач працює та отримує заробітну плату, розмір якої за останні шість місяців складає 34 956,22 грн., що підтверджується довідкою про доходи (а.с.8). За місцем роботи та проживанням позивач характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою (а.с. 38-39). Також позивач забезпечений житлом. Відповідно до акту обстеження матеріально побутових умов встановлено, що позивач проживає в квартирі [ADDRESS]. В квартирі створені необхідні умови для проживання малолітньої дитини, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов (а.с11.) Згідно розписки [PERSON] від 18.11.2015 року вона добровільно передала внука [PERSON] його батьку [PERSON].(а.с.24). Факт сумісного проживання [PERSON] з батьком підтверджується актами ОСББ «Веста Вугледар» від 13.11.2015р., 16.03.2015р., 24.04.2016р, 18.08.2016р. (а.с.15-20). Дитина, на теперішній час, регулярно відвідує Дошкільний навчальний заклад комбінованого типу №2 Вугледарської міської ради Донецької області «Золота рибка» (а.с.22), добре харчується, є соціально адаптованим, перебуває в сприятливих умовах для фізичного та психічного розвитку, що підтверджує характеристика з дитячого садочку(а.с.28). Як вбачається із протоколу ЛКК КЗ "ВЦПМСД" № 500/1 від 27.05.2015 року [PERSON] потребував індивідуального домашнього догляду до 5 років, тобто до [INFO], бо часто хворів простудними захворюваннями.(а.с.53). Мати дитини, [PERSON],[INFO], зареєстрована за адресою : [ADDRESS], але з жовтня 2015 року проживає за адресою [ADDRESS], що вбачається з рішення виконавчого комітету Вугледарської міської ради.(а.с.51). Із заяви яку відповідач надіслала до суду 26.12.2016 року вбачається, що постійне її місце проживання [ADDRESS].(а.с.49). Згідно рішення органу опіки та піклування Вугледарської міської ради Донецької області№ 299 від 21.09.2016 року щодо визначення місця проживання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] можливо та доцільно проживання дитини з батьком, оскільки є необхідні умови для проживання та розвитку дитини..(а.с.51). Оцінюючи надані сторонами докази по справі, виходячи з пояснень позивача, представника позивача та з метою захисту інтересів малолітньої дитини суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визначити місце проживання [PERSON] разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Так як дитина в даний час проживає з батьком, який турбується про неї. Вік дитини на думку суду дозволяє спільне проживання з батьком, так як такому віці дитина вже не потребує постійного нагляду матері. Крім того судом встановлено, що мати дитини з 08.10.2015 року перебуває за кордоном і термін її повернення досі є невирішеним. Тому проживання дитини з батьком на даний період на думку суду є більш доцільним та відповідатиме інтересам дитини, чим проживання його з матір'ю. Суд вважає, що при налагоджені свого побуту та матеріального стану, зміні ставлення до виховання дитини відповідачка має право ставити питання про повернення їй дитини. Так як позовні вимоги позивача задоволені, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає, що з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в сумі 551 грн. 20 коп., за сплачений судовий збір. На основі ст.160, 161 СК України,

Outcome: approved