Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-30 00:00:00

18 жовтня 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» звернулося до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу в сумі 94 229, 15 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 23 березня 2010 року між ТОВ «Авто Просто» та [PERSON] в рамках створеної позивачем в Україні системи надання послуг з придбання автомобілів «Авто Так» було укладено угоду № 312964 та підписано додатки № 1 та 2 до неї, які є невід`ємними частинами угоди. З 09.01.2012 року послуги, що надаються ТОВ «Авто Просто», а саме: адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах, врегульовані Законом України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг». При виконанні умов угод, укладених з учасниками в рамках системи Авто Так, позивач надає учасникам послуги, спрямовані на придбання ними автомобіля на основі системи "Авто Так". Ці послуги полягають у формуванні груп учасників, організації і проведенні в групах Асигнаційних актів, а також інших послуг, передбачених угодою, які гарантують придбання автомобіля кожним учасником системи Авто Так. Угоду між ТОВ «Авто Просто» і [PERSON] було укладено з метою придбання останнім автомобіля ВАЗ 210994. На асигнаційному акті від 27.05.2010 р. [PERSON] було надано право на отримання автомобіля ВАЗ 210994. 27.06.2010 р. [PERSON] отримав автомобіль ВАЗ 210994, кузов № [NUMBER] , 2010 року випуску, д. н. з. [NUMBER] . Після отримання автомобіля [PERSON] скористався наданим йому п. 3.2 ст. 3 Додатку № 2 до угоди № 312964 правом і звернувся до ТОВ «Авто Просто» з заявою про повернення йому оригінального Графіку внесків шляхом розподілення сплачених Авансових внесків на усі наступні Повні внески в метою пропорційного зменшення їх розміру. Станом на вересень 2011 року [PERSON] було сплачено 17 Повних внесків, відповідно, до закінчення Графіка внесків [PERSON] залишалося 103 Повних внесків, а також було сплачено 42 Авансових внесків. Внаслідок розподілення 42-х Авансових внесків на 103 повних внесків, що залишалися згідно Графіка внесків [PERSON] , всі наступні Повні внески були зменшені на 40, 7766 % (42 Авансовий внесок / 103 внески х 100 %), і, відповідно, склали 59, 2233 % від Повного внеску, розмір якого визначено відповідно до умов угоди (100% - 40, 7766 % = 59, 2233 %). Відповідно розмір Адміністративних витрат [PERSON] після отримання автомобіля та здійснення процедури розподілення Авансових внесків складає: 0, 38 % = (59, 2233 % / 100) = 0, 225 % від Ціни автомобіля у поточному місяці. [PERSON] зобов`язався оплатити стовідсоткову вартість автомобіля (100 % Ціни автомобіля) та вартість наданих йому послуг шляхом сплати 120 щомісячних Повних внесків (стаття 5 угоди № 312694). 14.06.2010 р. між ТОВ «Авто Просто», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки, за яким вони зобов`язалися відповідати як боржники перед кредитором (позивачем) у разі невиконання зобов`язань [PERSON] за угодою. [PERSON] протягом квітня 2010 - листопада 2014 року сплачував щомісячні внески, систематично порушуючи умови угоди щодо повноти та періодичності сплати щомісячних внесків. З грудня 2014 року [PERSON] припинив сплачувати внески. Неодноразові листи та телефонні звернення до [PERSON] та [PERSON] результату не дали. Загальний розмір заборгованості відповідачів складає 94 229, 15 грн, з яких: Чисті внески - 61 320, 99 грн., що складає 32, 2064 % від Ціни автомобіля (190 400, 00 грн. х 32, 2064 %), Внески в оплату послуг - 32 908, 16 грн. (190 400, 00 грн. х 0, 225 % + 20 % ПДВ) х 64 внесків. Прохало стягнути суму заборгованості з відповідачів солідарно. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 05 листопада 2018 року за позовом відкрито провадження про розгляд справи у спрощеному порядку. 25 січня 2019 року на адресу Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшов зустрічний позов [PERSON] до ТОВ «Авто Просто», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - [PERSON] , [PERSON] , про захист прав споживача. В обґрунтування позовних вимог за зустрічним позовом [PERSON] посилається на те, що не визнає позовні вимоги за первісним позовом. Угода № 312694 від 23.03.2010 р., укладена між ним і ТОВ «Авто Просто», є змішаним договором, умови якого передбачають фінансовий лізинг та надання послуг, стороною якого є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. За таких обставин, стверджує, на зазначену Угоду № 312694 від 23.03.2010 р. поширюються положення Закону України «Про захист прав споживачів». Зі змісту Угоди № 312694 від 23.03.2010 р. та додатків до неї вбачається, що даний правочин по своїй суті спрямований на захист інтересів лише ТОВ «Авто Просто» і на звуження відповідальності останнього, що свідчить про суттєвий дисбаланс між правами та обов`язками сторін Угоди. Зокрема, умови Угоди щодо здійснення розрахунку щомісячного внеску, виходячи із так званої поточної вартості автомобіля, яка на даний час становить 190 400 грн., є несправедливими та неприйнятними, виходячи з норм Закону України "Про захист прав споживача", оскільки порушують права [PERSON] як споживача послуг. Угода та додатки до неї укладені з порушення вимог ч. ч. 1, 3 ст. 203 ЦК України, остання не відповідає вимогам ст. ст. 18, 19 Закону України "Про захист прав споживачів", якою забороняється здійснення нечесної підприємницької діяльності, яка вводить в оману, зокрема, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, та є односторонньою, оскільки передбачає переважно права ТОВ "Авто Просто" без будь-яких обов`язків для останнього, а відповідальність за невиконання Угоди несе виключно учасник програми, права якого носять декларативний характер. Спірна Угода не містить істотної умови договору - ціни фінансової послуги, що позбавило його як учасника прийняти осмислене та свідоме рішення щодо даної фінансової послуги. Зазначені обставини, вважає, свідчать про невідповідність Угоди № 312694 від 23.03.2010 р. та додатків до неї вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», що є підставою визнання останньої недійсною. На момент укладання Угоди № 312694 від 23.03.2010 р. адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах не було зазначено у Законі України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» як фінансову послугу. Однак відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 34 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" (в редакції на момент укладення спірної Угоди)діяльність ТОВ "Авто Просто" (яка становить предмет спірної Угоди) була пов`язана з наданням фінансових послуг, що передбачали пряме залучення фінансових активів від фізичних осіб, які могли здійснюватися фінансовими установами лише після отримання відповідної ліцензії. Отже, станом на момент укладення Угоди № 312694 від 23.03.2010 р. ТОВ "Авто Просто" не належала до фінансової установи, однак, уклавши та виконуючи Угоду, в даному випадку здійснювала діяльність, що передбачала пряме залучення фінансових активів від фізичних осіб, тобто надавала фінансові послуги, що потребувала наявності відповідної ліцензії. На момент укладання Угоди № 312694 від 23.03.2010 р. ТОВ "Авто Просто" ліцензією не володіло та відповідно не мало права укладати Угоду, яка за своєю суттю є угодою з надання фінансових послуг. Угода № 312694 від 23.03.2010 р., укладена між ТОВ «Авто Просто» і ним, яка за своїм змістом є договором фінансового лізингу, нотаріально не посвідчувалася. Недодержання вимоги про нотаріального посвідчення договору фінансового лізингу є самостійною та достатньою підставою для визнання договору недійсним. За викладених обставин прохав визнати недійсною Угоду № 312694 від 23.03.2010 р. та додатки до неї, а також договір застави від 25 червня 2010 р., як похідний від основного зобов`язання. Ухвалою суду від 28 липня 2020 року об`єднані в одне провадження цивільні позови товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу і [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» захист прав споживача. Ухвалою суду від 20 січня 2021 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом ТОВ «Авто Просто» - Нагорний А.Є. підтримав позовні вимоги, вимоги [PERSON] за зустрічним позовом не визнав повністю. Відповідачі за первісним позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом [PERSON] адвокат Кириченко Г.В. заявила, що [PERSON] повністю не визнає позовні вимоги ТОВ «Авто Просто», підтримує свої вимоги за зустрічним позовом. Письмовими заявами на адресу суду представник [PERSON] прохала суд застосувати позовну давність до вимог ТОВ «Авто Просто» за первісним позовом, також визнати поважними причини пропуску [PERSON] строку звернення до суду з вимогами про визнання недійсною угоди № 312694 від 23.03.2010 р. та додатків до неї та визнання недійсним договору застави від 25.06.2010 р., укладеного між ТОВ «Авто Просто» і [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою В.М. 25 червня 2010 р. за реєстр. № 4507, та захистити право позивача за зустрічним позовом, задовольнивши такий позов, відмовити в первісному позові повністю. Представник відповідача [PERSON] адвокат Гонтар В.М. заявив, що [PERSON] повністю не визнає позовні вимоги ТОВ «Авто Просто», у своєму відзиві на позов та письмовою заявою прохав суд застосувати до вимог ТОВ «Ато Просто» позовну давність та відмовити в позові повністю, проти задоволення зустрічного позову не заперечував. Відповідач [PERSON] своїх відзиву та заперечень на первісний та зустрічний позов не надав, свого представника до суду не направив, судові документи, які надсилались на його адресу поштою йому вручені належним чином. Суд, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку, вважає, що первісний позов ТОВ «Авто Просто» і зустрічний позов [PERSON] не підлягають задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що 23 березня 2010 року між [PERSON] та ТОВ «Авто Просто» було укладено угоду № 312694, предметом якої є надання відповідачу [PERSON] , як учаснику системи «Авто Так», послуг, спрямованих на придбання автомобіля. Угода укладена шляхом підписання сторонами угоди, додатку № 1 та додатку № 2, які є невід`ємними частинами угоди. ТОВ «Авто Просто» зобов`язалося надавати учаснику системи наступні послуги в порядку та строки, визначені угодою: включення учасника до системи «Авто Так» шляхом підписання цієї угоди; формування груп учасників для придбання автомобіля та включення учасника до цієї групи; організація та створення умов для придбання автомобілів учасниками системи; здійснення оплати автомобіля Виробнику, Імпортеру чи Дистриб`ютору за рахунок коштів, сплачених учасниками на умовах угоди; забезпечення отримання автомобіля учасником системи згідно з умовами угоди; здійснення адміністративних процедур, необхідних для передачі автомобіля учаснику системи, який одержав право на отримання автомобіля; формування фонду для повернення коштів; приймання та перерахування страхових платежів відповідній страховій компанії; адміністрування групи, до складу якої входить учасник системи, протягом всього строку її існування тощо. Умовами угоди № 312694 від 23 березня 2010 року передбачені обов`язки відповідача [PERSON] як учасника групи, зокрема, сплатити вступний внесок при укладанні угоди; сплатити плату за право на отримання автомобіля при наданні такого права; щомісячно сплачувати повні внески; сплачувати внески зі страхування автомобіля після отримання автомобіля; отримати автомобіль за умови виконання зобов`язань, встановлених угодою; підписати відповідний двосторонній акт, що свідчить про виконання зобов`язань за угодою тощо. Додатком № 1 до Угоди № 312694 від 23 березня 2010 року визначена марка та модель автомобіля - ВАЗ 210994, його ціна - 58 600, 00 грн., розмір плати за послуги, пов`язані з вступом до системи - 2 109, 60 грн., щомісячний цілий чистий внесок - 0,8333 %, щомісячний внесок в оплату послуг - 0, 38 %, щомісячний внесок в оплату страхового платежу - 0, 065 %, розмір плати за послуги, пов`язані із видачею автомобіля 3,0 %. Графіком внесків визначено проведення погашення шляхом внесення 120 внесків. Додатком № 2 до угоди № 312694 від 23 березня 2010 року визначені правила функціонування системи придбання товарів в групах «Авто Так» та терміни, що використовуються в угоді. 14 червня 2010 року між ТОВ «Авто Просто» і відповідачами [PERSON] , [PERSON] був укладений договір поруки, посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою В.М. за реєстр. № 4234. За умовами зазначеного договору поруки [PERSON] і [PERSON] зобов`язалися відповідати перед ТОВ «Авто Просто» в повному обсязі як солідарні боржники за виконання [PERSON] зобов`язань, що виникають з Угоди № 312694 від 23.03.2010 р., Додатків до неї № 1 і № 2 від 23.03.2010 р., Додатку до неї № 3 від 27.05.2010 р. Після укладення угоди № 312694 від 23 березня 2010 року відповідач [PERSON] сплачував внески в оплату вартості авто, адмінвитрати (із ПДВ), внески із страхування життя, інші платежі, що підтверджується Розрахунком платежів [PERSON] за Угодою № 312694, та не заперечувалося відповідачем [PERSON] . За умовами договору № 414308-L00504 від 22 червня 2010 року, укладеного між ТОВ «Авто-Технологія» (продавець), ТОВ «Авто -Просто» (платник) і [PERSON] (отримувач), ТОВ «Авто-Технологія» зобов`язалося на умовах EXW (Інкотермс 2000) зі 100%-вій передоплаті передати у власність [PERSON] автомобіль, наведений у Додатку № 1 до цього договору, вартістю 63 730, 00 грн, ТОВ «Авто Просто» зобов`язалося оплатити такий автомобіль. 25 червня 2010 року відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого Комсомольським ВРЕР, за [PERSON] був зареєстрований автомобіль ВАЗ, моделі 210994-20, об`єм двигуна 1596, шасі (кузов, рама) [NUMBER] , 2010 року випуску, колір сірий, реєстраційний номер [NUMBER] . Того ж дня, 25 червня 2010 року, між ТОВ «Авто Просто» і [PERSON] з метою забезпечення виконання останнім своїх зобов`язань, передбачених угодою № 312694 від 23 березня 2010 року та додатками № 1, 2 від 23 березня 2010 року та додатком № 3 від 27 травня 2010 року, було укладено договір застави, предметом якої є вищевказаний автомобіль ВАЗ 210994-20. Зазначений договір застави 25 червня 2010 року був посвідчений приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Ганночкою В.М. за реєстр. № 4507. 17 серпня 2011 року [PERSON] звернувся до ТОВ «Авто Просто» із заявою, в якій прохав розподілити сплачені ним раніше авансові внески на подальший графік платежів з 01 вересня 2011 року. Згідно п. 3.2 ст. 3 Додатку № 2 до угоди № 312964 розмір Авансових внесків розраховується відповідно до Поточної ціни автомобіля, дійсної на момент оплати. Сплачені Авансові внески використовуються для послідового скасування Повних внесків за Графіком внесків у зворотному порядку, починаючи з останнього Повного внеску. Після того, як Учасник набуде Право на отримання Автомобіля через один з механізмів, передбачених Угодою, він може одноразово письмово звернутися з проханням повернути його первісний Графік внесків, і розподілити сплачені Авансові внески на всі наступні Повні внески з метою пропорційного зменшення розміру внесків, які залишаються до завершення Графіку внесків. У разі отримання АВТО ПРОСТО такого звернення, за згодою останнього, Учаснику буде письмово повідомлено про застосування передбаченого цим пунктом механізму. Як вбачається з Розрахунку платежів [PERSON] за Угодою № 312694, станом на вересень 2011 року [PERSON] сплатив 17 Повних внесків і 42 Авансових внесків. На підставі заяви [PERSON] від 17 серпня 2011 року ТОВ «Авто Просто» розподілило сплачені останнім 42 Авансові внески на 103 повних внесків, що залишалися згідно Графіка внесків, внаслідок чого всі наступні Повні внески [PERSON] були зменшені на 40, 7766 % (42 Авансових внески / 103 внески х 100 %), і, відповідно склали 59, 2233 % від Повного внеску, розмір якого був визначений відповідно до умов Угоди (100% - 40, 7766 % = 59, 2233 %). Відповідно, після отримання автомобіля та здійснення процедури розподілення Авансових внесків розмір Адміністративних витрат [PERSON] замість 0, 38 % від ціни автомобіля ТОВ «Авто Просто» визначило у розмірі 0, 225 % від ціни автомобіля у поточному місяці: 0, 38 % х (59, 2233 % : 100) = 0, 225 % від Ціни автомобіля у поточному місяці. Листом від 25.04.2012 р. № 105 ТОВ «Авто-Технологія» повідомило ТОВ «Авто Просто» про припиненням з січня 2012 року ЗАТ «ЗАЗ» виробництва автомобіля LADA 21099. Відповідно до пункту 9.6 статті 9 Додатку № 2 до Угоди № 312694 від 23 березня 2010 р. зміна або припинення випуску та/або продажу та/або імпортування базової комплектності моделі Автомобіля (модифікації), зазначеної у Додатку № 1, не є підставою для застосування положень цієї статті. В цьому випадку для розрахунку Повних внесків за Угодою буде застосовано Поточну ціну Моделі (модифікації) Автомобіля, вказаного у Додатку № 1, яка буде найдешевшою, найширшого вжитку з найменшим числом споживчих властивостей та буде визначена базовою комплектністю моделі Автомобіля у певний період строку дії Угоди. Згідно Розділу 1 Додатку № 2 до угоди № 312694: Поточна ціна автомобіля це ціна Автомобіля, яка встановлюється Виробником та/або Імпортером та/або Дистриб`ютором в останній робочий день кожного місяця та є основою для розрахунку розміру складових Повних внесків та інших платежів, передбачених Угодою; Виробник/Імпортер/Дистриб`ютор/Постачальник це підприємство, з яким "Авто Просто" укладено угоду на постачання Автомобілів Учасникам АвтоТак. З розрахунку платежів [PERSON] за угодою № 312694 вбачається, що при розрахунку платежів за угодою, ТОВ «Авто Просто» виходило з наступної ціни автомобіля: з 21.04.2010 р. по 28.09.2010 р. - 62 900, 00 грн., з 29.09.2010 р. по 16.02.2011 р. - 59 750, 00 грн., з 17.02.2011 р. по 27.03.2011 р. - 60 350, 00 грн., з 28.03.2011 р. по 26.04.2011 р. - 62 130, 00 грн., з 27.04.2011 р. по 22.01.2012 р. - 64 200, 00 грн., з 23.01.2012 р. по 26.03.2012 р. - 64 950, 00 грн., з 27.03.2012 р. по 22.05.2012 р. - 63 360, 00 грн., з 23.05.2012 р. по 29.07.2012 р. - 63 040, 00 грн., з 30.07.2012 р. по 16.08.2012 р. - 64 616, 00 грн., з 17.08.2012 р. по 17.03.2013 р. - 59 900, 00 грн., з 18.03.2013 р. по 22.04.2013 р. - 61 900, 00 грн., з 23.04.2013 р. по 11.02.2014 р. - 57 900, 00 грн., з 12.02.2014 р. по 24.03.2014 р. - 71 000, 00 грн., з 25.03.2014 р. по 23.04.2014 р. - 73 700, 00 грн., з 24.04.2014 р. по 16.05.2014 р. - 83 650, 00 грн., з 17.05.2014 р. по 25.08.2014 р. - 82 600, 00 грн., з 26.08.2014 р. по 12.10.2014 р. - 91 000, 00 грн., з 13.10.2014 р. по 16.11.2014 р. - 98 000, 00 грн., з 17.11.2014 р. - 102 510, 00 грн. В підтвердження застосованих у розрахунках платежів [PERSON] значень Поточної ціни Автомобіля ТОВ «Авто Просто» надані суду копії реєстрів роздрібних цін ТОВ «Авто - Технологія», філії «АвтоЗАЗ-сервіс», ПрАТ «Одеса-Авто». Так, відповідно до затвердженого генеральним директором ТОВ «Авто- Технологія» реєстру рекомендованих роздрібних цін № 3/2012 на автомобіля LADA/ВАЗ для ТОВ «Авто Просто», який вводиться в дію з 31.03.2012 р., рекомендована роздрібна вартість автомобіля LADA/ВАЗ - 210994 «металік», 2011 року випуску, складає 63 360, 00 грн. (у тому числі, 10 560, 00 грн. ПДВ). Реєстр не містить дати затвердження. Відповідно до затвердженого генеральним директором філії «АвтоЗАЗ-сервіс» реєстру № 90 (Ф) ДК/01.07.12 рекомендованих роздрібних цін на автомобілі ЗАЗ 2012 року випуску для ТОВ «Авто Просто» з 01.07.2012 р. рекомендована роздрібна вартість автомобіля ЗАЗ/Сенс конфігурації D4LE50059 модифікації TF698K20 складає 63 040, 00 грн. (у тому числі, 10 506, 67 грн. ПДВ). Реєстр не містить дати затвердження. Відповідно до затвердженого генеральним директором ПрАТ «Одеса-Авто» реєстру № 28092018/1 роздрібних цін на автомобілі для клієнтів "Авто Просто" та АІСЕ-Україна роздрібна вартість автомобіля ZAZ/Sens модифікації TF698K20, 2017 року випуску, складає 190 400, 00 грн. (у тому числі, 31 733, 33 грн. ПДВ). Реєстр містить позначку про дійсність станом на 28.09.2018 р., і не містить дати затвердження. При розрахунку суми заборгованості відповідачів станом на день звернення до суду позивач ТОВ «Авто Просто» посилається саме на реєстр № 28092018/1 роздрібних цін на автомобілі для клієнтів "Авто Просто" та АІСЕ-Україна, відповідно до якого Поточна ціна Автомобіля визначена у розмірі роздрібної вартості автомобіля ZAZ/Sens модифікації TF698K20, 2017 року випуску, яка станом на жовтень 2018 року складає 190 400, 00 грн. (у тому числі, 31 733, 33 грн. ПДВ). На виконання Угоди № 312694 від 23 березня 2010 року було сплачено в цілому в оплату Чистих внесків 67, 7936 % зі 100 % ціни автомобіля та 56 внесків в оплату послуг товариства, відповідно розмір боргу [PERSON] станом на жовтень 2018 року складає 32, 2064 % від ціни автомобіля, актуальної у жовтні 2018 року, та 64 (сімдесят три) внески в оплату послуг позивача. ТОВ «Авто Просто» заявлені вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості у сумі 94 229, 15 грн., з яких: Чисті внески - 61 320, 99 грн., що складає 32, 2064 % від ціни автомобіля ЗАЗ Sens станом на жовтень 2018 року (190 400, 00 грн. х 32, 2064 %), Внески в оплату послуг - 32 908, 16 грн. (190 400, 00 грн. х 0, 225 % + 20 % ПДВ) х 64 внески). Суд вважає, що вимоги ТОВ «Авто Просто» про стягнення з відповідачів боргу підлягають до задоволення в повному обсязі. В той час, представник [PERSON] адвокат Кириченко Г.В. і представник [PERSON] адвокат Гонтар В.М. заявили про застосування позовної давності до вимог ТОВ «Авто Просто» за первісним позовом. Згідно ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до положень статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Суд вважає обґрунтованою заяву представника [PERSON] про застосування позовної давності до вимог ТОВ «Авто Просто». Відповідно до розділу 1 «Визначення термінів» Додатку № 2 до угоди № 312694 від 23 березня 2010 року («Правила функціонування системи придбання в групах АВТОТАК») Повний внесок це щомісячний платіж, який складається з суми чистого внеску, щомісячного внеску в оплату послуг та щомісячного внеску в оплату страхового платежу, і підлягає сплаті учасником в порядку та у строки, визначені угодою Відповідно до статті 5 угоди № 312694 від 23 березня 2010 року між ТОВ «Авто Просто» та [PERSON] , останній зобов`язався виконувати зобов`язання, передбачені угодою в порядку та строки, визначені угодою, включаючи, але не обмежуючись, щомісячно сплачувати повні внески. Відповідно до п. 2.3 статті 2 Додатку № 2 до угоди № 312694 від 23 березня 2010 року учасник зобов`язаний сплачувати повний внесок протягом перших 15 календарних днів місяця "Авто Просто" щомісяця надсилає рахунки на оплату за адресою, вказаною учасником в угоді. Пунктом 14.5 статті 14 Додатку № 2 до угоди № 312694 від 23 березня 2010 року передбачено що, якщо учасник, який отримав автомобіль, не сплатить 2 або більше послідовних або вибіркових повних внесків, то такий учасник за платіжною вимогою "Авто Просто" зобов`язаний повністю одноразово достроково сплатити всі несплачені внески згідно з графіком внесків протягом 10 календарних днів від дати отримання відповідної платіжної вимоги. З Розрахунку платежів [PERSON] за Угодою № 312694 вбачається, що відповідач [PERSON] не сплатив повні внески у січні, травні, грудні 2011 р., липні та вересні 2014 р. (вибірково). Зазначені обставини визнані як відповідачем [PERSON] , так і позивачем ТОВ «Авто Просто». 03.10.2014 р. ТОВ «Авто Просто» пред`явило до [PERSON] вимогу про сплату боргу у строк до 13.10.2014 р., тим самим змінивши строк повного виконання зобов`язання за Угодою № 312694 від 23 березня 2010 року. Зазначена вимога була отримана [PERSON] 22.10.2014 р., що було визнано останнім під час судового розгляду. Суд відхиляє заперечення ТОВ «Авто Просто» стосовно того, що лист від 03.10.2014 р. не є платіжною вимогою в розумінні пункту 14.5 статті 14 Додатку № 2 до угоди № 312694 від 23 березня 2010 року, оскільки умовами угоди не передбачені конкретні вимоги до форми та змісту вимоги. ТОВ «Авто Просто» не надано суду будь-яких доказів на спростування зазначених обставин, не доведено, що зазначеним листом були пред`явлені вимоги про сплату лише прострочених щомісячних внесків. Отримавши 22 жовтня 2014 року платіжну вимогу ТОВ «Авто Просто», [PERSON] відповідно до положень п. 14.5 ст. 14 Додатку № 2 до угоди № 312694 від 23 березня 2010 року, був зобов`язаний одноразово достроково сплатити всі несплачені внески згідно з графіком внесків протягом 10 днів від дати отримання вимоги, тобто до 02 листопада 2014 року. Враховуючи те, що [PERSON] протягом 10 календарних днів від дати отримання вимоги ТОВ «Авто Просто» не сплатив всі несплачені внески згідно з графіком внесків, відлік трирічного строку звернення ТОВ «Авто Просто» до суду з вимогою про стягнення заборгованості за Угодою № 312694 від 23 березня 2010 року розпочався 03 листопада 2014 р. З Розрахунку платежів [PERSON] за Угодою № 312694 вбачається, що після отримання [PERSON] 22 жовтня 2014 р. вимоги ТОВ «Авто Просто» про сплату боргу від 13.10.2014 р. він 28 жовтня 2014 р. і 17 листопада 2014 р. здійснив чергові платежі в сумі 731, 00 грн. кожний. За таких обставин, відлік трирічного строку звернення ТОВ «Авто Просто» до суду з вимогою про стягнення заборгованості за Угодою № 312694 від 23 березня 2010 року, який розпочався 03 листопада 2014 р., перервався вчиненням 17 листопада 2014 р. боржником дій, що свідчать про визнання боргу, почався заново 18 листопада 2014 р. та закінчився 18 листопада 2017 року. Позовна заява ТОВ «Авто Просто» була подана до Кременчуцького районного суду Полтавської області 18 жовтня 2018 р., тобто з суттєвим пропуском строку позовної давності. ТОВ «Авто Просто» не доведено, а судом не встановлено наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду. Також, позивачем за первісним позовом не надано доказів про те, що строк позовної давності переривався шляхом здійснення часткових оплат відповідачами [PERSON] та [PERSON] чи іншими їхніми діями, які б свідчили про визнання ними свого зобов"язання перед ТОВ "Авто Просто", представник [PERSON] . [PERSON] також наполягав на застосуванні позовної давності з наведених мотивів. За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову ТОВ «Авто Просто» про стягнення заборгованості у розмірі 47 219, 25 грн. у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги [PERSON] за зустрічним позовом до ТОВ «Авто Просто» про визнання недійсною Угоди № 312694 від 23 березня 2010 року. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд виходить з наступних мотивів. Щодо недійсності Угоди № 312694 від 23 березня 2010 року з підстав, передбачених статтею 215 ЦК України. Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину та визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі судового рішення. Відповідно до частини першої та другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції на момент виникнення правовідносин) містить самостійні підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. За змістом частини п`ятої статті 18 «Про захист прав споживачів» у разі визнання окремого положення договору несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути визнано недійсним або змінено, а не сам договір. Частиною шостою статті 18 «Про захист прав споживачів» визначено, що у разі коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому. Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено у частині другій статті 18 «Про захист прав споживачів». Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу. За вказаної норми умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони одночасно, по-перше, порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частини третьої статті 509 ЦК України); по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, завдають шкоди споживачеві. Несправедливими згідно із частиною третьою статті 18 «Про захист прав споживачів»є, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору (пункти 2-4); надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі (пункт 11); визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору (пункт 13). За приписами частин першої, другої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає, зокрема, будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Судом встановлено, що під час укладення угоди № 213694 від 23 березня 2010 року [PERSON] отримав примірник договору та додатків до нього, які містять опис послуг ТОВ «Авто Просто». Відповідно до статті 10 угоди № 213694 від 23 березня 2010 року підписання цієї угоди та додатків до неї є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами його умов та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом угоди і додатків до неї. Доводи [PERSON] про те, що в діях ТОВ «Авто Просто» вбачається нечесна підприємницька діяльність з ознаками пірамідальної схеми, є безпідставними з огляду на таке. Аналіз пункту 7 частини третьої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави для висновку, що поняття «пірамідальна схема» в розумінні цієї норми має такі обов`язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару. Відсутність хоча б однієї із вказаних ознак виключає можливість визнання схеми як «пірамідальної», тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України. Так, пірамідальній схемі властива сплата за можливість одержання окремим учасником компенсації, яка повинна надаватися за рахунок залучення цим учасником схеми інших споживачів. Зазначений правовий висновок Верховного Суду України щодо застосування статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» викладений у постановах від 11 вересня 2013 року у справі № 6-40цс13 та від 25 червня 2014 року у справі № 6-74цс14 і підстав для відступлення від нього немає. Ураховуючи зазначене, укладена між ТОВ «Авто Просто» і [PERSON] Угода № 322694 від 23 березня 2010 року у межах системи придбання товарів у групах не є утворенням та розвитком пірамідальних схем в розумінні пункту 7 частини третьої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки ТОВ «Авто Просто» надає споживачам послуги на основі системи, кінцевим результатом якої на підставі договору з учасниками групи є отримання автомобілів усіма учасниками, а споживачі сплачують кошти саме за одержання послуги, яка споживається у процесі її виконання. Крім того, кожний учасник отримує автомобіль відповідно до платежів, здійснених ним самим, та продовжує сплачувати за автомобіль до повної виплати. Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 20 червня 2018 року у справі № 380/63/16-ц (провадження № 14-230цс18). Доводи [PERSON] про несправедливі щодо нього умов договору від 23 березня 2010 року у зв`язку з тим, що розмір кожного платежу визначається на час проведення оплати і залежить від поточної ціни автомобіля, дійсної на момент оплати є неспроможними, оскільки саме такі умови були погоджені сторонами при укладенні договору, і вони є зрозумілими. За змістом цих умов поточна ціна автомобіля - це ціна транспортного засобу, яка встановлена постачальником в останній робочий день кожного місяця, є змінною величиною, яка може змінюватися як у бік збільшення, так і у бік зменшення. Визначення розміру щомісячних платежів у прив`язці до поточної ціни автомобіля, а не у прив`язці до інших чинників, наприклад зміни курсу валют, підвищення облікової ставки Національного банку України, рівня інфляції, які також можуть впливати на вартість товарів та послуг на ринку, не можна вважати несправедливими умовами договору. За системою «Авто Так» транспортний засіб можна викупити лише за дійсною вартістю на момент викупу, яка в залежності від ринкових тенденцій може відрізнятися від вартості автомобіля, виданого учаснику раніше. Визначення щомісячних внесків та інших платежів відповідно до ціни автомобіля, встановленої постачальником в останній день кожного місяця, не призводить до дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду споживача та відповідає умовам ринку, обраному позивачем порядку придбання автомобіля та інтересам інших учасників системи, а тому не є несправедливими умовами в розумінні статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 17 квітня 2019 року у справі № 357/13841/16-ц (провадження № 61-30638св18), від 22 травня 2019 року у справі № 285/1777/17 (провадження № 61-39721св18), від 30 жовтня 2019 року у справі № 141/480/17 (провадження № 61-31528св18), від 21 січня 2020 року у справі № 590/1087/17 (провадження № 61-37322св18). [PERSON] під час укладення оспорюваної ним угоди належним чином був ознайомлений з її умовами і погодився з ними, вважав їх справедливими, отримав автомобіль, який зареєстрований за ним у встановленому порядку. [PERSON] виконувалися умови оспорюваної угоди, вносилися відповідні платежі у відповідності до умов програми придбання товарів у групах «АвтоТак». Наданим йому правом дострокового розірвання оспорюваної угоди [PERSON] не скористався як протягом 7 днів з дня підписання угоди, так і до моменту отримання автомобіля. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем за зустрічним позовом [PERSON] несправедливості умов спірного договору, введення ТОВ «Авто Просто» його в оману та здійснення відповідачем нечесної підприємницької практики. Щодо недійсності Угоди № 312694 від 23 березня 2010 року з підстав, передбачених статтею 227 ЦК України. Відповідно до частини п`ятої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» під поняттям «фінансова послуга» розуміється операція з фінансовими активами, що здійснюється в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Законом України від 02 червня 2011 року № 3462-ІV «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг» (набрав чинності 08 січня 2012 року) внесено зміни до частини першої статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» та доповнено пунктом 11-1, відповідно до якого до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. На момент укладання сторонами справи спірної угоди наявності ліцензії на здійснення ТОВ «Авто Просто» такого виду фінансової діяльності як придбання товарів у групах законодавством не вимагалось. Ліцензія на цей вид діяльності серії АВ № 198421 була отримана ТОВ «Авто Просто» 15 січня 2013 року. З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про недоведеність позивачем за зустрічним позовом [PERSON] вимог про визнання недійсною Угоди № 312694 від 23 березня 2010 року з підстав, передбачених статтею 227 ЦК України. Щодо нікчемності Угоди № 312694 від 23 березня 2010 року з підстав недотримання нотаріальної форми правочину. За договором лізингу, відповідно до статті 806 ЦК України, одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). За змістом вказаної норми права в лізинг лізингоодержувачу лізингодавець передає у користування майно, яке належить йому на праві власності або спеціально придбане ним для такої передачі. У будь-якому випадку предмет лізингу перед передачею лізингоодержувачу має належати лізингодавцю на праві власності, і передається лізингоодержувачу у користування на певний строк, з можливістю подальшого набуття права власності. Спірною Угодою № 312694 від 23 березня 2010 року передбачено, що ТОВ «Авто Просто» надає послуги, предметом яких є придбання автомобілів учасниками через систему придбання в групах. Тобто, за умови виконання сторонами всіх договірних зобов`язань, учасник від третьої особи, а не від ТОВ «Авто Просто», набуває право власності, а не тимчасового користування, на замовлений ним автомобіль. За таких обставин, суд вважає, що до спірних правовідносин не підлягають застосуванню положення статей 227, 799, 806 ЦК України. З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку про недоведеність позивачем за зустрічним позовом [PERSON] нікчемності Угоди № 312694 від 23 березня 2010 року з підстав, передбачених частиною 1 статті 220 ЦК України. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed