Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

До Івано-Франківського міського суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON], КП «Єдиний розрахунковий центр» про усунення перешкод в користуванні підвалом. В позові казано, що в день її відсутності в будинку, без її згоди відповідач замурував вхід в підвал із коридору у їх будинку та влаштував вхід в підвал зі своєї квартири. Тому позивач просила суд усунути їй перешкоди в користуванні спірним підвалом. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов та просили суд задовольнити його із підстав, вказаних в позові. Представник позивачки надав суду пояснення про те, що підвал відображений на схемі в технічних документах до будинку, знаходиться під усім будинком, а не лише під квартирою відповідача. Крім цього представник надав пояснення про те, що позивачка користуються житлом на законних підставах, спорів щодо її виселення із житла немає, ордер на житло позивачки був визнаний недійсним з підстав порушення форми його видачі, а не у зв`язку із відсутністю правових підстав його видачі. Крім визнаного недійсним ордеру позивачці було надано інший ордер, на меншу житлову площу. В судовому засіданні представник відповідача заперечила позов з тих підстав, що позивачка не надала доказів щодо правових підстав користування квартирою, тільки прописана в ній, спірне приміщення вважає не підвалом, а технічним приміщення, призначеним для обслуговування, оскільки відповідач проклав в ньому труби для водопостачання. Просила суд відмовити в позові. Представник КП «Єдиний розрахунковий центр» подав суду клопотання про розгляд справи без його участі. Судом встановлено наступні обставини. Відповідно до довідки №940 позивачка та члени її сім`ї проживають та зареєстровані в квартирі [ADDRESS]. Відповідно до архівного витягу від К-І5І дві кімнати та квартира в спірному будинку є сімейним гуртожитком. Відповідно до висновку від 12/04/2010 р. відповідач раніше надав правоохоронному органу пояснення про те, що підвал в будинку є спільним, однак позивачка перешкоджає йому в користуванні ним. Відповідно до свідоцтва про право власності від 07/05/2007 р. відповідач є співвласником квартири [ADDRESS]. Відповідно до проекту водопостачання за 2009 р. його було розроблено для влаштування водопостачання до квартири відповідача. Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 15/04/2010 р. залишено в силі рішення Івано-Франківського міського суду від 23/12/2008 р., яким визнано недійсним ордер від 20/06/1998 р. на ім`я позивачки та членів її сім`ї на кімнати 1-3 площею 86,7 м.кв. Відповідно до оціночного акту в спірному будинку є підвал бетонний, площею14,2 м.кв. 10/06/1997 року видано ордер на ім`я [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на 16 кв.м. в квартирі [ADDRESS]. 26/02/2014 р. КП «Єдиний розрахунковий центр» складено акт огляду квартири [ADDRESS]. Відповідно до п. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Представник відповідача надала суду пояснення про те, що приміщення під будинком не розглядається відповідачем в якості підвалу, а він вважає його обслуговуючим приміщенням. Відповідно до п. 40 рішення ЄСПЛ в справі "Кривіцька та Кривіцький проти України" (Заява № 30856/03) 2 грудня 2010 року) згідно з Конвенцією поняття "житло" не обмежується приміщенням, яке законно займано або створено. Чи є конкретне місце проживання "житлом", яке підлягає захисту на підставі пункту 1 статті 8 Конвенції, залежить від фактичних обставин, а саме - від наявності достатніх та триваючих зв'язків із конкретним місцем (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі "Прокопович проти Росії" (Prokopovich v. Russia), заява № 58255/00, п. 36, ECHR 2004-XI. До предмету доказування в цьому спорі не входить питання житлових прав позивача щодо займаного приміщення. Жодна із сторін не оспорювала обставину проживання позивача в квартирі в спірному будинку протягом часу з моменту отримання вказаного житла. В свою чергу відповідно до ст. 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини під майном також розуміються майнові права. Отже право користування позивачем спірним приміщенням в підвальному поверсі будинку підлягає захистові відповідно до змісту вказаної конвенції. Відповідно до ст. 186 ЦК України річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов'язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю. Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом. Підвальні та обслуговуючі приміщення, конструктивні елементи, комунікації тощо призначені для забезпечення належного використання житлових приміщень та є приналежністю житла. Відповідно до п. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Відповідно п. 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. № 45 10. Мешканці квартири, в якій проживає два і більше співвласники, наймачі (орендарі) мають рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням; встановлюють за узгодженням порядок використання підсобних приміщень, а також черговість їх прибирання. Відповідно до п. 7 постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. N 45 власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний не допускати виконання робіт та інших дій, що порушують умови проживання громадян. Відповідно до ст. 10 ЖК України громадяни зобов'язані додержувати правил користування жилими приміщеннями, а так само і приміщеннями, які призначені для обслуговування жилих приміщень. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 02 березня 2004 року у справі № 1-2/2004 4-рп/2004 за конституційним зверненням [PERSON] та інших громадян про офіційне тлумачення положень пункту 2 статті 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" та за конституційним поданням 60 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень статей 1, 10 цього Закону (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. В якості відповідача позивачем також зазначено КП «Єдиний розрахунковий центр», однак самостійних вимог до зазначеної особи позивачем не заявлено, а тому у зв`язку із положеннями принципу диспозитивності відповідача КП «Єдиний розрахунковий центр» не може бути зобов`язано вчинити будь-які дії. Отже у вказаній частині позов позбавлений правових підстав та є необґрунтованим. Таким чином у вказаній частині позов не підлягає до задоволення. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Відповідно до зазначеного суд, -

Outcome: partial