Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

02.11.2015р. до Словянського міськрайонного суду Донецької області звернулось публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» з позовною заявою про стягнення заборгованості до [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що Відповідно до укладеного договору № б/н від 28.09.2009 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту [PERSON] керується п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Копії Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою додаються до позовної заяви. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 "Правил користування платіжною карткою". Одночасно пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни [PERSON] та інших невід»ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9. Умов та правил надання банківських послуг і п. 5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 6.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно п. 6.6 Умов надання банківських послуг, - У разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та [PERSON]), оплати Винагороди Банку. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення [PERSON], згідно п. 6.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 8.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на ЗО днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до п. 5.6 "Правил користування платіжною карткою", Боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в Банку в часності з Картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Відповідно до п. 6.4 "Умов та правил надання банківських послуг" за незгодою зі зміною Правил та/або "Тарифів Банку", які викладені на банківському сайті позичальник зобов'язується надати Банку письмову заяву про розірвання цього Договору та погасити виниклу перед Банком заборгованість. На підставі п. 5.3 "Умов та правил надання банківських послуг", [PERSON] має право на зміну [PERSON], які викладені на банківському сайті,а також інших умов обслуговування рахунків Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно п. 4.6 "Умов та правил надання банківських послуг" Клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті Банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Відповідно до п. 5.7 "Правил користування платіжною карткою", [PERSON] має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором. Згідно п. 5.2 "Умов та правил надання банківських послуг" У разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення [PERSON] має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим Договором. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.09.2015 року має заборгованість 19760.06 грн., яка складається з наступного: 5753.96 грн. - заборгованість за кредитом; 11138.95 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1450.00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина). 917.15 грн. - штраф (процентна складова). Розрахунок суми заборгованості додається. (Розрахунок заборгованості відображено з моменту надання та отримання кредитної послуги.) На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК". Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором Відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором без номеру від 28.09.2009р. у сумі 19760,06 грн. та судові витрати у сумі 1218 грн. Судом було встановлено, що 29 листопада 2013 року [PERSON] помер. Ухвалами суду до участі у даній цивільній справі було притягнуто відповідачами - [PERSON], [PERSON], [PERSON], третьою особою - Службу у справах дітей Словянської міської ради.\~\~\~\~ Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, додавши до викладеного у позовній заяві те, що робітниками ПАТ КБ «ПриватБанк» не було відомо про те, що 29.11.2013р. помер [PERSON], дану інформацію вони отримали від суду. На момент смерті [PERSON] заборгованість за останнім не існувала, вона була ним погашена 15.11.2013р. шляхом внесення 3040 грн. Після смерті [PERSON] з його картки невідомими особами 08.12.2013р. була знята сума 420 грн. у банкоматі, який розташований по вул. Чубаря, 4, м. Слов»янськ. Після цього ще неодноразово знімались кошти з картки, але встановити ким саме, крім останніх знімків, що були надані суду, позивач не має можливості. Згідно умов договору [PERSON] зобов»язаний не передавати карту стороннім особам та не повідомляти пін-код даної картки. Оскільки після смерті [PERSON] продовжувались стягуватись кошти через банкомат, то даний факт свідчить про передачу картки та повідомлення пін-коду, а тому відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], як спадкоємці [PERSON], повинні погасити заборгованість по договору б/н від 28.09.2009р. Просив суд задовольнити вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за договором б/н від 28.09.2009р. у розмірі 19760,06 грн. та судові витрати у сумі 1218 грн. У суді відповідач [PERSON] позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не визнала та пояснила, що їй не було відомо, що її чоловік [PERSON], який помер 29.11.2013р. мав картку ПАТ КБ «ПриватБанк». Про даний факт їй стало відомо під час її виклику до суду, де їй було вручено позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк», з якої вона взнала, що останній просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості у розмірі 19760,06 грн. та судові витрати у сумі 1218 грн. Вона ніколи не знімала кошти з картки [PERSON] та не користувалась ними, а тому не повинна відповідати перед ПАТ КБ «ПриватБанк» за даним договором. Крім того, як пояснив представник ПАТ КБ «ПриватБанк» на час смерті [PERSON], останній не мав заборгованості перед банком. Просить суд у задоволенні вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити. Законний представник неповнолітніх відповідачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON], у судовому засіданні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не визнала та пояснила, що батьком її дітей був [PERSON] син [PERSON], який помер 19.04.1999р., ще задовго до смерті [PERSON], на той час її дітям було трохи більш дев»яти місяців. Ані бабуся [PERSON], ані дідусь [PERSON], з її дітьми, своїми онуками, не спілкувались. Про смерть [PERSON] їм стало відомо, коли дітей запросив нотаріус, та повідомив, що вони, як неповнолітні діти сина померлого, мають обов»язкову частку у спадковому майні. Її діти хотіли відмовитись від спадщини, але до досягнення ними повноліття, згідно роз»яснень нотаріусу, не мають на це право. Свідоцтва про право на спадщину [PERSON] та [PERSON] не отримали, а тому ніякого відношення до спадщини [PERSON] вони не мають. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк». Представник Служби у справах дітей Словянської міської ради Донецької області [PERSON], у суді пояснила, що Служба у справах дітей Словянської міської ради просить відмовити позивачу у задоволенні вимог щодо стягнення заборгованості саме з неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], які на цей час є студентами, не мають доходу, а головне ніколи не спілкувались з [PERSON], як було встановлено у судовому засіданні. Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON], представника неповнолітніх відповідачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON], представника Служби у справах дітей Словянської міської ради, дослідивши додані сторонами документи, всебічно і повно з»ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об»єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволенню не підлягають з наступних підстав. Стаття 3 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 10 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Стаття 58 ЦПК України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обгрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з частинами першою, третьою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити відсотки. Так, у судовому засіданні з вірогідністю було встановлено, що: - між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 28.09.2009 року було укладено договір б/н, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит від позивача у розмірі 5800 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6); - 15.11.2013р. [PERSON] вніс суму 3040,82 грн., що свідчить про погашення ним кредиту за договором б/н від 28.09.2009р., відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.4-5); - 29.11.2013р. [PERSON] помер і на день його смерті, згідно розрахунку, заборгованість по кредиту за договором б/н від 28.09.2009р. не існувала. Дані факти у суді були підтверджені поясненнями сторін, а також, доданим розрахунком заборгованість по кредиту за договором б/н від 28.09.2009р., укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] (а.с.4-5). Стаття 61 ч.1 ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов»язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. На день своєї смерті 29.11.2013р., [PERSON] не мав перед ПАТ КБ «ПриватБанк» ніяких зобов»язань, оскільки 15.11.2013р. він повністю погасив суму заборгованості за даним договором. Стаття 25 ЦПК України передбачає, що цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. 29.11.2013р. [PERSON] помер, його цивільна правоздатність була припинена, а тому вважати, що зняті з картки грошові кошти є саме заборгованістю [PERSON] у суду не має підстав. У судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] вказала на те, що [PERSON] обов»язаний не передавати іншим особам свою картку та не повідомляти її пін-код, але ж не надала жодного доказу, який би вказував на те, що [PERSON], ще при житті, передав іншим особам свою картку, вказав її пін-код, а вони, після його смерті, скористалися грошима ПАТ КБ «ПриватБанк», отримавши їх через банкомати. Суд вважає, що зняті з картки ПАТ КБ «ПриватБанк», відкритої на ім»я [PERSON], кошти, були добуті невстановленими особами злочинним шляхом, що є підставою для звернення позивача з відповідною заявою до поліції. Відповідно до ч.2,3 ст. 10 ЦПК України, сторони, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів , їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості у сумі 19760,06 грн., слід залишити без задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed