Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

Орган опіки та піклування Чорнобаївської районної державної адміністрації звернувся до суду з позовом в інтересах малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON] про позбавлення їх матері - відповідача [PERSON] батьківських прав. Свої вимоги мотивують тим, що рішенням Чорнобаївського районного суду від 10.11.2016 року діти відібрані від матері без позбавлення батьківських прав. Діти проживають в прийомній сім"ї на території Черкаської області. Відповідач систематично не виконує свої батьківські обов"язки, не працює, не займається веденням підсобного господарства, дітей за місцем їх влаштування не відвідувала жодного разу. В судове засідання представник органу опіки та піклування Чорнобаївської районної державної адміністрації [PERSON] не з"явився. 19.03.2018 року подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явилася, про день, місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Виходячи з приписів ст. 43, 128, ч. 3 ст. 223 ЦПК України суд ухвалив слухати справу за відсутності учасників процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач по справі [PERSON] є матір"ю малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.26, 28, 30). Разом з тим, з Витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актових записів про народження (а.с. 27, 29, 31) вбачається, що інформація про батька занесена до свідоцтв про народження за заявою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Тобто [PERSON] є одинокою матір»ю. Рішенням Чорнобаївського районного суду від 10.11.2016 року троє дітей відібрані від матері без позбавлення її батьківських прав ( а.с. 6-7). На даний час діти перебувають в будинку сімейного типу в м. Кам"янка Черкаської області. Судом встановлено, що протягом року [PERSON] не усунула причини за яких у неї були відібрані діти, не змінила способу життя, не зверталася до органу опіки та піклування та до суду із заявами щодо повернення дітей. На даний час відповідач не працює, не займається веденням підсобного господарства, дітей за місцем їх перебуванням не відвідувала жодного разу. Згідно характеристики виданої Ревбінською сільською радою № 802, від 13.12.2017 року [PERSON] за місцем проживання характерезується негативно (а.с.9). Згідно наданих позивачем матеріалів, сім»я [PERSON] перебувала під соціальним супроводом, неодноразово виконкомом Ревбинської сільської ради приймалось рішення та [PERSON] попереджувалася про можливість позбавлення батьківських прав, проте позитивних результатів це не дало (а.с. 13, 16-17, 20-25). Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов"язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов"язані виховувати дитину, піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Невиконання та ухилення від покладених на батьків обов"язків щодо виховання дитини є підставою для позбавлення батьків батьківських прав як це передбачено ст.164 СК України. Згідно роз"яснень Пленуму Верховного Суду України у п.16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов"язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов"язками. Згідно висновку від 12.02.2018 року № 53/01/01-38 орган опіки та піклування Чорнобаївської районної державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Вирішуючи спір про позбавлення батьківських прав, судом також прийнято до уваги наступні обставини: позбавлення батьківських прав - є крайнім заходом; характер винної поведінки відповідача по відношенню до своєї дитини, що виражається у систематичному невиконанні батьківських обов"язків; її особу, пасивне ставлення до вирішення зазначеного питання, оскільки відповідач не з"являється як до органу опіки, такі і до суду, мету позивача при поданні даного позову. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розхвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до вимог ст.164 СК України, позбавлення батьківських прав є способом захисту прав і інтересів дитини. Суд вважає встановленими ті обставини, що відповідач, будучи зобов'язаною за законом утримувати малолітніх дітей, тривалий час ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, свідомо нехтуючи ними, не усунула причини за яких у неї були відібрані діти, не змінила способу життя, не зверталася до органу опіки та піклування та до суду із заявами щодо повернення дітей. Враховуючи, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання батьківських обов"язків, не намагається забезпечити достатній життєвий рівень дітям, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення її батьківських прав щодо малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Стаття 116 СК України передбачає при задоволенні позову про позбавлення батьківських прав одночасне прийняття судом рішення про стягнення аліментів на дитину. Разом з тим, рішенням Чорнобаївського районного суду від 10.11.2016 року з [PERSON] на утримання дітей аліменти вже стягнуто. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704,80 грн. відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved