Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

05 листопада 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу із [PERSON] , померлим [INFO] , починаючи з 2002 року по [INFO] ; усунення від права на спадкування після смерті [PERSON] його дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; визнання за нею права власності на Ѕ частину будинку з господарськими будівлями по [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер [PERSON] , з яким вона проживала однією сім`єю з 2002 року по день його смерті за місцем її реєстрації в квартирі [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, яка складається з Ѕ частини будинку [ADDRESS] та 1/5 частини будинку з господарськими будівлями, що залишились після смерті матері [PERSON] - [PERSON] в с.Кривуші Полтавської області. До закінчення шестимісячного строку передбаченого для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , вона звернулась до нотаріуса із відповідною заявою. За час спільного проживання із [PERSON] вони придбавали побутову техніку, мали спільні кредитні зобов`язання. В 2008 році [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в очному відділенні Полтавської обласної клініки. В результаті отриманого поранення та подальшого лікування останній отримав інвалідність. За життя [PERSON] працював, але отримував невелику заробітну плату, тому лікування вона проводила за власні кошти, при зверненні до відповідачів за допомогою їй було відмовлено. У 2015 році посаду [PERSON] було скорочено, тому вони разом вели домашнє господарство від якого отримували дохід. У 2016 році [PERSON] потрапив до лікарні, де перебував на стаціонарному лікуванні. Витрати по лікуванню несла лише позивач за рахунок власної заробітної плати та кредитних коштів, при цьому діти померлого були обізнані про необхідність надання матеріальної допомоги батьку, але нічим не допомагали, хоча лікування було коштовним та триваючим. Зауважує, що після лікування у 2016 році [PERSON] перебував у безпорадному стані, опікувалась про нього лише вона. Враховуючи безпорадний стан [PERSON] , який потребував сторонньої допомоги, ухилення відповідачів від надання такої допомоги, просить усунути спадкоємців за законом від права на спадкування та визнати за нею право власності на спадкове майно. (т.1 а.с.2-16) Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду від 09 листопада 2018 року позовну заяву залишено без руху, надано час для усунення недоліків по сплаті судового збору. Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду від 05 грудня 2018 року відкрито загальне позовне провадження, підготовче судове засідання призначено на 21 січня 2019 року. Ухвалою суду від 10 грудня 2018 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 10 січня 2019 року від відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] надійшли відзиви на позовну заяву, в яких відповідачі заперечують проти позовних вимог. Зазначають, що [PERSON] за життя був зареєстрований по [ADDRESS] , куди часто навідувався, де спілкувався з дітьми. Під час спілкування [PERSON] неодноразово скаржився на поведінку [PERSON] . Крім того, вважають, що позивач із померлим безперервно не проживали останніх п`ять років. Зауважують, що батько не перебував у безпорадному стані, оскільки був працездатним, тому допомоги не потребував і за нею не звертався. Також, вважають, що позивач пропустила шестимісячний строк для звернення із заявою про прийняття спадщини, тому у будь-якому випадку підстави для задоволення вимог щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно відсутні. (т.1 а.с. 197-200, 209-212, 217-220) 21 січня 2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій вона зазначає, що жодних доказів, які б підтверджували викладені у відзиві обставини відповідачем до суду не надано. Натомість позивач наводить докази спільного проживання із [PERSON] , позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі. У підготовче засідання 21 січня 2019 року учасники не з`явилися, про дату, час та місце проведення підготовчого засідання повідомлені належним чином. Позивачем подано заяву про відкладення підготовчого засідання. Ухвалою суду від 21 січня 2019 року підготовче засідання відкладено. 21 січня 2019 року позивачем подано до суду заяву про виклик в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду від 18.02.2019 року задоволено клопотання позивача про повторне витребування доказів. Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду від 25 квітня 2019 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів, закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 28 травня 2019 року. Розпорядженням керівника апарату Світловодського міськрайонного суду від 30.07.2019 року № 200, у зв`язку із звільненням судді [PERSON] у відставку по справі проведено повторний автоматизований розподіл. Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду Макарової Ю.І. від 07 серпня 2019 року справу прийнято до свого провадження. Справу призначено до підготовчого судового засідання на 28 серпня 2019 року, яке було відкладено за клопотанням позивача на 18 вересня 2019 року. У підготовче судове засідання 18 вересня 2019 року позивач та її представник не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду від 18 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засідання позивач підтримала позовні вимоги з підстав, викладених в позові, зазначила, що вона із [PERSON] проживали разом як чоловік та дружина з березня 2002 року по день його смерті в її квартирі в с.Кривуші Полтавської області, вели спільне господарство. [PERSON] працював водієм до 2008 року, після отриманої травми ока в 2009 році вимушений був звільнитись. В той же час отримав інвалідність та до 2014 року працював на пошті. Вони спільно придбавали побутову техніку у кредит, сплачували кредит на автомобіль, який мали намір придбати. Заробляли на життя утриманням великої рогатої худоби, але коштів не вистачало. Діти померлого допомогу не надавали, лікування яке було необхідне [PERSON] вона проводила за власні кошти, кредитні та отримані у борг. Останні роки життя [PERSON] був у безпорадному стані: самостійно не міг про себе дбати, був слабкий, постійно приймав ліки. При цьому, зазначила, що у 2017 році у їх спільному господарстві було дві корови, близько сімдесяти клієнтів на молочну продукцію, по господарству працювали разом. 09.12.2017 року [PERSON] допомагав сусідам різати свиню, 10.12.2017 пішов до будинку матері, який він доглядав, де і загинув від пожежі [INFO]. Поховання [PERSON] вона здійснювала за власні кошти. Після смерті [PERSON] в квітні 2018 року звернулась із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки у померлого є спадкоємці першої черги спадкування. Представник позивача в судовому засідання підтримала позовні вимоги, з підстав викладених в позові. Представник відповідачів в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позов. Зауважив, що відповідачами не визнається факт проживання позивача із померлим [PERSON] , оскільки померлий не постійно проживав з позивачем, а в будинку своєї матері, де і загинув. Тому, вважає, що підстав для задоволення позовних вимог не має. Відповідач [PERSON] суду повідомив, що позовні вимоги не визнає, він надавав батькові грошову допомогу, але [PERSON] з цього приводу влаштовувала сварки. Також, по можливості допомагали батькові коштами на лікування, але він ніколи не звертався до них за допомогою. З батьком постійно спілкувався по телефону, зустрічались на базарі в м.Кременчук та смт. Власівка, де він продавав молоко від корів, яких доглядав разом з позивачем. Про смерть батька він дізнався від матері, на похороні батька присутнім не був, оскільки перебував у відрядженні. Відповідач [PERSON] суду повідомив, що позовні вимоги не визнає, за життя він спілкувався із батьком, в с.Кривуші бував не рідше одного разу на тиждень. Батько сам себе обслуговував, періодично працював, їздив на велосипеді, жодного разу за допомогою не звертався. На поховання надавав кошти позивачу, але вона відмовилась їх брати. Відповідач [PERSON] суду повідомила, що позовні вимоги не визнає, оскільки її батько, померлий [PERSON] , певний час проживав у будинку бабусі, а не з позивачем. Батько приїздив до неї в гості, а також до матері, тобто його колишньої дружини. Кошти на лікування батька надавала через дядька. [PERSON] їздив на велосипеді на базар продавати молоко, тому вважає, що він не був у безпорадному стані. Останній раз бачила батька приблизно за три місяці до смерті. Батько за допомогою до неї не звертався. Кошти на поховання батька позивачу не надавала. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, подали суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , яка проживає по сусідству із позивачем, зазначила суду, що позивач постійно проживала із померлим [PERSON] по день його смерті, вели спільне господарство в якому утримували худобу, птицю та свиней. Повідомила, що працювала разом із [PERSON] на пошті. Під час спілкування [PERSON] повідомив їй, що йому не вистачає коштів на операцію, за допомогою він звернувся до дітей, однак діти йому не допомогли. До смерті [PERSON] допомагав позивачу по господарству, їздив на автомобілі. Періодично [PERSON] після сварок із позивачем уходив в будинок матері, але не більше ніж на два дні. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , який є братом померлого [PERSON] повідомив суду, що після розлучення з 2002 року брат тимчасово проживав у батьків в с.Кривуші, пізніше зійшовся з [PERSON] та проживав разом з нею по день смерті, вели спільне господарство. Мали худобу, птицю та свиней, за якими доглядав брат до дня смерті. Про кошти він із братом ніколи не розмовляв, тому не знає, чи звертався він за допомогою до дітей, але на скільки йому відомо, то коштів брату вистачало. Племінників в с.Кривуші він не бачив. Стверджує, що лікувала та доглядала [PERSON] позивач, також оплатила поховання за власні кошти. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є сусідкою позивача, суду засвідчила, що позивач разом з померлим [PERSON] тривалий час по день його смерті проживали разом та вели спільне господарство. [PERSON] хворів, про те що він мав дітей дізналась лише на похороні. Зі слів позивача їй відомо, що вона самостійно його лікувала. Останній рік [PERSON] їздив на велосипеді, доглядав за худобою. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , який товаришував із померлим [PERSON] та разом з ним працював на заводі з 1992 року, суду засвідчив, що померлий проживав разом з позивачем [PERSON] однією сім`єю. Останні роки перед смертю [PERSON] вони товаришували сім`ями. Із дітьми [PERSON] свідок не знайомий. Повідомив, що організацією поховання займалася позивач [PERSON] . Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є знайомою позивача з 2006 року, суду засвідчила, що позивач постійно проживала із померлим [PERSON] , вели спільне господарство. Після останньої операції [PERSON] перебував у важкому стані. Повідомила, що давала в борг позивачу [PERSON] кошти на оплату останньої операції та згодом на поховання. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , яка працювала на пошті разом із померлим [PERSON] , засвідчила суду, що запитувала у померлого про сім`ю, однак він повідомив, що окрім [PERSON] у нього нікого не має. Позивач проживала разом із померлим [PERSON] , вели спільне господарство. Грошей на проживання та лікування не вистачало, оскільки брали гроші в борг та мали кредити. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є колишньою дружиною [PERSON] суду засвідчила, що організацією лікування [PERSON] займалася вона разом із колишнім чоловіком, оскільки позивач відмовилася це робити. На операцію у 2008 році кошти давала мати померлого. Діти померлого допомагали збирати йому довідки для оформлення пенсії, з батьком спілкувалися. Повідомила, що [PERSON] останнім часом, приблизно два місяці до смерті, проживав у будинку своєї матері. В 2016 році про проведену операцію свідок не знала і дізналася лише після виписки [PERSON] з лікарні. Також стверджує, що діти приїздили в гості до бабусі, де спілкувалися із померлим [PERSON] . Останній раз бачила померлого приблизно за місяць до смерті, сторонньої допомоги він не потребував. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є сестрою померлого [PERSON] , стверджує, що її брат проживав з позивачем, але періодично приходив жити до матері. Померлий спілкувався із дітьми, їздив до них у гості. Про операцію у 2016 році дізналася, вже після виписки з лікарні, коли брат перебував вдома у позивача. Останній раз бачила [PERSON] приблизно за три місяці до смерті, він їхав на велосипеді по селу. Суд, заслухавши позивача, відповідачів, їх представників, свідків, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Спадкодавець [PERSON] помер [INFO] в с.Кривуші Кременчуцького р-ну, Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. (т.1 а.с. 22). Постановою державного нотаріуса Світловодської міської державної нотаріальної контори від 15 червня 2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , через відсутність факту реєстрації шлюбу та проживання спадкоємця зі спадкодавцем однією сім`єю на менше п`яти років до часу відкриття спадщини. (т.1 а.с. 23) Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадського стану Світловодського міськвиконкому Кіровоградської області 26.06.2000 та рішення Світловодського міськрйонного суду від 08.06.200 шлюб між спадкодавцем [PERSON] та [PERSON] розірвано.(т.1 а.с. 26, 30). З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі вбачається, що після смерті [PERSON] зареєстровано спадкову справу 05.02.2018. (т.1 а.с. 27, 45) Згідно архівного випису виконавчого комітету Світловодської міської ради Кіровоградської області від 28.08.2018 року, рішенням виконавчого комітету Власівської селищної ради м.Світловодська від 10.06.1999 року № 119 визнано право особистої власності на ціле будинковолодіння по [ADDRESS] та видано свідоцтво про право особистої власності гр. [PERSON] (т.1 а.с.32, 33, 34). Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 29.04.2015 року поділено майно подружжя у вигляді житлового будинку [ADDRESS] , виділивши [PERSON] Ѕ частини будинку. Визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частини будинку [ADDRESS] (т.1 а.с.35-37, 38-39). Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] . (т.1 а.с. 40) Згідно копії позовної заяви та ухвали від 02 жовтня 2018 року у провадженні Кременчуцького районного суду Полтавської області перебуває справа за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Піщанської сільської ради Кременчуцького району Полтавської області, треті особи: Третя Кременчуцька державна нотаріальна контора, [PERSON] , про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування. (т.1 а.с. 41-42, 43) З акту від 17.04.2018 р. № 801, що складений паспортистом сільської ради Шарлай Н.В., депутатом виборчого округу Яковенко Т.І. та головою домогосподарства [PERSON] , зі слів свідків [PERSON] та [PERSON] підтверджено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS] у період з 12.03.2002 р. по [INFO] р.(т.1 а.с.44). 19.02.2007 року між [PERSON] та ДП «Філдкр Україна» укладено контракт № 0506243, що умовно називається «кар кредит» з метою купівлі автомобіля. У вказаному контракті зазначено відомості про учасників, зокрема адресу реєстрації [PERSON] по [ADDRESS] , а також адресу для кореспонденції: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 46, 47-54) Матеріали справи містять поштові повідомлення про вручення кореспонденції на ім`я [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . (т.1 а.с.55, 56, 57, 58, 59, 60). Із кредитних договорів вбачається факт придбання [PERSON] холодильника 09.04.2009 (т.1 а.с. 62-63, 64), відкриття поточного рахунку ПАТ «Дельта Банк» (т.1 а.с. 69-70, 71, 73, 79-80, 85, 86, 87), сплата коштів за кредитним рахунком (т.1 а.с. 77, 78, 88, 89) 31.03.2015 [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів строком дії до 03.04.2016, що підтверджується полісом № АІ/4597884. (т.1 а.с. 92) Із полісу № АЕ/8536292 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, вбачається, що [PERSON] уклав договір 26.10.2016 строком дії до 26.10.2017, забезпечений транспортний засіб ВАЗ 21011 д.р.н. [NUMBER] . (т.1 а.с. 91) Із копії трудової книжки [PERSON] вбачається факт його працевлаштування у відділенні поштового зв`язку № 2 в с.Кривуші Кременчуцького району у період з 2007 року по 2015 рік. (т.1 а.с.94-101). Випискою з медичної картки та виписного епікризу підтверджено, що [PERSON] у 2008 році перебував на лікуванні у ЛОР-очному відділі Світловодської ЦРЛ (т.1 а.с.103), у 2008 та 2010 роках лікувався в очному відділенні Полтавської обласної клінічної лікарні (т.1 а.с.107,110). У грудні 2016 року оперувався у нейрохірургічному відділенні Третьої міської лікарні м.Кременчука Полтавської області (т.1 а.с.111, т.2 а.с. 132-133, 134-154). Інформацією головного лікаря КП "Полтавська обласна лікарня ім. М.В. Скліфасовського Полтавської обласної ради" підтверджено період перебування на стаціонарному лікуванні в умовах офтальмологічного відділення [PERSON] з 12.09.2008 по 15.09.2008. Медична документація не містить інформацію про осіб, які здійснювали догляд за хворим. (т.2 а.с. 111) Згідно довідки про доходи [PERSON] за листопад-грудень 2008 року, останній отримав заробітну плату загальною сумою 1452, 00 грн. (т.1 а.с. 103а) Із довідки про доходи [PERSON] за січень-грудень 2008 року встановлено її дохід в розмірі 12639, 33 грн. (а.с. 104) Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 2-18 ВБ № 152031, [PERSON] встановлено з 19.11.2008 третю групу інвалідності, причина інвалідності: загальне захворювання по зору. (а.с. 114) Довідками про доходи за січень-серпень 2014 року, липень- грудень 2010 року, січень - грудень 2011 року, січень - грудень 2012, січень - грудень 2013, листопад 2014 року - квітень 2015 року, підтверджено отримання [PERSON] доходу. (т.1 а.с.116, 117, 118, 119, 120, 121) Із квитанцій на придбання лікарських засобів, датованих груднем 2016 року, вбачається вартість лікарських препаратів (т.1 а.с.124, 125, 126, 127,128). Відповідно до квитанції серії ААВ № 305680 від 12.12.2017 року позивачем сплачено 6580грн. (т. 1 а.с.123) за надані ритуальні послуги. Світловодським відділом обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України надано інформацію, що [PERSON] , [INFO] , перебував на обліку в управлінні з 19.11.2008 та на момент смерті [INFO] , розмір його пенсії з урахуванням перерахунків та доплат складав 1452, 00 грн. (т.1 а.с. 194) Копією свідоцтва про народження [PERSON] підтверджено, що її батьком є [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб, [PERSON] [INFO] змінила прізвище на [PERSON] . (т.1 а.с. 204, 205, 206) Із довідки, виданої Власівською селищною радою міста Світловодська Кіровоградської області вбачається, що [PERSON] з 21.08.2001по день смерті був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , разом з ним на момент смерті були зареєстровані: [PERSON] , син [PERSON] , син [PERSON] . Т.1 а.с. 207) Копіями свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] підтверджено, що їх батьком являється [PERSON] . (т.1 а.с. 216, 224) На виконання ухвали суду про витребування доказів, завідуючим Світловодською міською державною нотаріальною конторою надано копію спадкової справи № 32-2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] . (т.1 а.с. 226-246) Із заявами про прийняття спадщини після померлого [PERSON] 05 лютого 2018 року звернулись діти померлого: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [INFO] [PERSON] . Згідно інформації Світловодського комунального міжміського бюро технічної інвентаризації Кіровоградської обласної ради від 20.12.2019 за № 110, за гр. [PERSON] зареєстровано житловий будинок [ADDRESS] на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право особистої власності виданого 30.07.1999 виконкомом Власівської селищної ради. (т. 2 а.с. 41) З актів обстеження матеріально-побутових умов сім"ї [PERSON] від 12.03.2016, 02.08.2016 та акту соціального інспектування сім"ї [PERSON] від 28.11.2012, вбачається, що станом на зазначені в актах дати в квартирі [ADDRESS] проживав, в тому числі, [PERSON] (т.2 а.с. 52, 53, 55) Вирішуючи спір в частині встановлення факту проживання однією сім"єю [PERSON] та [PERSON] , суд виходить з наступного. Судом із вищеописаних доказів встановлено, що [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину будинку [ADDRESS] . Позивач [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебували. Відповідачі, як рідні діти спадкодавця [PERSON] являються спадкоємцями першої черги спадкування. Спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за законом у зв"язку із відсутністю заповіту, що не оспорюється сторонами у судовому засіданні, тому право на спадкування за законом в силу положень частини 2 статті 1223 ЦК України одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України, а також спадкоємці за правом представлення (за їх наявності) відповідно до ст. 1266 ЦК України. Отже, спір між сторонами виник з приводу набуття права на спадкове майно після смерті [PERSON] . Згідно зі ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають право діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно статті 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Отже, позивач має право на спадкування майна померлого у четверту чергу, якщо доведе факт проживання з ним однією сім`єю. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Статтею 3 СК України визначено, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, незаборонених законом і таких, що не суперечить моральним засадам суспільства. Членів сім`ї пов`язують взаємні права та обов`язки. Ця ознака є найбільш вагомою для юридичного визначення поняття сім`ї. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03.06.99 №5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Також, Верховний Суд України у своєму листі від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зазначив, що доводити такий факт слід документами та доказами того, що між заявником та іншою особою (померлим) мали місце фактичні шлюбні відносини - свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного з «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд вважає доведеним, що [PERSON] з 2002 року по день смерті проживав в квартирі [ADDRESS] разом із позивачем [PERSON] однією сім"єю, з якою вели спільне господарство та були пов`язані взаємними правами та обов`язками. Вказаний факт суд вважає доведеним на підставі письмових доказів - актів обстеження матеріально-побутових умов у 2012 та 2016 роках, адресою для листування, зазначеною [PERSON] при укладенні кредитних договорів у 2007, 2008, 2009 роках, показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , показання яких викладені вище. Відповідачі також підтвердили обставини щодо проживання їх батька разом із позивачем в її квартирі, ведення ними спільного господарства. При цьому, посилання відповідачів на те, що їх батько був зареєстрований за іншою адресою ніж позивач та періодично проживав в будинку померлої матері в с.Кривуші жодним чином не спростовують висновків суду. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Правовідносини в частині спору про усунення відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті їх батька [PERSON] регулюються положеннями ч. 5 ст. 1224 ЦК України. Статтями 202, 203 СК України встановлено обов`язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, мають тяжкі хвороби, інвалідність або є безпомічними. За змістом частини 5 статті 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України та з урахуванням роз`яснень, наданих судам у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", правило ч. 5 ст. 1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен установити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини. Так, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність таких обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Отже, лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Позивач у своєму позові посилається на те, що померлий [PERSON] у 2008 та 2016 роках проходив стаціонарне лікування, яке йому забезпечила позивач, мав інвалідність третьої групи загального захворювання, у зв"язку з чим перебував у безпорадному стані, потребував допомоги спадкоємців, які її не надавали. На підтвердження цих обставин, які б свідчили про безпорадний стан спадкодавця, не представлено належних та допустимих доказів. Так, із поданих суду доказів - медичної документації встановлено, що [PERSON] двічі перебував на стаціонарному лікування, а саме у 2008 році, після якого отримав інвалідність третьої групи загального захворювання, після чого, працював до скорочення, що мало місце у 2015 році. У 2016 році через отриману травму перебував у реанімаційному відділенні, з якого був переведений до нейрохірургічного відділення та виписаний на амбулаторне лікування з обмеженням важкої праці. При цьому, із вищевикладених показань свідків встановлено, що спадкодавець [PERSON] весь період спільного проживання із позивачем допомагав їй по господарству у догляді за худобою, їздив на автомобілі та велосипеді в іншу місцевість, за день до загибелі допомагав сусіду різати худобу, а також по день смерті доглядав будинок померлої матері. Отже, подані суду докази безспірно не підтверджують факт перебування спадкодавця у безпорадному стані, оскільки не містять відомостей про такий стан і у чому він виражався. Також, суду не надано будь-яких доказів на підтвердження потреби спадкодавця в допомозі саме відповідачів, а також умисного ухилення відповідачів від обов`язку надання спадкодавцеві допомоги. Самі по собі: низький заробіток спадкодавця, наявність кредитних та боргових правовідносин як спадкодавця так і позивача в період їх спільного проживання не є належним та допустимим доказом на підтвердження вказаних обставин. Таким чином, суд, дослідивши всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо наявні у справі докази, приходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині усунення відповідачів від права на спадкування. Враховуючи ті обставини, що після смерті [PERSON] , яка настала [INFO] відкрилася спадщина і спадкоємцями першої черги є його діти - відповідачі по справі, які прийняли спадщину в установлений законом строк з дотриманням встановленого порядку, відсутні підстави для їх усунення від права на спадкування, тому відсутні підстави для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] на Ѕ частину домоволодіння [ADDRESS] . При цьому, суд також враховує роз`яснення, викладені у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до якого, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В підтвердження здійсненної правової допомоги, необхідно долучати й розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо. Такий правовий висновок міститься у постанові КАС ВС від 01.10.2018 по справі № 569/17904/17. Згідно матеріалів справи на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача подано наступні докази. При поданні позовної заяви подано попередній розрахунок витрат, який складається з судового збору - 1762 грн., надання правової допомоги - 8000 грн., поштові витрати - 152 грн. (т.1 а.с. 129) Згідно розрахунку гонорару за надання правової допомоги (т.1 а.с. 131), розрахунок складається з наступного: консультація, вивчення документів, аналіз обставин справи, аналіз правових норм - 500 грн., складання та направлення адвокатського запиту - 500 грн., складання позовної заяви з додатками 2500 грн., участь в судовому засіданні суду першої інстанції та представництво інтересів в суді один судодень - 1000 грн., складання процесуальних документів в залежності від складності та витраченого часу - від 700 грн. До розрахунку додано квитанції: про прийняття адвокатом Бокатюк Ю.В. від [PERSON] 20.06.2018 - 2500 грн. за підготовку, складення позовної заяви про встановлення факту, усунення від спадкування, визнання права, від 09.08.2018 на суму 6500 грн. за направлення адвокатських запитів, від 26.09.2018 на суму 2000 грн. за складання та направлення адвокатських запитів. При цьому, квитанції не містять інформацію про номер та дату договору на правничу допомогу, згідно якого позивачем сплачено адвокату вказані суми. (т.1 а.с. 132) Також, 28 березня 2019 року представником позивача подано договір від 03 листопада 2018 року про надання правничої допомоги, згідно п. 1.2 якого адвокат надає замовнику (позивачу) консультації та юридичні послуги щодо захисту інтересів останньої в загальних судах України по цивільній справі № 401/2904/18 (т.2 а.с. 56-57). До договору додано Додаткову угоду № 1 від 03.11.2018, акт приймання передачі наданих послуг № 1 від 03.11.2018, рахунок-фактуру № 1 від 03.11.2018 на загальну суму 8000 грн. (т.2 а.с. 58, 60, 61) 03 березня 2020 року подано заяву про стягнення судових витрат, відповідно до якої представник просить стягнути з відповідачів на користь позивача понесені позивачем витрати: 1762 грн. по сплаті судового збору, 13000 грн. правнича допомога, 152 грн. поштові витрати. (т.3 а.с. 15, 16, 17) До заяви додано акт приймання-передачі наданих послуг № 2 до Договору про надання правничої допомоги від 03 березня 2020 року, квитанція від 03 березня про отримання адвокатом від позивача 5000 грн. за надання правової допомоги згідно угоди від 03 листопада 2018. При вирішенні питання про відшкодування витрат позивача на правничу допомогу суд враховує, що докази, надані представником позивача на підтвердження цих витрат не містять розрахунку погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі. При цьому, акт виконаних робіт від 03.11.2018 містить розрахунок за послуги, які оплачені до укладення договору від 03.11.2018 та виставлення рахунку-фактури від 03.11.2018, що підтверджується квитанціями від 20.06.2018, 09.08.2018, 26.09.2018 на загальну суму 11000грн. Крім того, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, повинні бути оформлені в установленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Такий правовий висновок міститься у постанові ВС від 02.07.2019 у справі № 810/795/18. Отже, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про відшкодування витрат на правничу допомогу, а тому витрати позивача на правничу допомогу необхідно віднести за рахунок позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial