Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача ВАТ НАСК «ОРАНТА» про стягнення суми страхового відшкодування в розмірі 16 390, 68 гривень, пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у сумі 233, 5 гривень, 3% річних у сумі 140, 33 гривень, моральну шкоду у сумі 1000 гривень. Посилаючись на те, що 05 червня 2013 року водій [PERSON], керуючи автомобілем «Джилі», д/н [NUMBER] по вул. Підгірній, 14 в с. Нові Безрадичі, Обухівського району Київської області, під час руху заднім ходом, не переконалася в безпечності свого маневру, чим порушила п.п.10.1, 10.9 ПДР та допустила зіткнення з припаркованим автомобілем «Хонда», д/н [NUMBER], власником якого є [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована НАСК «Оранта», враховуючи дану обставину вона звернулася до вказаної страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування та необхідним переліком документів. На сьогоднішній день страховою компанією НАСК «Оранта» їй не відшкодовано грошові кошти за пошкоджений автомобіль. Представник позивача за довіреністю від 21.03.2014 р. [PERSON] в судовому засіданні уточнив позовні вимоги, просив задовольнити позов та стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 11 572, 82 гривень, пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у сумі 794, 70 , 3% річних у сумі 183, 89 гривень, моральну шкоду у сумі 1000 гривень та сплачений судовий збір при подачі позовниз вимог. Представник відповідача за довіреністю від 19.11.2013 р. Ільчук В.О. в судовому засіданні не заперечував проти позову. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. 05 червня 2013 р. о 14год. 00х. водій [PERSON], керуючи автомобілем «Джилі», д/н [NUMBER] по вул. Підгірній, 14 в с. Нові Безрадичі, Обухівського району Київської області, під час руху заднім ходом, не переконалася в безпечності свого маневру, чим порушила п.п.10.1, 10.9 ПДР та допустила зіткнення з припаркованим автомобілем «Хонда», д/н [NUMBER], власником якого є [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Згідно постанови Обухівського районного суду Київської області від 12 червня 2013 року, [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень (а.с. 10). На момент скоєння ДТП, цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована НАСК «Оранта» на підставі Договору (Полісу) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № АС 1150620 від 03.04.2013 року, укладеному в Київському міському відділенні №2 Київської міської дирекції компанії «Оранта». 13.06.2013 р. позивачка звернулася до вказаної страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування та необхідним переліком документів. Згідно рахунку-фактури № АС - 00001989 від 19.06.2013 р. сума відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля склала 16 260, 60 гривень (а.с.13). Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Як визначено п. 3 ч. 1 ст. 980 ЦК України, предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Відповідно ст. 9 Закону України «Про страхування», страхова виплата це грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Згідно ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та умов договору страхування, відповідач зобов'язаний відшкодувати позивачу витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Наявними у справі доказами підтверджується те, що позивачем були виконані вимоги статті 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», натомість, доказів виплати відповідачем позивачу страхового відшкодування за шкоду, завдану йому транспортному засобу, суду не було надано. Враховуючи те, що відповідач своєчасно не виплатив позивачу страхове відшкодування, то з відповідача підлягає стягненню сума страхового відшкодування в розмірі 11 572, 82 гривень. Також суд вважає обгрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з НАСК «Оранта» 3% річних від простроченої суми, оскільки відповідно до ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення 3% річних не є неустойкою за невиконання зобов»язань, а є мірою відповідальності в зв»язку з невиконанням грошового зобов»язання. Відповідно до п. 36.5. ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Так, у зв'язку з невиконанням умов договору страхування та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в частині своєчасної виплати суми страхової відшкодування, з відповідача ВАТ Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" підлягає стягненню на користь позивача пеня в розмірі 794, 70 гривень за період часу з 11.09.2013 року по 26.03.2014 року з розрахунку - 11 357, 04 грн. х 0,03552 х 197 : 100 = 794, 70 гривень. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення суми страхового відшкодування, 3% річних від простроченої суми та пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування є обгрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню. Судом встановлено, що у зв"язку з дорожньо-транспортною пригодою, пошкодженням автомобіля, позивачка зазнала моральних страждань, оскільки тривалий час не могла вирішити питання щодо проведення відновлювального ремонту, в зв"язку з чим змінився її нормальний спосіб життя, вона не може користуватись автомобілем, тривалий час вирішувала питання щодо відшкодування їй матеріальної шкоди. Відповідно до роз"яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, згідно з ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я. При з»ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з»ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Суд вважає, що пошкодження автомобіля, який знаходиться у постійному користуванні позивачки, призводить до душевних страждань, зміну способу життя в зв»язку з тривалим вирішенням питання щодо проведення відновлювального ремонту автомобіля. Отже, позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню в розмірі 1000 гривень. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача сплачений позивачем судовий збір в розмірі 467, 80 гривень.

Outcome: approved