Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-24 00:00:00

В жовтні 2021 року [PERSON] , звернулась до суду з вказаним позовом, яким просить: зобов`язати посадових осіб Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції розблокувати належний [PERSON] рахунок відкритий в «ПриватБанку» № [NUMBER] . Свої вимоги, позивач обґрунтовує тим, що він є боржником на підставі виконавчого листа Бориспільського міськрайонного суду Київської області №2/272 про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» боргу в сумі 170 024 грн. 45 коп. Стягнення боргу проводиться Бориспільським відділом ДВС Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). 23.09.2021 р. державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів та направлено на виконання до відповідних банківських установ. [PERSON] мав відкритий банківський рахунок у з акціонерному товаристві комерційний банк «ПРИВАТБАНК», призначений для надходжень заробітної плати та будь яких інших виплат та 16.08.2021 року наказом № 270 о/с я був звільнений з Національної поліції України за власним бажанням, в результаті чого отримав вихідну допомогу в зв`язку зі звільненням, яка була перерахована на вище вказаний рахунок. Таким чином позивач вважає, що державний виконавець наклав арешт на вказаний рахунок порушивши чинне законодавство. Крім цього додає, що його належним чином та у передбачений законом спосіб не було повідомлено про відкриття виконавчого провадження від 05.08.2014 року. Ухвалою судді від 07 жовтня 2021 року було відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.13). 09 листопада 2021 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження, призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (а.с.25). Позивач в судовому засіданні підтримав пред`явлений позов та наполягав на його задоволенні в повному обсязі. Представник Бориспільського відділу державної виконавчої служби у Бориспільському районі Київської області в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. До суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності. В силу вимог ч.2 ст.450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позивача, суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню за наступних підстав. Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі Закон № 1404-VIII) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону № 1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону № 1404-VIII, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. В судовому засіданні встановлено, що постановою державного виконавця Бориспільського відділу ДВС у Бориспільському районі Київської області від 23.09.2021 року, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках [PERSON] , в (а.с.19-20). Відповідно до листа Департаменту стратегічних розслідувань НП України № М-1414/55/01-2021 від 07 жовтня 2021 року (а.с.21-22) встановлено, що позивача було звільнено з посади та зі служби в поліції 23.08.2021 року відповідно до наказу ДСР від 16.08.2021 №270 о/с на підставі пункту 7 частини 1 стаття 77 ЗУ «Про Національну поліцію». При цьому нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні у сумі 97 084 грн. 69 коп. Виплату здійснено згідно платіжного доручення від 28.09.2021 №3483 та відомості від 24.09.2021 року №281. Кошти зараховані на картковий рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк», ЄДРПОУ 14360570, код банку (МФО) 305299, рахунок [NUMBER] . Відповідно до вимог ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи. Позивач - боржник у виконавчому провадженні №44254733 не погоджується з діями державного виконавця щодо накладення арешту на його кошти, що містяться на рахунку в AT КБ "ПРИВАТБАНК", яка була призначена у тому числі і для виплат заробітної плати та на яку заявнику було нараховано одноразову грошову допомогу при звільненні. За змістом п.1 ч.1 ст.73 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення не може бути звернено на вихідну допомогу, що виплачується в разі звільнення працівника. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст. 73 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення не здійснюється також із сум неоподатковуваного розміру матеріальної допомоги. Як вбачається, з оскаржуваної постанови про накладення арешту на кошти боржника (а.с.19-20), постанова не містить конкретних номерів рахунків, на кошти на яких накладається арешт, в ній лише зазначено «Накласти арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника». Державний виконавець не скористався своїм правом визначеним п.21 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», не направляв запити і як наслідок не отримував від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а відразу виніс постанову про арешт коштів боржника. В протилежному випадку, державним виконавцем була б отримана інформація про те, що на зазначений заявником рахунок у AT КБ "ПРИВАТБАНК" здійснюється зарахування в тому числі заробітної плати боржника. Цих вимог Закону виконавцем дотримано не було. Внаслідок чого, стягнення належних сум за виконавчим документом відбулось з порушенням встановленого Закон України «Про виконавче провадження» порядку. З урахуванням викладених встановлених в ході судового розгляду обставин, що свідчать про порушення вимог чинного законодавства, зокрема Закону України «Про виконавче провадження», суд погоджується з доводами заявника, що оскаржувана постанова виконавця в частині накладення арешту на картковий рахунок IBAN [NUMBER] , відкритий на ім`я [PERSON] в AT КБ "ПРИВАТБАНК" є протиправною та підлягає скасуванню Оскільки позов підлягає задоволенню, а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як учасник бойових дій, з відповідачки необхідно стягнути на користь держави суму судового збору, що становить 908 гривень 00 коп.

Outcome: approved