Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 75399,79 гривень, моральної шкоди в розмірі 50000 гривень, витрат за послуги оцінювача в сумі 800 гривень та судових витрат у справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09.05.2015 р. сталась дорожньо транспортна пригода за участю автомобіля «Порше» д.н. д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Ауді» д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Дана дорожньо-транспортна пригода сталась з вини [PERSON], що встановлено Голосіївським районним судом м.Києва. Відповідно до Звіту № 170 від 22.08.2015 р. вартість відновлювального ремонту перевищує вартість автомобіля «Ауді» д.н. [NUMBER] до настання дорожньо-транспортної пригоди, в зв»язку з чим вартість матеріального збитку складає різниця між вартістю транспортного засобу до настання дорожньо-транспортної пригоди та вартість утилізації автомобіля «Ауді», і становить 125399,79 гривень. Послуги оцінювача склали 800 гривень. Позивач зазначає, що страховою компанією, де була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача, було сплачено страхове відшкодування в розмірі 50000 гривень, тобто невідшкодованою залишилась шкода в розмірі 75399,79 гривень. Також позивач посилається на те, що в зв»язку з пошкодженням транспортного засобу він зазнав нервового стресу, переживань, змінився його спосіб життя, оскільки він повинна докладати додаткових зусиль для вирішення питання щодо відшкодування шкоди і захисту свого права. Моральну шкоду позивач оцінює в 50000 гривень. В ході судового розгляду представник позивача підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив їх задовольнити, з підстав зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини відповідача, позивачу була завдана як матеріальна, так і моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню, особою винною у настанні ДТП. Відповідач повторно не з»явився в судове засідання, про місце і час судового розгляду повідомлявся належним чином , шляхом публікації оголошення в газеті «Урядовий кур»єр». На підставі положень ст.ст. 224-226 ЦПК України, за знгодою представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.05.2015 р. сталась дорожньо транспортна пригода за участю автомобіля «Порше» д.н. д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Ауді» д.н. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Транспортний засіб «Ауді» д.н. [NUMBER] відповідно до Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить [PERSON] Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 22.05.2015 р. [PERSON] була визнана винною у вчинені даної дорожньо-транспортної пригоди. В силу ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, які встановлені судовим рішенням, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тобто, в даному випадку, наявність вини в діях [PERSON] не підлягає доказуванню. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Ауді» д.н. [NUMBER] зазнав значних механічних пошкоджень. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з роз»ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Оскільки на день розгляду справи суду не надано доказів, що відповідач керувала транспортним засобом «Інфініті» д.н. [NUMBER] без відповідних повноважень, суд приходить до висновку, що саме [PERSON] повинна нести відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов»язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. Згідно з ст.985 ЦК України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов»язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом. Позивач при зверненні до суду посилається на те, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована відповідно до Полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп». Страхова компанія в межах ліміту відповідальності сплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 50000 гривень. Відповідно до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 22.08.2015 р. № 170 вартість матеріального шкоди, завданої власнику транспортного засобу «Ауді»» д.н. [NUMBER], становить 162928,13 гривень, що є розміром вартості транспортного засобу до дорожньо транспортної пригоди, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб зазнав значних пошкоджень і є фізично знищеним. Відповідно до ст.30 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим.Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. В ході розгляду справи встановлено, і це підтверджується Звітом оцінювача № 170 р., що вартість утилізації автомобіля «Ауді» д.н. [NUMBER] становить 37528,34 гривні. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача підлягає різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Тобто, з урахуванням ринкової вартості транспортного засобу до настання дорожньо-транспортної пригоди, вартості транспортного засобу після настання дорожньо-транспортної пригоди та розміру страхового відшкодування, сплаченого позивачу, відповідач в силу положень ст.ст. 1187, 1194 ЦК України повинна відшкодувати позивачу матеріальний збиток, що становить 75399,79 гривень. Крім того, стягненню з відповідача підлягає вартість послуг оцінювача в розмірі 800 гривень, оскільки ці витрати, пов»язані з настанням дорожньо-транспортної пригоди і відновленням порушеного права позивача. Вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди, на думку суду, підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що у зв"язку з дорожньо-транспортною пригодою, пошкодженням автомобіля, позивач, як власник транспортного засобу «Ауді», зазнав моральних страждань, внаслідок пошкодження транспортного засобу, в зв»язку з чим змінився нормальний спосіб життя, він тривалий час не може користуватись автомобілем, тривалий час вирішується питання щодо відшкодування матеріальної шкоди. Відповідно до роз"яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, згідно з ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я. При з»ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з»ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Вимоги позивача про відшкодування їй відповідачем моральної шкоди в розмірі 50000 гривень не є обгрунтованими в повному обсязі, як на стадії звернення до суду, так і в ході розгляду справи. Однак, суд вважає, що пошкодження автомобіля, який є власністю позивача, призводить до душевних страждань, зміну способу життя в зв»язку з тривалим вирішенням питання щодо проведення відновлювального ремонту автомобіля. Також суд приймає до уваги, що саме з вини відповідача позивач тривалий час не може вирішити питання щодо відшкодування завданих збитків. Суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 3000 гривень. Моральна шкода на підставі ст.1167 ЦК України підлягає стягненню з відповідача . На підставі ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у даній справі, а саме сума сплаченого судового збору в розмірі пропорційному до задоволених вимог.

Outcome: partial