Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

У квітні 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики, в якому вказує, що 20.08.2009 року за усним договором передав позичальнику [PERSON] у власність автобус "ЗІЛ", залишок боргу згідно розписки складав 25000,00 грн., що підтверджується розпискою, згідно з якою [PERSON] зобов'язався повернути кошт и до 20.10.2009 року, проте на час звернення до суду з даним позовом не повернув. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь борг за договором позики в сумі 25000 грн., з урахуванням індексу інфляції в сумі 4492,43 грн. та 3 % річних за час прострочки спати боргу в сумі 2083,39 грн., витрати на правову допомогу в сумі 3000 грн. та судовий збір 315,76 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимог підтримали, просили задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на невірний спосіб захисту позивачем своїх інтересів, оскільки фактично між сторонами по справі мали місце відносини з купівлі-продажу транспортного засобу, за придбання якого не в повному обсязі розрахувався [PERSON], доказів снування правовідносин позики не встановлено. Просила в задоволенні позову відмовити. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.08.2009 [PERSON] написав розписку, в якій вказав, що придбав у [PERSON] автобус "ЗІЛ" в розстрочку, залишок боргу становить 25000 грн., який він зобов'язується повернути в строк до 20.10.2009 року. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтвердив той факт, що мав у власності автобус "ЗІЛ", який продав [PERSON] в 2009 році, право власності на вказаний транспортний засіб в органах ДАІ було перереєстроване на ім'я останнього. Оскільки [PERSON] не зміг розрахуватись з ним в повному обсязі, залишок несплачених коштів за придбання автомобіля склав 25000 грн., [PERSON] власноруч написав розписку, в якій зобов'язався повернути борг в строк до 120.10.2009 року. Вказані обставини підтвердила в судовому засіданні представник відповідача адвокат [PERSON], пояснивши, що її довіритель [PERSON] дійсно в повному обсязі не розрахувався за автобус, придбаний у [PERSON], винен йому кошти в сумі 25000 грн., які не повернув до цього часу. Наполягала на тому, що правовідносин позики між [PERSON] та [PERSON] не існувало. Позивач не заперечував той факт, що не передавав в борг [PERSON] кошти в сумі 25000 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до переконливого висновку про доведеність того факту, що [PERSON] не позичав [PERSON] кошти в сумі 25000 грн., а відтак між ними не існувало правовідносин, що пов'язані з договором позики. З огляду а вищенаведене, суд вважає, що позивачем обраний невірний спосіб захисту порушених прав та приходить до переконливого висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача на його користь коштів в сумі 25000 грн. як боргу за договором позики. Відповідно, такими, що не підлягають задоволенню, суд визнає також і позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача індексу інфляції та 3 % річних за час прострочки сплати боргу. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed