Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до НАСК "Оранта", [PERSON] про стягнення збитків заподіяних внаслідок ДТП. Вимоги позову мотивовано тим, що згідно Постанови Виноградівського районного суду від 5 квітня 2013 року, відповідач [PERSON], визнаний винним у скоєнні ДТП, яке сталося 27 березня 2013 року на автошляху між смт. Вилок та с. Бобове, Виноградівського району де відповідач [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ-2107, не упоравшись з управлінням, виїхав на зустрічну смугу руху, зіткнувшись з автомобілем «Шкода Октавія» держномер [NUMBER], який належить позивачу ТОВ «Елена 2008» та яким керував директор ТзОВ «Елена» [PERSON] Обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, що засвідчено протоколами ДАІ. Обидва автомобілі на день ДТП були забезпечені страхуванням власної відповідальності за шкоду, заподіяну іншій особі відповідно до Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних, транспортних засобів " (надалі - Закон № 1961-ІV). Відповідно до вимог ст. 33.4 Закону № 1961-IV обставини ДТП, пошкодження автомобілів документували працівники ДАІ. Того ж дня, коли відбулося ДТП, тобто 27.03.2013 року, відповідно до вимог ст. 34.4 Закону № 1961-IV представником страховика аварійним комісаром [PERSON] двічі було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу позивача, про що складено відповідні протоколи. Крім того пошкоджений транспортний засіб було досліджено аварійним комісаром повторно 04.04.2013 р. з складенням відповідного протоколу. Згідно довідки страховика від 25.06.2013 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Skoda Octavia А5», внаслідок ДТП складає 80 900,87 грн., однак з урахуванням 43 % експлуатаційного зносу автомобіля проводити ремонт за такі кошти недоцільно і тому розмір матеріального збитку не може перевищувати більше 51 339,86 грн., проти чого позивач не заперечував. Граничний розмір страхової виплати згідно ст. 9 Закону № 1961-IV складає 50 000 грн. З урахуванням нульової франшизи страхова виплата, що підлягає відшкодуванню за рахунок страховика, складає 50 000 грн. Решта заподіяного матеріального збитку, яка не покривається страховою виплатою, тобто 1 339,86 грн., підлягає відшкодуванню за рахунок винуватця ДТП, другого відповідача [PERSON] (5 1 339,86 - 50 000=1339,86 грн.). Обидва боржники згідно ст. 36.2 Закону № 1961-IV повинні були виконати перед позивачем свої грошові зобов'язання не пізніше 90 днів з дня отримання вимоги про це, тобто не пізніше 30 червня 2013 року, що відповідачами до цього часу належним чином не виконано, тому згідно ст. 625 ч.2 ЦК України, вони відповідно повинні сплатити потерпілому додатково 3 % річних: страховик - 875,00 грн. та [PERSON] - 23,45 грн. згідно розрахунку ціни позову. Ні страховик, ні особа, винна у ДТП, до цього часу заподіяну позивачу ТОВ «Елена 2008» шкоду не відшкодували. Представник позивача Чулака В.О., в судовому засіданні заявлені вимоги позову підтримав повністю та просив суд такі задоволити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON], в судовому засіданні заявлений до них позов визнали. Представник НАСК «Оранта», який належним чином повідомлений про день і час розгляду справи, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, в судове засідання не з"явився. Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. У відповідності до вимог ст.ст.10,11,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що згідно Постанови Виноградівського районного суду від 5 квітня 2013 року, відповідач [PERSON], визнаний винним у скоєнні ДТП, яке сталося 27 березня 2013 року на автошляху між смт. Вилок та с. Бобове, Виноградівського району де відповідач [PERSON], керуючи автомобілем ВАЗ-2107, не упоравшись з управлінням, виїхав на зустрічну смугу руху, зіткнувшись з автомобілем «Шкода Октавія» держномер [NUMBER], який належить позивачу ТОВ «Елена 2008» та яким керував директор ТзОВ «Елена» [PERSON] Обидва автомобілі отримали механічні пошкодження, що засвідчено протоколами ДАІ. Обидва автомобілі на день ДТП були забезпечені страхуванням власної відповідальності за шкоду, заподіяну іншій особі відповідно до Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних, транспортних засобів " (надалі - Закон № 1961-ІV). Відповідно до вимог ст. 33.4 Закону № 1961-IV обставини ДТП, пошкодження автомобілів документували працівники ДАІ, Того ж дня, коли відбулося ДТП, тобто 27.03.2013 р., відповідно до вимог ст. 34.4 Закону № 1961-IV представником страховика аварійним комісаром [PERSON] двічі було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу позивача, про що складено відповідні протоколи. Крім того пошкоджений транспортний засіб було досліджено аварійним комісаром повторно 04.04.2013 р. з складенням відповідного протоколу. Згідно довідки страховика від 25.06.2013 року вартість відновлювального ремонту автомобіля Skoda Octavia А5, внаслідок ДТП складає 80 900,87 грн,, однак з урахуванням 43 % експлуатаційного зносу автомобіля проводити ремонт за такі кошти недоцільно і тому розмір матеріального збитку не може перевищувати більше 51 339,86 грн., проти чого позивач не заперечував. Граничний розмір страхової виплати згідно ст. 9 Закону № 1961-IV складає 50 000 грн. З урахуванням нульової франшизи страхова виплата, що підлягає відшкодуванню за рахунок страховика, складає 50 000 грн. Решта заподіяного матеріального збитку, яка не покривається страховою виплатою, тобто 1 339,86 грн., підлягає відшкодуванню за рахунок винуватця ДТП, другого відповідача [PERSON] (5 1 339,86 - 50 000=1339,86 грн.). Обидва боржники згідно ст. 36.2 Закону № 1961-IV повинні були виконати перед позивачем свої грошові зобов'язання не пізніше 90 днів з дня отримання вимоги про це, тобто не пізніше 30 червня 2013 року, що відповідачами до цього часу належним чином не виконано, тому згідно ст. 625 ч.2 ЦК України, вони відповідно повинні сплатити потерпілому додатково 3 % річних: страховик - 875,00 грн. та [PERSON] - 23,45 грн. згідно розрахунку ціни позову. Ні страховик, ні особа, винна у ДТП, до цього часу заподіяну позивачу ТОВ «Елена 2008» шкоду не відшкодували. Незважаючи на своєчасне звернення до страховика, своєчасний огляд пошкодженого автомобіля його представником та визначення матеріального збитку страховик ухиляється від виплати під надуманими причинами. Листом від 19.06.2013 р. страховик взагалі безмотивно ухилився від відшкодування. 25.06.2013 року, визнав розмір шкоди, ним же визначеної, а листом від 24.05.2013 року, посилається на призначення ним якогось трасологічного дослідження, проведеного без відому та без запрошення для участі у ньому постраждалого, здійсненого без можливості поставити експерту запитання і т.п. З матеріалами такої безпідставної експертизи позивача до цього часу не ознайомлювали. Суд критично оцінює трасологічне дослідження, на яке посилається страховик, могло б слугувати доказом тільки у тому разі, якщо б воно було призначене відповідно як експертиза, проведене не заочно, а відповідно до встановлених правил, містило б наукове обґрунтування висновків та у застосуванні до конкретних обставин справи - детальний і об'єктивний аналіз проведених досліджень. Крім того, таке трасологічне дослідження спростовується довідкою самого відповідача про розмір збитків, які підлягають відшкодуванню. Цей розмір визначений на підставі прямого дослідження та висновку аварійного комісара у день настання ДТП. Ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. На даний час в добровільно порядку відповідачами не компенсовано витрати позивачу, а тому позивач просить суд стягнути понесені ним збитки. Так, відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Абзацом 2 ч.2 ст.16 ЦК України передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Дослідивши вказані вище докази в судовому засіданні та оцінивши їх належність, суд вважає, що дані докази містять вичерпну інформації щодо обставин, які мають значення для вирішення даної справи. Оцінивши у відповідності до ст.212 ЦПК України належність, допустимість і достовірність кожного, наданого позивачем доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів у їх сукупності, суд обгрунтовано дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд також вважає, що судові витрати по справі, які поніс позивач, слід стягнути з відповідача, оскільки відповідно до вимог ст.88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved