Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

Позивач, ПАТ «Акцент-Банк»», звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 21626 грн. 93 коп.. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 12.09.2008 р. за кредитним договором б/н надав відповідачці кредит у сумі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на залишок заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов надання банківських послуг та правил користування платіжною карткою. Відповідачка взяті на себе зобов'язання за договором належним чином не виконувала. Станом на 19.11.2013 р. загальна заборгованість за договором склала 21626 грн. 93 коп., у т.ч.: за кредитом у сумі 3000 грн.; процентами у сумі 10505 грн. 89 коп.; комісією у сумі 6615 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф - 500 грн. (фіксована частина) і штраф - 1006 грн. 04 коп. (процентна складова). Позивач просив позов задовольнити, і віднести за рахунок відповідачки судові витрати у сумі 229 грн. 40 коп.. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю, Горбан А.В., позовні вимоги підтримав з наведених у заяві підстав у повному обсязі, просить задовольнити. Відповідачка, [PERSON], позов не визнала, пояснила, що брала кредит у сумі 3000 грн. на підставі заяви-анкети позичальника, картка не видавалась, з умовами і правилами надання банківських послуг не знайомилася та не підписувала такі, кредит не погашала у зв'язку з тяжким матеріальним становищем, проте від банку ніяких вимог щодо погашення кредиту не одержувала, просить застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. У відповідності зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд установив, що 12.09.2008 р. сторони уклали кредитний договір б/н, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у сумі 3000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на залишок заборгованості за кредитом, строком на 12 місяців, тобто до 12.09.2009 р. ( а. с. 6-9). Договір складається із заяви позичальника та умов і правил надання банківських послуг ( а. с. 6-9). Доводи відповідачки у частині того, що картку не отримувала, з умовами і правилами надання банківських послуг не знайомилася та не підписувала такі, спростовуються записом у заяві про те, що вона ознайомилася і згодна з умовами і правилами надання банківських послуг, а також з тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді, своїм підписом підтвердила факт отримання інформації про умови кредитування у А-Банку ( а. с. 6). Пунктом 8.6. Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний оплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідачка взяті на себе зобов'язання за договором належним чином не виконувала, не сплачувала кредит і нараховані проценти. Станом на 19.11.2013 р. загальна заборгованість за договором склала суму 21626 грн. 93 коп., у т.ч.: за кредитом - 3000 грн.; процентами - 10505 грн. 89 коп.; комісією - 6615 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф - 500 грн. (фіксована частина) і штраф - 1006 грн. 04 коп. (процентна складова) ( а. с. 3-5). Відповідачка заявила про застосування позовної давності, і на цій підставі відмовити у задоволенні позову. Відповідно до п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживача" кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 31 постанови "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03. 2012 р. N 5 ( в редакції постанови від 07.02.2014 р. №7) роз'яснив, що при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи)". Відповідно до положень ст. ст. 256, 257, 258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені) … . Положеннями ч. 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). У відповідності з ч. ч. 3 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Пунктом 9.12 Умов передбачено, що договір діє розтягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же строк. Відповідно до п. 5 договору від 12.09.2008 р. , п. 9.12 Умов банк надав відповідачці кредитні кошти на строк 12 місяців, тобто до 12.09.2009 р., з урахуванням умов п. 9.12. договір діяв до 12.09.2010 р., додаткових умов щодо пролонгації цього договору на наступні 12 місяців не укладалось, отже позивач звернувся до суду з позовом 18.12.2013 р., тобто з пропуском трирічного строку позовної давності. Відтак, позовні вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 21626 грн. 93 коп., у т.ч.: за кредитом - 3000 грн.; процентами - 10505 грн. 89 коп.; комісією - 6615 грн., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф - 500 грн. (фіксована частина) і штраф - 1006 грн. 04 коп. (процентна складова) не підлягають задоволенню за спливом строку позовної давності. Ураховуючи наведене, суд вважає необхідним позивачу в задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 12.09.2008 р. в загальній сумі 21626 грн. 93 коп. відмовити за пропуском строку позовної давності. На підставі наведеного, ст. ст. 11, 15, 16, 256 - 258 , 261, 267, 525, 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», п. 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 р. N 5 ( в редакції постанови від 07.02.2014 р. №7),

Outcome: dismissed