Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

У вересні 2014 року Публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Надра" (далі - ПАТ "КБ "Надра"), яке є правонаступником Відкритого акціонерного товариства комерційного банку "Надра" (далі - Банк), звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що 01 червня 2007 року між Банком та [PERSON] (далі - Позичальник) був укладений кредитний договір № 204/П/99/2007-840, за умовами якого Банк надав відповідачу кредит у сумі 245000,00 доларів США, зі сплатою процентів у розмірі 12,49 % річних, строком до 01 червня 2027 року. Банк свої зобов'язання за цим кредитним договором виконав, надав Позичальникові кредит у вказаній сумі, що підтверджується заявою на видачу готівки від 01 червня 2007 року. Також 01 червня 2007 року з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] (далі - також Іпотекодавець) було укладено договір іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 3324. Відповідно до умов договору іпотеки Позичальник передала в іпотеку Банку належне їй нерухоме майно: земельну ділянку площею 0,10 га та житловий будинок незавершеного будівництва, 93 % готовності, загальною площею 269,33 м2, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], (далі - предмет іпотеки). Згідно із положеннями п. п. 3.3.1, 3.3.2 кредитного договору [PERSON] зобов'язувалася повертати Банку кредит та сплачувати відсотки за користування ним шляхом внесення щомісячно мінімально необхідного платежу в сумі 2815,00 доларів США. За змістом п. п. 5.1, 5.2 кредитного договору у разі прострочення сплати мінімально необхідного платежу Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 1 % від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. У випадку порушення умов п. 4.3 кредитного договору Позичальник зобов'язувалася сплатити Банку штраф у розмірі 10 % від суми кредиту за кожен випадок. Станом на 03 липня 2014 року внаслідок неналежного виконання своїх зобов'язань за кредитним договором № 204/П/99/2007-840 від 01 червня 2007 року [PERSON] має перед Банком заборгованість на загальну суму 1029319,54 доларів США, що за курсом Національного банку України на дату розрахунку складає 12188284 грн. 94 коп., з яких: 238873,03 доларів США, що складає 2828521 грн. 59 коп., - заборгованість за кредитом; 164849,34 доларів США, що становить 1951999 грн. 04 коп., - заборгованість по сплаті відсотків; 601097,17 доларів США, що складає 7117657 грн. 14 коп., - пеня за прострочення сплати кредиту та 24500,00 доларів США, що становить 290107 грн. 17 коп., - штраф за порушення умов договору. У п. 4.2.4 кредитного договору передбачено, що Банк має право вимагати від Позичальника дострокового виконання зобов'язань за цим договором, якщо не було внесено черговий платіж у визначений договором строк. За умовами п. п. 4.4, 4.5 договору іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання, а також порушення Іпотекодавцем будь-яких зобов'язань за кредитним договором Банк має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки. Просило у рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 204/П/99/2007-840 від 01 червня 2007 року в розмірі 403722,37 доларів США та 7407764 грн. 31 коп. звернути на користь ПАТ "КБ "Надра" за укладеним 01 червня 2007 року договором іпотеки стягнення на предмет іпотеки: земельну ділянку площею 0,10 га, та житловий будинок незавершеного будівництва, 93 % готовності, загальною площею 269,33 м2, що знаходяться за адресою: [ADDRESS], шляхом надання ПАТ "КБ "Надра" права продажу предмета іпотеки із укладанням від свого імені договору купівлі-продажу цього нерухомого майна з будь-якою особою-покупцем за ціною, визначеною на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності та наданням всіх повноважень продавця щодо предмету іпотеки, а також зобов'язати відповідача на час реалізації предмета іпотеки передати його в управління ПАТ "КБ "Надра" з правом заміни замків та обладнання охоронними пристроями. Представник позивача ПАТ "КБ "Надра" Шох С.М. у суді позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеному вище, просив суд задовольнити позовні вимоги повністю. Проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечував. Також він пояснив, що положення Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" до відповідача застосовуватись не можуть, оскільки у власності [PERSON] знаходиться інше нерухоме житлове майно - квартира [ADDRESS], де вона зареєстрована та постійно проживає. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явилася, про час і місце судового розгляду повідомлялася за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд вона не повідомила, заява про розгляд справи за її відсутності до суду теж не надходила. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 01 червня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком "Надра", правонаступником якого з 04 лютого 2011 року є позивач Публічне акціонерне товариство "Комерційний Банк "Надра", та [PERSON], яка змінила прізвище на [PERSON], був укладений кредитний договір № 204/П/99/2007-840. Згідно із умовами п. п. 1.1-1.4 цього кредитного договору Банк надав Позичальникові кредит у сумі 245000,00 доларів США, зі сплатою процентів у розмірі 12,49 % річних, строком до 01 червня 2027 року. Кредит надавався відповідачу на споживчі потреби. Цього ж дня, 01 червня 2007 року, на виконання умов п. 2 кредитного договору в якості забезпечення виконання Позичальником своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором Банк та [PERSON] уклали нотаріально посвідчений договір іпотеки, за умовами якого відповідач передала в іпотеку Банку земельну ділянку площею 0,10 га та приватний житловий будинок незавершеного будівництва, 93 % готовності, загальною площею 269,33 м2, що розташовані за адресою: [ADDRESS], належні Іпотекодавцю на підставі двох договорів купівлі-продажу нерухомого майна від 01 червня 2007 року, зареєстрованих у реєстрі за №№ 3321, 3322. Відповідно до п. п. 3.3, 4.3 кредитного договору відповідач [PERSON] зобов'язувалася належним чином виконувати свої зобов'язання щодо повернення кредиту та своєчасно вносити щомісячний мінімально необхідний платіж у сумі 2815,00 доларів США. Судом встановлено, що Банк свої зобов'язання за укладеним сторонами кредитним договором виконав повністю, надав [PERSON] кредит у вказаному розмірі, що підтверджується заявою на видачу готівки № NL-2 від 01 червня 2007 року. У порушення умов кредитного договору відповідач взятих на себе зобов'язань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним належним чином не виконує. За змістом п. 4.2.4 кредитного договору Банк має право вимагати від Позичальника дострокового виконання зобов'язань за цим договором, якщо не було внесено черговий платіж у визначений договором строк. У п. п. 5.1, 5.2 кредитного договору сторонами передбачено, що у разі прострочення сплати мінімального необхідного платежу Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 1 % від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. У випадку порушення умов п. 4.3 кредитного договору Позичальник зобов'язана сплатити Банку штраф у розмірі 10 % від суми кредиту за кожен випадок. Згідно із нормами ст. 524, ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. За змістом положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Із розрахунку заборгованості вбачається, що внаслідок неналежного виконання своїх зобов'язань за кредитним договором № 204/П/99/2007-840 від 01 червня 2007 року відповідач [PERSON] станом на 03 липня 2014 року має перед ПАТ "КБ "Надра" заборгованість за цим договором на суму 403722,37 доларів США та 7407764 грн. 31 коп., з яких: 238873,03 доларів США, що складає 2828521 грн. 59 коп., - заборгованість за кредитом; 164849,34 доларів США, що становить 1951999 грн. 04 коп., - заборгованість по відсоткам; 7117657 грн. 14 коп. - пеня за прострочення сплати кредиту та 290107 грн. 17 коп. - штраф за порушення умов договору. Згідно із п. п. 4.4, 4.5 договору іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором Банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому цим договором. У п. 5.3 договору іпотеки передбачено, що Банк має право продати від свого імені предмет іпотеки будь-якій іншій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому ст. 38 Закону України "Про іпотеку". 31 липня 2014 року ПАТ "КБ "Надра" направляло [PERSON] лист-вимогу, у якій пропонувало їй сплатити заборгованість за кредитним договором чи передати предмет іпотеки в оперативне управління іпотекодержателю. Будь-яких дій щодо погашення заборгованості за кредитним договором чи передачі предмета іпотеки в оперативне управління іпотекодержателя ПАТ "КБ "Надра" відповідач [PERSON] не вчинила, дана вимога залишена нею без задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. За змістом ст. 589 ЦК України, ч. 6 ст. 3 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. У ч. ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України визначено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яке здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ч. 1 ст. 38 Закону України "Про іпотеку" якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. У ч. 1 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Згідно із вимогами ч. 6 ст. 38 Закону України "Про іпотеку" ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. 03 червня 2014 року Верховна Рада України прийняла Закон України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", який набрав чинності 07 червня 2014 року. За змістом п. 1 зазначеного вище Закону протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом іпотеки, якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, за встановлених цим Законом умов. Зокрема: 1) коли таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; 2) загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 м2 для квартири та 250 м2 для житлового будинку. Відповідно до умов договору іпотеки, укладеного сторонами 01 червня 2007 року, предметом іпотеки є житловий будинок незавершеного будівництва, 93 % готовності, загальною площею 269,33 м2, що розташований за адресою: [ADDRESS]. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що крім вказаного незавершеного будівництвом житлового будинку [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS], загальною площею 70,8 м2, житловою площею 38,1 м2, у якій зареєстроване постійне місце проживання відповідача. Наведене свідчить про наявність у Позичальника іншого нерухомого житлового майна, яке використовується для постійного проживання. Враховуючи викладене, суд вважає, що встановлена Законом України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", заборона на звернення стягнення на предмет іпотеки - незавершений будівництвом житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], до правовідносин, що виникли у цій справі, не застосовується. У ч. 1 ст. 34 Закону України "Про іпотеку" передбачено, після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, з метою забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно із його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи неналежне виконання [PERSON] своїх зобов'язань за укладеним 01 червня 2007 року кредитним договором, відсутність встановленої законом заборони на звернення стягнення на предмет іпотеки, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ "КБ "Надра" ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. Із платіжного доручення від 07 серпня 2014 року видно, що за подачу до суду даної позовної заяви до [PERSON] позивачем ПАТ "КБ "Надра" сплачено судовий збір у розмірі 3654 грн. Зазначена сума судового збору відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved