Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітньої доньки [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі 33 відсотків від всього заробітку (доходу) відповідача, але не менше аніж по 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного з дітей. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, пояснивши, що з відповідачем з 04 березня 2006 року перебуває у зареєстрованому шлюбі . Від шлюбу мають двох малолітніх дітей : сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Вони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують та спільне господарство не ведуть. На даний час відповідач офіційно працює в Українському науково-дослідному інституті спеціальної техніки та судових експертиз , має постійний заробіток, на утримання дітей грошових коштів , а також іншої допомоги не надає і весь тягар матеріального забезпечення дітей покладається на її саму. Вона не має змоги самостійно матеріально забезпечувати малолітніх дітей . У зв"язку з цими обставинами вона вимушена звернутися до суду про стягнення аліментів з відповідача на утримання дітей у розмірі 33 відсотки всіх видів заробітку щомісячно, але не може бути меншим, аніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Відповідач позовні вимоги визнав та не заперечував проти стягнення аліментів у відповідності до вимог чинного законодавства, пояснивши суду, що він не уникає від батьківських обов"язків і по мірі можливості надає допомогу. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом. Відповідно до роз'яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Як слідує із матеріалів цивільної справи, сторони з 04 березня 2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі ( а.с.10). Від шлюбу мають двох малолітніх дітей : сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] ( а.с. 11;12) , які проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні ( а.с. 14). У відповідності з ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Як вбачається з копії свідоцтва про народження ( а.с. 11, 12 ) відповідач [PERSON] являється батьком сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] Згідно ст. 181 СК України , кошти на утримання неповнолітніх дітей з їх батьків стягуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. Таким чином, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, оскільки відповідач являється батьком неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] і на даний час не надає постійної матеріальної допомоги на їх утримання , водночас діти проживають з матір'ю , окремо від батька , то з нього необхідно стягнути аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 33 відсотки всіх видів заробітку щомісячно, але не може бути меншим, аніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 листопада 2016 року та до повноліття дітей , тобто до [INFO]. Згідно вимог ст. 8 Закону України " Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, утримання дітей, надання їм матеріальної допомоги є природним обов"язком батьків, що випливає зі змісту положення ст. 180 СК України, яке зобов"язує батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також підлягає стягненню судовий збір з відповідача у відповідності з ст. 88 ЦПК України при задоволенні позовних вимог.

Outcome: approved