Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про виселення. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору №NKT0G104040004 від 16.07.2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 22000доларів США строком до 15.07.2037р. В забезпечення виконання зобовязань між сторонами було укладено договір іпотеки №NKT0G104040004, згідно якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно житловий будинок, загальною площею 90,80 кв.м., житловою площею 44,00кв.м., що розташований за адресою: вул. Генерала Пушкіна,19 м. Баштанка Миколаївської області. Позивач свої зобовязання виконав, а відповідач порушив умови договору, внаслідок чого позивач звернувся до Апеляційного суду Миколаївської області суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та рішенням від 21.08.2013р. було звернено стягнення на предмет іпотеки.Відповідачці було направлено повідомлення-вимогу про добровільне звільнення нерухомого майна протягом 30 днів, проте вказану вимогу виконано не було. Від позивача надійшла заява про слухання справи у відсутність їх представника та підтримання позову, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідачка до суду не зявилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена вчасно та належним чином судовою повісткою. На попередніх судових засіданнях заперечувала проти задоволення позову посилаючись на ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Дослідивши наявні у справі матеріали (копію кредитного договору № NKT0G104040004 від 16.07.2007 року; іпотечного договору від 17.07.2007р., копію рішення суду від 03.06.2013р., 21.08.2013р., вимогу про добровільне виселення від 12.02.2014р. №30.1.0.0/2 298; реєстр поштових відправлень), суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору відповідачка отримала кредит у розмірі 22000 доларів СШАтерміном до 15.07.2037р. Між сторонами було укладено договір іпотеки , відповідно до якого предметом іпотеки є нерухоме майно: житловий будинок за адресою вул. Генерала Пушкіна,19 м. Баштанка Миколаївської області. В порушення умов договору відповідачка зобовязання за вказаним договором не виконала належним чином. 21.08.2013р. Апеляційним судом Миколаївської області було звернено стягнення на предмет іпотеки. Після прийняття вказаного рішення на адресу відповідачки було направлено письмову вимогу про виселення, проте відповідачка добровільно помешкання не звільнила. У ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Порядок виселення мешканців з будинку, який є предметом іпотеки передбачений ч.2 і 3 ст.40 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якого після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги.Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк, добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення осіб, що мешкають у житловому будинку, який є предметом іпотеки, встановлений і ч. З ст. 109 ЖК України, а саме, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення виселяються без надання іншого приміщення. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. З матеріалів справи вбачається, що вимоги зазначені у ч. З ст. 109 ЖК України та частинах 2 та 3 ст.40 Закону України «Про іпотеку» позивачем виконані. Разом з тим, відповідно до вимог Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", протягом дії даного закону не може бути примусово стягнуто (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника чи майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя, або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника чи майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме майно; загальна площа такого нерухомого майна не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Житловий будинок за адресою: вул. Генерала Пушкіна, 19 м Баштанка Миколаївської області є місцем постійного проживання відповідачки, загальна площа будинку складає 90,80 кв. метра, даних про наявність у відповідачки іншого нерухомого житлового майна позивач не представив. Слід зазначити, що на правовідносини між сторонами з приводу виселення з спірної квартири, поширюється дія Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті", а відтак, в період дії зазначеного закону не може відбуватись звернення стягнення на предмет іпотеки. Правовідносини між сторонами є похідними від передбаченої законом процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, а оскільки в період дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" нерухоме житлове майно не може бути примусово стягнуте, суд визначає відсутність передбачених законом підстав для усунення перешкод у здійсненні стягнення на іпотечне майно шляхом примусового виселення мешканців з квартири без надання іншого житла. Таким чином, позовні вимоги Публічного акціонерного товариства "ПриватБанк" про виселення задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed