Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Вимоги вказаної заяви мотивовані тим, що йому належить 1/4 частина квартири [ADDRESS] . Вказана частина квартири заявнику належить на підставі розпорядження органу приватизації племрадгоспу «Золотоніський» від 18.02.1994 року за №11 на підставі якого було видано свідоцтво про право власності на житло від 15.04.1994 року. Однак у вказаному вище свідоцтві допущена помилка, а саме невірно вказано по-батькові заявника, зокрема вказано " [PERSON] ", а не " [PERSON] " як вказано в паспорті заявника. Виправити помилку в правовстановлюючому документі заявник не має можливості, оскільки орган який його видав вже не існує. Вказана помилка створює складності заявнику при розпорядженні своєю власністю, а тому заявнику необхідно встановити факт належності йому вказаного свідоцтва на право власності на житло. За таких обставин [PERSON] змушений звернутися до суду за захистом своїх прав, оскільки іншим чином не може довести належність йому вказаного правовстановлюючого документа. У судове засідання заявник не з`явився, направив до суду заяву, згідно з якою просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, на задоволенні вказаної заяви наполягав у повному обсязі. Заінтересовані особи по справі [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] в судове засідання не з`явились, однак звернулися до суду із заявами, відповідно до яких просили розгляд справи здійснювати за їх відсутності, обставини, які викладені заявником у його заяві про встановлення факту належності правовстановлюючого документа ствердили. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав: Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Так в п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Як вбачається із свідоцтва про право власності на житло від 15.04.1994 року [PERSON] на підставі розпорядження органу приватизації племрадгоспу «Золотоніський» від 18.02.1994 року за №11, на праві спільної часткової власності належить 1/4 частина квартири [ADDRESS] . Іншими власниками вказаної квартири, відповідно до зазначеного свідоцтва є заінтересовані особи по справі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Разом з тим із вказаного свідоцтва вбачається, що по-батькові заявника у ньому записано « [PERSON] » а не " [PERSON] ", як вказано в паспорті заявника серії [NUMBER] . Обставини щодо помилкового зазначення по-батькові заявника у вказаному свідоцтві ствердили також і у своїх заявах і зацікавлені особи по справі, які є співвласниками вказаної квартири. Окрім того, згідно з довідкою Піщанської сільської ради №615 від 08.07.2019 року, відповідно до запису №1628 в погосподарській книзі №22 за громадянами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] обліковується квартира [ADDRESS] . При вирішенні вказаної справи суд бере до уваги, що згідно із ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Сільська рада, як орган місцевого самоврядування, що здійснює представництво територіальної громади визнала факт належності вказаної частини квартири за [PERSON] .. Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п.12\~постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року "Про встановлення фактів, що мають юридичне значення"\~при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Оскільки орган, який здійснював видачу та оформлення вказаного державного акту такі повноваження, відповідно до норм чинного законодавства не здійснює, вбачається обмеження можливості заявника в оформленні належним чином свого права та неможливість внесення відповідних виправлень до правовстановлюючого документу. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1\~ст. 256 ЦПК\~громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Вказані вище докази дають суду підстави вважати, що матеріали справи та доводи заявника є належними та стверджені відповідними доказами, які містять інформацію достатню для встановлення обставин, що обґрунтовують вимоги [PERSON] .. Таким чином, судом достовірно встановлений факт допущення помилки в написанні по батькові заявника. Суд дійшов висновку, що заявник звернувся із заявою до суду про встановлення факту належності правовстановлюючого документа з метою належного оформлення своїх прав на майно та вільного розпорядження ним. Встановлення даного факту не пов`язується з іншим вирішенням спору про право. Оскільки невідповідність в написанні по батькові заявника в правовстановлюючому документі перешкоджає реалізації заявнику права на належне розпорядження своїм майном, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення факту належності правовстановлюючого документа. На підставі викладеного та

Outcome: approved