Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відділу освіти Піщанської районної державної адміністрації про поновлення на посаді, стягнення оплати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, в якому просить суд визнати незаконним та скасувати наказ Відділу освіту Піщанської РДА № 32-К/тр-К від 10 травня 2017 року про звільнення його - [PERSON] з посади директора ЗОШ І-ІІІ ступенів смт. Рудниця; поновити його - [PERSON] на посаді директора ЗОШ І-ІІІ ступенів смт. Рудниця; стягнути з Відділу освіти Піщанської РДА на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу - з 10 травня 2017 року по день винесення рішення у справі; стягнути з Відділу освіти Піщанської РДА на користь [PERSON] компенсацію за заподіяну моральну шкоду в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн.; допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на посаді директора ЗОШ І-ІІІ ступенів смт. Рудниця Піщанського району Вінницької області. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що він, відповідно до наказу Піщанського райвно № 325, 22 серпня 1984 року був призначений на посаду директора Рудницької середньої школи. 10 травня 2017 року на підставі наказу Відділу освіти Піщанської РДА № 32-К/тр-К його було звільнено з посади директора ЗОШ І-ІІІ ст. смт. Рудниця за п. 3 частини першої ст. 41 КЗпП України. Вказаний наказ ним отримано 10 травня 2017 року. Позивач вважає своє звільнення незаконним, а наказ Відділу освіти Піщанської РДА № 32-К/тр-К від 10.05.2017 року протиправним та необгрунтованим з огляду на наступне. Позивач вказує, що працював на посаді директора ЗОШ І-ІІІ ступенів смт. Рудниця Піщанського району Вінницької області з 22.08.1984 р., його педагогічний стаж налічує загалом 43 роки, а посаду директора займає 33 роки. Всі роки віддавав себе освітянській роботі, прикладав багато зусиль для розвитку освітньої галузі не лише в очолюваній школі, а й в районі та області. Працював над забезпеченням належних умов для навчання дітей і роботи вчителів. Учні очолюваної ним школи були дійсними членами Вінницької МАН, переможцями обласних предметних олімпіад, випускники школи щороку успішно складають ЗНО з усіх предметів і вступають до провідних вищих навчальних закладів. За високі досягнення в освітянській галузі йому присвоєно категорію «Вчитель вищої категорії», педагогічне звання «старший вчитель», нагороджений Почесним Знаком МОН України «Василь Сухомлинський», а також різноманітними грамотами та подяками. За весь педагогічний стаж не вчиняв жодних проступків або порушень трудової дисципліни, до нього не застосовувалися дисциплінарні стягнення та інші заходи адміністративного впливу. Вранці 27 березня 2017 року начальником Відділу освіти Піщанської РДА [PERSON]. його було викликано на особистий прийом до голови Піщанської РДА начебто для розгляду скарг. Він приїхав до Піщанської РДА в обумовлений час. В залі було близько 30 чоловік, серед яких були окремі вчителі та батьки учнів очолюваної ним школи, які почали говорити в його бік образливі та нецензурні слова та вимагали його звільнення, обвинувачували його в авторитарному керівництві школою, вчиненні аморальних проступків, зокрема в домаганнях до вчителів та учениць. Почувши такі звинувачення, він відчув себе недобре і покинув зал Піщанської РДА. 28 березня 2017 року його було госпіталізовано до Піщанської лікарні, де він знаходився на лікуванні до 6 квітня 2017 року включно. 7 квітня 2017 року він прибув до школи і дізнався, що 3 квітня 2017 року Відділ освіти Піщанської РДА видав наказ № 51 «Про проведення службового розслідування у зв'язку з конфліктною ситуацією між учасниками навчально-виховного процесу) і ЗОШ І-ІІІ ст. смт. Рудниця» (з наступними змінами відповідно до наказу № 56 від 07.04.2017 р.), яким його було відсторонено від посади. З огляду на ці обставини стан його здоров'я знову різко погіршився і він був змушений звернутися за допомогою до іншої медичної установи, та 14 по 28 квітня 2017 року перебував на стаціонарному лікуванні в місті Києві. Завершивши лікування 4 травня 2017 року, він прибув до Відділу освіти Піщанської РДА, щоб з'ясувати у начальника питання щодо дати припинення відсторонення та можливості виходу на роботу. Начальник відділу освіти [PERSON]. повідомила, що він відсторонений до 7 травня 2017 року, а 10 травня 2017 року буде вирішуватись питання щодо його звільнення. Крім цього, йому було надано для ознайомлення проект Акту службового розслідування, який він підписав із застереженням, що не згоден з викладеними в ньому фактами та висновками, а також вказав, що 10 травня 2017 року надасть свої заперечення. [PERSON]., начальник відділу освіти, сказала йому, що рішення про звільнення прийматиметься після розгляду Акту та його заперечень до нього. 10 травня 2017 року в обумовлений час він прибув до Відділу освіти, зареєстрував у секретаря свої заперечення до Акту службового розслідування та зайшов до начальника Відділу освіти, проте ніхто його заперечень не розглядав, оскільки наказ про його звільнення вже був підписаний [PERSON]. В оскаржуваному наказі вказується, що підставою для звільнення є Акт службового розслідування та матеріали перевірки. Проте позивач зазначає, що жодного розслідування не проводилося, комісія навіть жодного разу не була в школі та будь-які матеріали перевірки відсутні. В акті службового розслідування викладені обставини про вчинення ним аморальних проступків, проте жодного доказу скоєння ним таких проступків в матеріалах службового розслідування не міститься. Всі обвинувачення у вчиненні аморальних проступків обґрунтовуються зверненнями людей, окремих вчителів та батьків, які, на думку позивача, не можуть бути підставою для обвинувачення людини у скоєнні тих чи інших незаконних вчинків. Позивач вважає, що Акт службового розслідування не засновується на встановлених компетентними органами обставинах вчинення якогось порушення, а обгрунтовує всі звинувачення звичайними зверненнями, що аж ніяк не можна визнати правомірним. Також, на доказ того, що Акт службової перевірки є необгрунтованим, позивач вказує ту обставину, що чотири члени комісії з п'яти відмовилися його підписати і виклали окремі думки в додатках. Зміст окремих думок зводиться до того, що розслідуванням не встановлено достатніх фактів для звинувачення його у вчиненні аморальних проступків, а також те, що в них відсутня компетенція для визначення аморальності тих чи інших дій. Позивач вважає, що відповідач звільнив його на підставі Акту службового розслідування, який не містить жодного доказу про вчинення ним аморального проступку, а також який відмовилися підписати більшість членів комісії у зв'язку з безпідставністю обвинувачень на його сторону. Позивач вказує, що за вказані в оскаржуваному наказі аморальні проступки передбачена адміністративна та кримінальна відповідальність. Зокрема, за розпивання алкогольних напоїв та перебування в стані сп'яніння в громадських місцях ст. 178 КУпАП передбачена відповідальність від штрафу до адміністративного арешту. За куріння в заборонених місцях ст. 175-1 КУпАП передбачено штраф. За примушування до вступу в статевий зв'язок та розбещення неповнолітніх взагалі передбачена кримінальна відповідальність статтями 154 та 156 КК України відповідно.Проте в матеріалах службового розслідування, а також ж матеріалах, які стали підставою для його звільнення, відсутні жодні постанови поліції про притягнення його до відповідальності за статтями 175-1 та 178 КУпАП, а також вироки суду щодо притягнення його до кримінальної відповідальності за статтями 154 та 156 КК України. Оскільки відсутні рішення компетентних органів про притягнення його до адміністративної та кримінальної відповідальності за розпивання алкогольних напоїв та перебування в стані сп'яніння в громадських місцях, куріння в заборонених місцях та примушування до вступу в статевий зв'язок та розбещення неповнолітніх, позивач вважає неправомірним своє звільнення за вчинення вказаних вище аморальних проступків (порушень та злочинів), оскільки його вина у вчиненні таких порушень не встановлена. Також позивач вказує, що, відповідно до п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 N 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» факт вчинення аморального проступку повинен бути зафіксований належним чином. Звільнення не може бути визнане законним, якщо воно здійснене лише внаслідок загальної оцінки поведінки працівника, не підтвердженої конкретними фактами. В матеріалах, які стали підставою для його звільнення, а також в оскаржуваному наказі відсутні будь-які докази належної фіксації вчинення ним аморальних проступків. Крім того, його не було запрошено на засідання профспілкового органу та рішення про надання дозволу на його звільнення приймалося без його участі, що грубо порушило його законні права, оскільки відповідно до ч. З ст. 43 КЗпП подання про звільнення працівника розглядається профспілковою організацією за обов'язкової участі працівника, якого мають намір звільнити. Таким чином, позивач вважає, що наказ відділу освіту Піщанської РДА № 32-К/тр-К від 10.05.2017р. є необгрунтованим, протиправним та підлягає скасуванню, в зв'язку з чим він був звільнений без законних підстав, а тому, відповідно до ст.235 КЗпП, він має бути поновлений на роботі з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Також позивач зазначає, що звільнення його з посади за начебто вчинення аморального проступку завдало йому значної моральної шкоди: призвело до моральних страждань, втрати ним нормальних життєвих зв'язків та вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.Він втратив душевний спокій, постійно перебуває у пригніченому стані через свою безпорадність. Крім цього, значних моральних страждань йому завдає та обставина, що через звільнення він втратив можливість заробляти собі на життя працею, на якій розуміється, адже він не може влаштуватися на будь-яку іншу роботу, а звільнення за аморальний проступок закрило йому двері в будь-який навчальний заклад. Крім цього, прийняття відповідачем незаконного рішення про звільнення його за начебто вчинення аморального проступку, спровокувало втрату його нормальних звичних життєвих зв'язків та вимагає тепер від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Таким чином, своїм незаконним рішенням щодо звільнення за начебто вчинення аморального проступку відповідач завдав йому моральну шкоду, розмір якої він оцінює у 10 000 гривень. На підставі викладеного позивач просить його позовні вимоги задовольнити. У визначений судом строк на адресу суду було надано заперечення на позовну заяву [PERSON], відповідно до яких представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні як незаконного і необгрунтованого позову [PERSON] повністю за всіма вимогами. В обґрунтування своєї позиції представник відповідача посилається на те, що позовні вимоги [PERSON] та наведені ним на їх обгрунтування підстави не відповідають фактичним обставинам та вимогам законодавства щодо загальнолюдської моралі, високих моральних якостей працівника, який виконує виховні функції. Представник відповідача вказує, що [PERSON] на час вчинення аморальних проступків і до розірвання трудового договору з ним був працівником, який виконував виховні функції. Посадовими інструкціями працівників районного відділу освіти прямо передбачено, що вони у своїй діяльності повинні керуватися Конституцією України, Законами України «Про освіту», «Про загальну середню освіту», «Про позашкільну освіту», постановами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами. У вказаних посадових інструкціях для цих працівників встановлено, що вони несусь відповідальність за порушення норм педагогічної етики та моралі. Згідно абз. 13 ч.І ст. 1 Закону України «Про захист суспільної моралі», суспільна мораль - система етичних норм, правил поведінки, що склалися у суспільстві на основі традиційних духовних і культурних цінностей, уявлень про добро, честь, гідність, громадський обов'язок, совість, справедливість. Відповідно до п. 4 ст. 13 Цивільного кодексу України, особа при здійсненні своїх прав повинна додержуватись моральних засад суспільства. Це є юридичний обов'язок, який покладається на усіх без виключення учасників правовідносин. Недодержання цього обов'язку тягне за собою негативні наслідки, що визначені законом. Відповідно до Закону України «Про освіту», загальна середня освіта забезпечує всебічний розвиток дитини як особистості, формування загальнолюдської моралі (стаття 35), педагогічною діяльністю можуть займатися особи з високими моральними якостями (стаття 54). Педагогічні працівники зобов'язані: постійно підвищувати загальну культуру; настановленням і особистим прикладом утверджувати повагу до принципів загальнолюдської моралі: правди, справедливості, відданості, патріотизму, гуманізму, доброти, стриманості, працелюбства, поміркованості, інших доброчинностей; додержувати педагогічної етики, моралі, поважати гідність дитини, учня; захищати дітей, молодь від будь-яких форм фізичного або психічного насильства, запобігати вживанню ними алкоголю, наркотиків, іншим шкідливим звичкам. ідповідно до Закону України «Про загальну середню освіту», педагогічним працівником повинна бути особа з високими моральними якостями (стаття 24), а відповідно до п. 78 Положення про загальноосвітній навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2010 р. № 778, педагогічним працівником повинна бути особа з високими моральними якостям. Відтак, у своїй повсякденній поведінці [PERSON], як керівник навчально-виховного закладу, виховного процесу, як працівник, що виконує виховні функції зобов'язаний був бездоганно слідувати цим законодавчим вимогам. Також представник відповідача вказує, що у мотивувальній частині наказу №32-К/тр-К від 10.05.2017, яким розірвано трудовий договір з [PERSON], дано оцінку всіх обставин, які стосуються розірвання договору, а саме: обставинам наявності в [PERSON] тривалого періоду роботи в освітянській сфері та заохочень; зверненням великої кількості громадян до голови Піщанської РДА, голови Піщанської районної ради, начальника відділу освіти райдержадміністрації про звільнення [PERSON] з посади директора та вчителя ЗОШ І-ІІІ ступенів смт. Рудниця за вчинення аморальних проступків у вигляді появи в п'яному вигляді в громадських місцях та на роботі, паління цигарок на території школи та, особливо схиляння підлеглих йому по службі працівниць, у тому числі одружених жінок- вчителів до позашлюбних інтимних з ним, [PERSON], статевих стосунків, тобто подружньої зради («перелюбства»), порушення подружньої вірності, до незаконної та нечистої любові; взято до уваги також звернення вказаних осіб до засобів масової інформації; вивчено та проаналізовано 18 письмових пояснень вчителів, працівників та батьків учнів ЗОШ І-ІІІ ступенів смт. Рудниця, окремі з яких є безпосередніми свідками вчинення [PERSON] аморальних проступків і при цьому безпосередньо щодо них. Представник відповідача в своїх запереченнях вказує, що до [PERSON] застосовано не дисциплінарне стягнення, з ним розірвано трудовий договір з підстав п. 3 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, як з директором (керівником) та вчителем ЗОШ І-ІІІ ступенів смт. Рудниця, - працівником, яки виконує виховні функції, що вчинив аморальні проступки, не сумісні з продовження даної роботи. Прийняття такого рішення є повноваженнями та компетенцією власника або уповноваженого органу щодо прийняття на роботу та звільнення з роботи працівника. У даному випадку приймалося рішення не у зв'язку з вчиненням адміністративного чи кримінального проступку (правопорушення), а вчиненням аморального проступку, тобто не протиправного, а аморального, який не відповідає загальнолюдській моралі і він несумісний з продовженням виконання виховних функцій. На [PERSON] не накладено дисциплінарне стягнення, трудовий договір з ним розірвано з підстав вчинення аморальних проступків, несумісних з виконанням виховних функцій, а не за вчинення адміністративного чи кримінального правопорушень. Щодо відшкодування морального збитку, про що заявив [PERSON], то саме він вищевказаними аморальними проступками компрометує звання педагога- вихователя, ЗОШ І-ІІІ ступенів смт. Рудниця, саме він має нести за це відповідальність. Разом з тим, представник відповідача зазначає про те, що в останні роки роботи [PERSON] понизився його кваліфікаційний рівень. На це вказує те, що при ЗНО з навчального предмету математики, якої він навчав учнів-випускників 2014-2015р.р. ЗОШ-ІІІ ступенів смт. Рудниця, не склали іспит, тобто не подолали поріг необхідних знань з цього предмету 4 з 10 учнів, що у великому розриві найбільше не тільки по цій школі, а і по всіх навчальних закладах району. Також відділом освіти направлялось подання профспілковому комітету ЗОШ I- III смт. Рудниця про надання згоди на розірвання трудового договору з [PERSON] За змістом рішення профспілкового комітету, комітет погоджується на розірвання трудового договору з [PERSON] з підстав п.3 ч.І ст.41 КЗпП України. Крім того, відповідно до абз. 8 ч. 1 ст. 43-1 КЗпП України, передбачено розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженим органом без попередньої згоди виборного органу первинної профспілкової організації у випадках звільнення керівника підприємства, установи, оргганізації. [PERSON] у даному випадку був керівником навчально-виховного закладу. На підставі викладеного, представник позивача вважає позовні вимоги [PERSON] незаконними та необґрунтованими. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги, викладені в позовній заяві, повністю підтримав та пояснив суду, що за час роботи в Рудницькій ЗОШ на посаді директора та вчителя ніяких правопорушень не вчиняв, не притягався до відповідальності та на нього не накладалися будь-які стягнення. За 43 роки роботи у вказаній школі працював під керівництвом шести начальників районного відділу освіту і ні з ким з них у нього не було проблем, всі вони відзначали його як фахового спеціаліста, мав від них грамоти, нагороди та подяки. У серпні 2015 року йому зателефонувала [PERSON]., яка на той час працювала інспектором відділу освіти та висловила вимогу, щоб він звільнив з роботи заступника директора школи з навчально-виховної роботи, оскільки вона хоче зайняти це місце. Він категорично заперечив і тоді [PERSON]. повідомила, що, якщо він цього не зробить, то сам піде з роботи. Всі погрози [PERSON]. він проігнорував. Пізніше, коли [PERSON]. була призначена начальником районного відділу освіти, в очолюваній ним школі розпочалися необґрунтовані перевірки, написання анонімних скарг на нього в різні інстанції. [PERSON]. ніколи не приховувала, що хоче зайняти посаду директора Рудницької ЗОШ. Також [PERSON]. просила його, щоб він дав їй в Рудницькій ЗОШ години вчителя початкових класів, що він і зробив, оскільки [PERSON]. була начальником відділу освіти і він не міг їй відмовити. Проте, проти цього почала заперечувати вчителька початкових класів Рудницької ЗОШ [PERSON] Після цього [PERSON]. поставила питання про звільнення вчителя [PERSON] та почалися підбурювання вчителів та батьків учнів проти [PERSON] та директора школи. Наступним кроком була відмова [PERSON]. в задоволенні клопотання колективу Рудницької ЗОШ про занесення на районну дошку пошани вчителя [PERSON], замість якої на дошку пошани з ініціативи відділу освіти було занесено вчителя іноземної мови [PERSON] Вважає дані дії [PERSON]. некомпетентними, оскільки їх наслідком став поділ колективу школи на частини. В колективі школи сформувалася група із 5-6 вчителів, які підтримували [PERSON]. та постійно повідомляли їй про кожний його крок та контролювали його дії. Крім того, конфлікт між ним і [PERSON]. поглибився, коли він змушений був повідомити в департамент освіти про травмування в школі учениці 2 класу, керівником якої була [PERSON], та яка даний факт приховувала протягом трьох місяців. Після цього [PERSON] почала підбурювати проти нього батьків, посилаючись на те, що він хоче її притягнути до відповідальності та звільнити, хоча він на це не має права, оскільки рішення про звільнення вчителів та притягнення їх до відповідальності приймається відділом освіти за поданням директора школи. З цього часу у школі почалися підбурювання проти нього та наклепи про домагання, які вважає надуманими, оскільки дані звинувачення не підтвердженні жодними фактами. Вважає, що його звільнення було спланованим, аби посаду директора Рудницької ЗОШ зайняла інша особа. Просить позовні вимоги задовольнити. Представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити з огляду на те, що в наказі про звільнення [PERSON] підставою для звільнення стали акт службового розслідування та матеріали перевірки, хоча по факту ніякої перевірки не проводилося і, так звані, матеріали перевірки відсутні. Службове розслідування проводилося незрозуміло яким чином, оскільки комісія до школи навіть не приїжджала. Крім того, акт службового розслідування не був підписаний членами комісії, які до вказаного акту додали свої окремі думки, зміст яких зводиться до того, що вони не є компетентними у вирішенні питання аморальності дій [PERSON] Акт службового розслідування був підписний лише однією людиною - головою комісії і в такому виді не міг стати юридичною підставою для прийняття рішення про звільнення. Вважає, що ні в самому акті службового розслідування, ні в матеріалах перевірки, що є додатками до нього, не має жодних належних та допустимих доказів вчинення [PERSON] аморальних проступків. Дані документи лише містять посилання на численні звернення громадян, які вказують, що їм відомо про вживання [PERSON] алкогольних напоїв, про перебування в стані сп'яніння та про куріння на території школи, про домагання до вчителів та учениць школи. Вважає, що звернення не можуть бути доказами вчинення аморальних проступків, оскільки є викладенням власного бачення та власною думкою окремих громадян, які можуть бути підставою для перевірки, викладених в них обставин, але не можуть бути підставою для притягнення до будь-якого виду відповідальності. Крім того, за всі аморальні проступки, у вчиненні яких відповідач звинувачує [PERSON] передбачена відповідальність за вживання спиртних напоїв у громадських місцях, перебування в громадських місцях в стані сп'яніння, куріння в громадських місцях - адміністративна відповідальність, за примушування до вступу у статевий зв'язок підлеглих по службі осіб - кримінальна. Разом з тим будь-які постанови про притягнення до адміністративної відповідальності та вироки про визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення відносно [PERSON] відсутні. Відповідно до Постанови ПВСУ «Про практику розгляду трудових спорів» факт вчинення аморального проступку повинен бути належним чином зафіксованим. Згідно правової позиції ВСУ, висловленої в Постанові від 22 березня 2017 року, звільнення працівника, який виконує виховну функцію за вчинення аморального проступку, можливе за наявності двох умов: аморальний проступок має бути підтверджений належними фактами, вчинення аморального проступку несумісне з подальшим виконанням виховної функції. Крім того, представник позивача посилається на те, що у всіх зверненнях та скаргах на [PERSON] фігурують одні і ті самі особи. Також службове розслідування відносно [PERSON] було розпочато 03 квітня 2017 року, а вже 07 квітня 2017 року до профспілкового комітету було направлено подання про надання згоди на звільнення [PERSON] з посади директора за вчинення аморальних проступків, що наштовхує на думку, що рішення про звільнення [PERSON] вже було прийнято і ніхто не збирався чекати на результати службового розслідування. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову [PERSON] та вказав, що приводом для його звільнення стали публічні звернення великої кількості громадян - учасників навчально-виховного процесу: вчителів, учнів та їх батьків, які поступали 23, 25, 29 березня 2017 року, в яких вимагалося звільнити [PERSON] з посади директора та вчителя Рудницької ЗОШ за вчинення аморальних проступків, несумісних з виконанням виховної функції. На особистому прийомі в голови районної державної адміністрації та голови районної ради 27 березня 2017 року, на якому був присутній [PERSON] та представник відділу освіти, близько тридцяти вчителів і батьків обурювалися аморальною поведінкою [PERSON] та вимагали його негайного звільнення, мотивуючи, що у разі невиконання їхніх вимог, не будуть пускати дітей до школи та перекриють залізничну дорогу. Для перевірки цих звернень було видано наказ про створення комісії, яка виїжджала до школи і спілкувалися з батьками та вчителями. Деякі особи подали на адресу відділу освіти письмові пояснення, в яких виклали факти аморальних дій [PERSON] та ці пояснення є документами, що підтверджують вчинення [PERSON] аморальних проступків, зокрема факти примушування до вступу у статевий зв'язок залежних по службі осіб. Зазначення в наказі строку його проведення в місячний термін, зовсім не означає, що воно не могло бути завершено в коротший період, крім того, зважаючи, що фактично перевірка фактів вчинення [PERSON] аморальних проступків розпочалася раніше. Враховуючи, що існував конфлікт між учасниками навчально-виховного процесу, та, беручи до уваги, що більшість учасників конфлікту звернулося до ЗМІ, з метою врегулювання ситуації в найкоротший строк, подання до профспілки про надання згоди на звільнення [PERSON] було направлено вже 07 квітня 2017 року. Представник відповідача вказує, що подання було розглянуто профспілковою організацію та нею не було надано однозначної згоди на звільнення [PERSON], оскільки склалося так, що з семи членів профспілкового комітету п'ять були тими самими скаржниками, які вказували, що [PERSON] схиляв їх до вступу у статеві стосунки, тобто до подружньої зради, що є аморальним. [PERSON] на засідання профспілкового комітету запрошувався, проте на засідання не з'явився. Рішення про звільнення відділом освіти було прийнято не на підставі вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення чи вчинення злочину, трудовий договір з ним було розірвано через вчинення аморальних проступків. Оскільки [PERSON] був директором школи та педагогом, то відповідно до Законів «Про освіту», «Про загальну середню освіту», Положення «Про навчально-виховний комплекс», Статуту школи та його посадових обов'язків, мав бути високоморальною особою та своїм особистим прикладом показувати дотримання моральності в суспільстві. Уточнив, що аморальними проступками, які вчинив [PERSON] є поява на роботі в стані сп'яніння, паління на території школи та спонукання підлеглих йому вчителів [PERSON] , [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до вступу з ним в статевий зв'язок, які зафіксовані поясненнями осіб. Вважає, що акт службового розслідування підписаний всіма членами комісії, оскільки підписи членів комісії на окремих думках є підписанням акту службового розслідування, а тому він може бути підставою для прийняття рішення про звільнення. Йому відома інформація про нагородження [PERSON] грамотами та подяками, і відділом освіти теж. Вважає, що позов [PERSON] не ґрунтується на законі та не відповідає фактичним обставинам, а тому в його задоволенні слід відмовити. Представник відповідача [PERSON]. - начальник відділу освіту Піщанської РДА в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] не визнала повністю. Пояснила суду, що у відділі освіти почала працювати з 2012 року, з листопада 2015 року призначена начальником відділу освіти Піщанської РДА і до її компетенції входить організація належної роботи навчально-виховних закладів району та питання прийому та звільнення педагогічних працівників та керівників цих навчально-виховних закладів. [PERSON] знає близько 20 років, так як проживає в смт. Рудниця та навчалася в Рудницькій ЗОШ, директором якої був [PERSON] Представник відповідача зазначила, що наказ про звільнення [PERSON] є законним та обґрунтованим та відповідає всім вимогам розпорядчого документу органу, що його видав. [PERSON] являється суб'єктом, передбаченим ст. 50- ЗУ «Про освіту», тобто був керівним та педагогічним працівником, і міг бути звільнений відповідно до встановленої п.3 ч. 1 ст. 41 КЗпП України підстави за вчинення аморального проступку, несумісного з подальшим виконанням виховної функції. Вчинення [PERSON] аморальних проступків підтверджено фактами, систематичними появами на території школи в стані сп'яніння, палінням в присутності учнів, неодноразовими схиляннями до інтимних сексуальних стосунків підлеглих йому працівників - педагогічних працівників [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] як безпосередньо, так і по телефону, так і шляхом надсилання смс-повідомлень, які дані факти підтвердили письмово. Найбільш вражаюче аморальна поведінка [PERSON] проявилася по відношенню до учениці школи [PERSON], коли він, перебуваючи в стані сп'яніння на території школи підійшов до неї, почав обіймати, цілувати, поки та не вирвалася від нього та втекла. Інші діти, які були на території школи з [PERSON] зробили [PERSON] зауваження про те, що він п'яний, на що він заперечив та запропонував пройтися по лінії. Діти намалювали йому лінію, він йшов по ній, хитався, а діти з нього сміялися. Тим самим, [PERSON] показав свою недостойну поведінку, якою скомпрометував себе перед учнями як вихователь. Все це призвело до того, що дитина захотіла перевестися до іншої школи. Всі ці факти викладені в підписаних письмових зверненнях, які надійшли до відділу освіти та Піщанської РДА. 27 березня 2017 року нею було видано наказ про створення комісії з перевірки обставин, викладених в письмових зверненнях, що містили вимогу про негайне звільнення [PERSON] як такого, що вчиняє аморальні проступки. Крім того, по деяких фактах в поліції вже було відкрито кримінальне провадження. Представник відповідача вказала, що в матеріалах даного кримінального провадження, які були надані їй заявниками, слідчим зазначено, що в ході досудового розслідування заявниками надано для огляду відео та аудіо запису фрагментів поведінки та спілкування директора школи [PERSON] з дітьми. Зокрема, на відео вказано, що [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, проводить своє дозвілля в нічний час. На представлених аудіо записах чути, які він спілкується з дітьми, також перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, намагається чомусь повчати. Також в матеріалах досудового розслідування зазначено, що дії [PERSON] як керівника навчально-виховного закладу, як педагога-вихователя, який схиляв підлеглих, службового залежних від нього жінок - працівників до статевих зв'язків, тобто до подружньої зради, та вів себе як вчитель та вихователь не етично у спілкуванні з ученицею керованого ним навчально-виховного закладу, є аморальними проступками, вчиненими працівником який виконує виховні функції та що дії [PERSON] відносно заявників необхідно вважати аморальними проступками. Вказала, що наказ про звільнення [PERSON] з посади директора хотіла видати раніше, ніж 10 травня 2017 року, але [PERSON] перебував на лікарняному і це було неможливим. В зв'язку із загостренням конфліктної ситуації між учасниками навчально-виховного процесу, які погрожували не пустити дітей до школи та перекриттям залізниці, вона вимушена була створити комісію для перевірки та розпочати службове розслідування. Члени комісії були в школі на особистих прийомах в голови Піщанської РДА та голови районної ради, їм були відомі всі обставини справи, кожен з ними ознайомився. Комісією було вирішено, що проект акту службового розслідування буде складено [PERSON] - юристом відділу освіти по цивільно-правовій угоді, а члени комісії з ним ознайомляться та викладуть свої окремі думки. Після того як з ним ознайомиться [PERSON], вона мала вивчити даний акт та видати відповідний наказ. На вказаному акті є всі підписи та зазначення окремих думок в додатках. Ці окремі думки зведені до того, що окремі члени комісії не можуть самостійно визначитися з питанням звільнення [PERSON], а в деяких з них прямо вказано, що [PERSON] вчинив аморальні проступки, несумісні з виконанням виховних функцій. Нею було вивчено звернення, письмові пояснення, зміст акту службового розслідування, окремі думки членів комісії, та протокол засідання профспілкового комітету, після чого затверджено вказаний акт та видано наказ про звільнення [PERSON], що вона вважає абсолютно законним. Щодо протоколу засідання профспілкового комітету представник відповідача зазначила, що його зміст фактично зводиться до того, що профспілка надала згоду на розірвання трудового договору з [PERSON] Також зазначила, що хоча [PERSON] надав докази хвороби і перебування на лікарняному, вона вважає, що ці дії були спрямовані на затягування процесу вирішення питання про розірвання з ним трудового договору. Представник відповідача вказала, що в трудовій книжці [PERSON] зазначено недостовірні відомості про початок його роботи педагогом, а також в ній відсутній запис про призначення його вчителем математики та інформатики, відсутній і наказ про таке призначення і у відділі освіти, що носить ознаки самопризначення. Крім того, відповідно до копії диплому [PERSON] він являється не вчителем, а викладачем. В матеріальному забезпеченні Рудницька ЗОШ також не являється самою найкращою в районі. Одна із грамот, надана [PERSON], також містить недостовірні відомості, бо адресована вчителю ЗОШ І-ІІ ст. с. Рудницьке, яким [PERSON] не являється. Щодо відзнаки [PERSON] знаком В. Сухомлинського, то у відділу освіти також відсутні відомості про ініціатора відзначення [PERSON] такою нагородою. У 2015 році з 10 випускників 4 не подолали поріг у зовнішньому незалежному оцінюванні з математики. Учні Рудницької ЗОШ не є переможцями малої академії наук, обласних конкурсів та олімпіад. При цьому в [PERSON] раніше виникали конфлікти з учасниками навчально-виховного комплексу, зокрема колишнім директором школи Пастернаком, вчителями Архіповою та [PERSON]. За час її роботи у відділі освіти [PERSON] до дисциплінарної відповідальності не притягувався, нагороджувався грамотами та подяками, в тому числі і відділу освіти, що свідчить про її неупереджене ставлення до нього. [PERSON] не було звільнено з роботи за появу на робочому місці у стані сп'яніння, оскільки їй жодного разу не вдавалося застати його на роботі в такому стані, хоча вона приїжджала туди одразу після відповідних повідомлень. Через відсутність [PERSON] на робочому місці протягом трьох годин його не було звільнено, оскільки даний факт також не вдалося встановити. Під час прийняття рішення про звільнення [PERSON] радилася з вищестоящим керівництвом - Департаментом освіти та керівниками районної державної адміністрації та районної ради. Про вчинення [PERSON] аморальних проступків дізналася після надходження звернень громадян, починаючи з 22 березня 2017 року. Рішення про звільнення [PERSON] прийняла після ознайомлення з актом службового розслідування. З поданням про звільнення [PERSON] до профспілки звернулася, бо ставилися вимоги про негайне звільнення і в школі працювали засоби масової інформації. В основу звільнення було покладено факти, пояснення, звернення, скарги громадян. Хоча члени комісії з перевірки і писали заяви про вихід із профспілки, їх з неї не виключили, оскільки не було їх ким замінити. Вважає, що, оскільки акт містить підписи членів комісії, то вона вважає, що він ними підписаний. Допитана свідок позивача [PERSON] вказала, що працює в школі понад 30 років, з 1987 року, вчителькою початкових класів та майже 17 років заступником директора з навчально-виховної роботи. Вказала, що [PERSON] характеризується позитивно, як директор - діловий, обізнаний з нормативними документами, принциповий, вимогливий. Зазначила, що про аморальні проступки почула з березня 2017 року. Раніше нічого про пияцтво та паління [PERSON] на території школи не чула, протягом всього часу перебування на посаді домагань з боку [PERSON] не спостерігалось, ніяких скарг не надходило. Вказала, що [PERSON] старається бути в курсі всіх справ та новин освіти. Свідок позивача [PERSON], вказала, що працює вчителем історії з 1984 року, добре знає [PERSON], він сумлінний до праці, вимогливий та принциповий в роботі, чітко ставить завдання та вимагає виконання, контролює, багато уваги приділяє техніці безпеки в роботі з дітьми. Зазначила, що була головою профспілкового комітету 25 років. Їй нічого невідомо про домагання [PERSON], п'яним на робочому місці його ніколи не бачила, не конфліктував, наради проводи толерантно, згадати нічого непристойного про [PERSON] не може. Також свідок вказала, що розкол в педагогічному колективі школи стався приблизно два роки тому, тоді, коли обрану педколективом вчительку [PERSON] для занесення на районну дошку пошани замінили на [PERSON] На той час [PERSON]. працювала в.о. начальника відділу освіти та мала години вчителя початкових школів в ЗОШ І-ІІІ ст. смт. Рудниця, які забрали в інших вчителів. Вона пропрацювала в школі приблизно один місяць. Була присутня при тому, як вчитель [PERSON] в грубій формі повернула в учительській [PERSON] колективний договір. Свідок позивача [PERSON] вказала, що працює в школі понад 42 роки, на даний час є вчителем початкових класів. При перевірках школи за керівництва [PERSON] в школі не виявляли жодних недоліків. Жодного разу не бачила [PERSON] п'яним на роботі. Зазначила, що чутки з приводу домагань [PERSON] почалися поширюватися після 27 березня 2017 року. На зібрання в районій державній адміністрації батьки збиралися з ініціативи окремих вчителів школи, при цьому решту вчителів на зібрання не кликали. З приводу учениці [PERSON]. вказала, що дану дитину та її матір знає, не розуміє, чому вони написали скаргу на директора. Свідок позивача [PERSON], вказав, що працює в школі на посаді сторожа з 2003 року по даний час, перебуває в школі до 02-03 години ночі, нічого про сексуальні домагання до вчителів та дітей не знає. Зазначив, що не бачив щоб [PERSON] виводили зі школи в стані алкогольного сп'яніння. Пояснив, що домагань до дітей зі сторони [PERSON] не бачив. Свідок відповідача [PERSON], вказав, що його дружина [PERSON] працює в школі вчителем математики та фізики, зазначив що в школі навчалися його дочка та син. До його дружини були домагання з боку директора школи, які почалися в 1999 році, вона приходила до дому в сльозах. Вважає [PERSON] цинічною людиною, яка хотіла зруйнувати його сім'ю. Через відмови його дружини [PERSON] у навчанні потім страждали їхні діти. Хотів розібратися з [PERSON] «по чоловічому», проте його зупиняла дружина. Оскільки він працює в залізнічній касі, неодноразово бачив [PERSON] п'яним в кафе біля вокзалу та на території вокзалу. В останні роки домагання [PERSON] до його дружини припинилися. Однак, у відповідь на запитання представника [PERSON] вказав, що особисто домагань до жінок не бачив та з даного приводу до правоохоронних органів не звертався. Свідок відповідача [PERSON] вказала, що працює вчителем фізики та математики в Рудницькій школі 23 роки. Вказала, що в роботі [PERSON] використовує диктаторський та авторитарний стиль управління, навіть вчителі старшого покоління кажуть, що з ним треба перебувати в дружніх відносинах. Як людина та керівник мстивий, брехливий, аморальний. З 1999 року, коли вона вийшла з декретної відпустки, їй почав телефонувати [PERSON], та казати, що він її кохає. Про дані факти знала дружина [PERSON] Коли постало питання про виключення зі школи учня [PERSON] то директов сказав їй, що хоче того вигнати зі школи, бо йому здається, що [PERSON] проявляє до неї увагу. Залицяння [PERSON] тривали близько десяти років. Коли в школі з'явилася [PERSON], [PERSON] переключив свою увагу на неї десь у 2007 році. Її учениця [PERSON] розповіла, що влітку два роки тому до неї приставава директор школи, і вона боїться залишатися з ним наодинці, про що вона повідомила матері дівчинки. Виступала на педрадах і казала, що слід припинити диктатуру [PERSON] Свідок відповідача [PERSON] вказала, що проживає в смт. Рудниця, працює пакувальником на ПАТ «Плазматек». Підтвердила, що писала скарги на [PERSON] та підписувала звернення проти нього. Пояснила це тим, що приблизно два роки тому вона ввечері, приблизно о 20 год 00 хвилин, відпустила свою дочку [PERSON], [INFO], погуляти до школи разом з подругою. Приблизно о 20 годині 30 хвилин її дочка прибігла додому заплакана, та на запитання, що сталося, пояснила, що до неї приставав п'яний директор школи, ліз цілуватися та обійматися. На той час вона цьому не надала великого значення. Проте далі її дитина почала підростати, стала нервовою. Пізніше, в березні 2017 року, на батьківських зборах, класний керівник її дочки [PERSON] вказала їй, щоб вона звернула увагу на поведінку її дочки, оскільк в неї якась моральна травма. Після цього вона почала розпитувати дочку, і її дочка розповіла їй подробиці цього інциденту, сказала, що хоче перевестися до іншої школи, оскільки боїться залишатися з директором [PERSON], оскільк тоді він їй сказав, що вона «хороша, красива, тільки треба трішки підрости». До правоохоронних органів з приводу даного факту звернулася тільки в кінці березня 2017 року. Дружина [PERSON] пропонувала їй забрати заяву з поліції і домовитися. Свідок відповідача [PERSON] вказав, що він чоловік секретаря школи [PERSON], зазначив, що його дружина неодноразово піддавалась сексуальним домаганням від директора школи, проте хотіла працювати та боялась [PERSON], так як була у його безпосередньому підпорядкуванні. Зазначив, що 03 березня 2017 року [PERSON] пропонував його дружинні написати заяву на відпустку за власний рахунок та поїхати з ним в кафе та до готелю. [PERSON] часто перебуває в нетверезому стані, приходить п'яним на уроки, постійно палить на ганку школи, але його постійно прикривали його колеги, інші ж не перечили йому, бо боялись. Однак у відповідь на запитання представника [PERSON] вказав, що особисто нічого не бачив, ні домагань до його дружини, ні до інших жінок. Свідок відповідача [PERSON] вказав, що працював в школі сезонним робітником на посаді кочегара до сезону 2015-2016 років, зазначив, що постійно бачив [PERSON] п'яним, як в день так і в ночі, навіть під час уроків. [PERSON] давав йому гроші, щоб той купував йому випити, пили вони разом, алкоголь ховали в мотоцикл директора, в стані сп'яніння переховував директора від перевірок та комісій. Через неправильний запис в трудовій книжці втратив п'ять років стажу, а коли попросив [PERSON] запис виправити, той йому відмовив. Після звільнення алкоголь вживали в кафе, проблем з алкоголем свідок вказав, що не має. Свідок відповідача [PERSON] вказала, що працює вчителем початкових класів, працює в школі більше 20 років, протягом яких потерпає від образ [PERSON], який в чоловічих компаніях негарно відзивається про неї, розповсюджує чутки про її аморальний спосіб життя. Часто бачила його в стані сп'яніння. Неодноразово [PERSON] вживав спиртне з її чоловіком, який працював кочегаром. [PERSON] приходив до неї додому, стукав по вікнах, кричав, вживав нецензурні слова. Була свідком неодноразовим аморальних дій [PERSON], коли той перебував п'яним в смт. Крижопіль та на туристичному злеті вчителів в 2016 року. Також вказала, що є головою профспілкового комітету Рудницької ЗОШ. Коли до неї надійшло подання начальника відділу освіти про надання згоди на звільнення [PERSON], вона разом з усіма членами профспілкового комітету понесли йому додому запрошення на засідання на 11 квітня 2017 року. Проте не вручили його, оскільки директор до них не вийшов. 11 квітня 2017 року засідання не відбулося, оскільки [PERSON] не було вручено запрошення та не він не зявився, про що було складено акт. Наступного разу [PERSON] було запрошено на 19 квітня 2017 року. Запрошення не вручили, оскільки директор до них знову не вийшов. На третє засідання [PERSON] не повідомляли, оскільки [PERSON] перебував на лікуванні. Оскільки в них закінчувалися строки, вони провели засідання профспілкового комітету без участі [PERSON], на якому кожен член вислов думку, що вони раніше особисто заявляли про аморальну поведінку [PERSON] Рішення прийнто не було, оскільки не було [PERSON], а начальнику відділу освіти дано відповідь звільнити директора відповідно до ст. 43-1 КЗпП України як керівника без згоди профспілки. Свідок відповідача [PERSON] вказала, що [PERSON] полюбляє спиртні напої, вживає нецензурні слова, декілька років тому впав під час танцю. У відповідь на запитання представника [PERSON] вказала, що бачила як в 2014 році о 23 год. [PERSON] разом із, на той час учнями школи, сидів за одним столом та вживав алкогольні напої, але не бачила щоб їх хтось примушував, свідком домагань вона не була та до неї [PERSON] не домагався. Свідок відповідача [PERSON] вказала, що працювала в школі кухарем сім років, часто бачила [PERSON] в нетверезому стані. Декілька разів між нею та директором виникали скандали. В 2015 році, в день, коли мав відбутися туристичний зліт та коли вона вже перебувала у відпустці, її визвали кухарем на цей зліт. Вона заперечувала, а потім попросила, щоб їй надали інший день відпочинку, на що директор їй відмовмовив, мотивуючи це тим, що вона їде туди відпочивати. Після цього вона зі школи звільнилася за власним бажанням. 19 серпня 2015 року, коли вона ще перебувала в приміщенні школи, її покликав директор, який був в стані сп'яніння, та почав вмовляти її повернутися на роботу, цілував їй руки, обіцяв більшу заробітну плату, пропонував їй вступити з ним в статевий зв'язок. Свідком домагань [PERSON] до інших жінок не була. Про дані факти повідомила в правоохороні органи в березні 2017 року. Слідчими поведінку [PERSON] було розцінено як аморальну. Свідок відповідач [PERSON] вказала, що працює в школі з 2004 року, перейшла з дитячого садка, чула від колег як [PERSON] до них домагався, і не розуміла як про це можна мовчати і про це не говорити. Але декілька останніх кілька років, директор школи у вечірній час почав писати їй смс-повідомлення та телефонував, через що в них в сімї з чоловіком виникли чвари. Щоб вияснити ситуацію, її чоловік зателефонував до [PERSON], який почав погрожувати йому звільненням. Вона звернулася до друга [PERSON] - вчителя [PERSON] і попросила його поговорити з [PERSON], але поведінка директора продовжувався. Бачила як директор школи курить на ганку. В роботі проявляє авторитарний тип керівництва. Директор пропонував їй статеві стосунки, про це знала дружина [PERSON] Зверталася до правоохоронних органів з приводу поведінки [PERSON] та отримала постанову слідчого, що дії директора школи є аморальними. На підтвердження позицій позивача та його представника, представників відповідачів судом було досліджено наступні письмові докази: трудова книжка [PERSON], заповнена 01 вересня 1974 року, наказ Відділу освіти Піщанської районної державної адміністрації № 32-К/тр-К від 10 травня 2017 року «Про розірвання трудового договору з директором ЗОШ І-ІІІ ступенів смт. Рудниця [PERSON] та заходи з урегулюванняя конфлікту учасників навчально-виховоного процесу ЗОШ», протокол зібрання в райдержадміністрації від 27 березня 2017 року, листок непрацездатності серії АДА № 235230, листок непрацездатності серії АГУ № 633797, наказ Відділу освіти Піщанської районної державної адміністрації № 51 від 03 квітня 2017 року «Про проведення службового розслідування у зв'язку з конфліктною ситуацією між учасниками навчально-виховного процесу ЗОШ І-ІІІ ст. смт. Рудниця», наказ Відділу освіти Піщанської районної державної адміністрації № 56 від 07 квітня 2017 року «Про внесення змін до наказу № 51 від 03 квітня 2017 року «Про проведення службового розслідування у зв'язку з конфліктною ситуацією між учасниками навчально-виховного процесу ЗОШ І-ІІІ ст. смт. Рудниця», акт службового розслідування, затверджений начальником Відділу освіти Піщанської районної державної адміністрації 10 травня 2017 року з додатками №1,2,3,4, 5 з окремими думками членів комісії, письмові звернення батьків учнів ЗОШ І-ІІІ ступенів смт. Рудниця та вчителів даної школи від 25 березня 2017 року, письмові звернення батьків учнів ЗОШ І-ІІІ ступенів смт. Рудниця та вчителів даної школи від 28 березня 2017 року, письмова вимога від 25 березня 2017 року за підписом [PERSON], письмові звернення батьків учнів ЗОШ І-ІІІ ступенів смт. Рудниця та вчителів даної школи від 28 березня 2017 року з вимогою про створення комісії з розслідування, копію скарги вчителів ЗОШ І-ІІІ ступенів смт. Рудниця від 23 березня 2017 року за підписами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], письмове звернення вчителів ЗОШ І-ІІІ ступенів смт. Рудниця від 22 березня 2017 року за підписами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], письмове звернення батьків учнів ЗОШ І-ІІІ ступенів смт. Рудниця від 23 березня 2017 року, пояснювальну записку [PERSON] від 28 березня 2017 року, пояснювальну записку [PERSON] від 28 березня 2017 року, пояснювальну записку [PERSON] від 28 березня 2017 року, пояснювальну записку [PERSON] від 28 березня 2017 року, пояснювальну записку [PERSON] від 28 березня 2017 року, письмові пояснення [PERSON] від 29 березня 2017 року, пояснювальну записку [PERSON] від 29 березня 2017 року, довіреність від 16 червня 2017 року № 527, угоду № 04/05-1 про надання правої допомоги від 04 травня 2017 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю [PERSON], подання до профспілкового комітету ЗОШ І-ІІІ ступенів смт. Рудниця від 07 квітня 2017 року № 334 «Про розірвання трудового договору з директором Рудницької ЗОШ І-ІІІ ступенів [PERSON]», довідку Рудницької селищної ради № 252 від 27 березня 2017 року, характеристику професійної діяльності директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів смт. Рудниця [PERSON], [INFO], відповідь Піщанського районного суду Вінницької області №1.12.3/4/2017 від 13 червня 2017 року щодо розгляду адвокатського запиту [PERSON], почесну грамота Департаменту освіти та науки Вінницької ОДА про нагородження [PERSON] за 2016 рік, грамоту Піщанської РДА та Піщанської районної ради про нагородження [PERSON] за червень 2016 року, подяку відділу освіти Піщанської РДА та районної профспілкової організації працівників освіти [PERSON] за квітень 2016 року, посвідчення № 529 про нагородження [PERSON] знаком «Василь Сухомлинський» від 04 червня 2007 року, грамоту відділу освіти Піщанської РДА та районної профспілкової організації працівників освіти про нагородження [PERSON] за 2014 рік, грамоту Міжнародного клубу лідерів природознавства про нагородження [PERSON] в 2011 році, посвідчення про занесення [PERSON] на Дошку пошани освітян району в 2008 році, відповідь Піщанського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області за вих.. № 2012/206-17 від 09 червня 2017 року на адвокатський запит [PERSON], довідку відділу освіти Піщанської РДА № 51 від 29 травня 2017 року про середньоденну заробітну плату [PERSON], розпорядження від 10 листопада 2015 року № 82К «Про призначення [PERSON].», наказ відділу освіти Піщанської РДА від 10 листопада 2015 року № 128-К/тр-к, лист Піщанського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області № 2300/206/01 від 06 липня 2017 року, відповідь Піщанського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області на адвокатський запит [PERSON] № 2296/206-17 від 06 липня 2017 року, копію паспорта громадянина України [PERSON], електронний лист до обласного управління освіти від 23 жовтня 2015 року, наказ відділу освіти Піщанської РДА від 27 жовтня 2015 року № 87 « Про створення комісії з розгляду звернення», письмове пояснення методиста [PERSON] від 02 листопада 2015 року, пояснювальна записка [PERSON] від 02 листопада 2015 року, лист відділу освіти Піщанської РДА № 902 відж 05 листопада 2015 року, наказ відділу освіти Піщанської РДА № 48 від 27 березня 2017 року «Про створення комісії по розгляду колективних звернень учителів та батьків учнів ЗОШ І-ІІІ ст.. смт. Рудниця», лист -інформацію про навчання уччнів ЗОШ І-ІІІ ст.. смт. Рудниця 03 квітня 2017 року № 350 від 03 квтня 2017 року, повідомлення Піщанської лікарні планового лікування № 164 від 06 квітня 2017 року, акти від 13 квітня 2017 року, повідомлення -запрошення відділу освіти Піщанської РДА на ім'я [PERSON] від 12 квітня 2017 року № 351, від 13 квітня 2017 року № 357, від 14 квітня 2017 року № 362, акти комісії із службового розслідування від 13, 14, 18 квітня 2017 року, акт від 21 квітня 2017 року, повідомлення від 25 квітня 2017 року, довідку Рудницької селищної ради № 382від 24 квітня 2017 року, протокол № 7 засідання профспілкого комітету первинної профспілкової організації ЗОШ І-ІІІ ступенів смт. Рудниця від 20 квітня 2017 року, пояснювальну записку [PERSON] від 04 травня 2017 року, звернення-прохання [PERSON] від 05 травня 2017 року, газету «33-й канал» № 15 (1327) від 05 квітня 2017 року, повідомлення -запрошення відділу освіти Піщанської РДА на ім'я [PERSON] від 04 травня 2017 року № 429, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення [PERSON] № 2470000141821, акт від 10 травня 2017 року, ордер серії КС №48525, матеріали кримінального провадження № 12017020260000058 від 29 березня 2017 року, відповідь Піщанського ВП Бершадського ВП ГУНП у Вінницькій області на адвокатський запит [PERSON] № 2633/206-17 від 31 липня 2017 року, протокол опитування адвокатом особи за її згодою [PERSON] від 27 липня 2017 року, протокол опитування адвокатом особи за її згодою [PERSON] від 27 липня 2017 року, протокол опитування адвокатом особи за її згодою [PERSON] від 27 липня 2017 року, протокол опитування адвокатом особи за її згодою [PERSON] від 27 липня 2017 року, довідку відділу освіти Піщанської РДА № 577 від 13 липня 2017 року, довідку профспілкового комітету первинної профспілкової організації ЗОШ І-ІІІ ст.. смт. Рудниця від 28 липня 2017 року, довідку відділу освіти Піщанської РДА № 79 від 31 липня 2017 року про заробіту плату [PERSON] на посаді директора та вчителя математики та інформатики, виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] від 04 травня 2011 року, виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] від 06 квітня 2017 року, епікриз № 1038, консультативне заключення [PERSON] від 13 квітня 2016 року, виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] від 26 квітня 2010 року, виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] від 18 квітня 2014 року, виписку із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого [PERSON] від 03 квітня 2015 року, довідку відділу освіти Піщанської РДА № 79 від 31 липня 2017 року про заробітну плату [PERSON] на посаді директора, консультативний висновок спеціаліста від 16 квітня 2009 року, наказ Міністерства освіти України № 102 від 15 квітня 1993 року «Про затвердження Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти», довідку Крижопільського ОУПФ від 17 липня 2017 року № 520, тарифікаційний список вчителів загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів смт. Рудниця Піщанського району Вінницької області на 01 вересня 2016 року, посадову інструкція методиста районного методичного кабінету відділу освіти Піщанської райдержадміністрації [PERSON], посадову інструкція головного спеціаліста відділу освіти Піщанської райдержадміністрації, Положення про відділ освіти Піщанської райдержадміністрації., наказ по відділу освіти від 13 січня 1994 року №5 «Про призначення керівників освітніх установ на умовах контракту», заперечення [PERSON] до акту службового розслідування. Заслухавши позивача та його представника, представників відповідача, допитавши свідків, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до запису в трудовій книжці [PERSON] на підставі наказу по Піщанському райвно № 325 від 22 серпня 1984 року з 25 серпня 1984 року [PERSON] переведено на посаду директора Рудницької середньої школи. Відповідно до наказу відділу освіти від 13 січня 1994 року №5 «Про призначення керівників освітніх установ на умовах контракту» згідно розпорядження представника Президента України у районі від 06.07.1993 року № 180 та наказу по управлінню освіти була проведена атестація та запроваджена контрактна форма наймання на роботу керівників освітніх установ району, на підставі рішення районної атестаційної комісі за запровадження контрактів [PERSON] призначено на посаду директора Рудницької школи 1-3 ст. на умовах контракту (контракт від 30 листопада 1993 року) терміном на п'ять років. 27 березня 2017 року начальником відділу освіти райдержадміністрації [PERSON] було видано наказ № 48 «Про створення комісії по розгляду колективних звернень учителів та батьків учнів ЗОШ І-ІІІ ст. смт. Рудниця», відповідно до якого створено комісію з розгляду колективних звернень учителів та батьків учнів ЗОШ І-ІІІ ст. смт. Рудниця від 23,24,27 березня 2017 року, в яких містяться вимоги щодо припинення трудового договору з директором ЗОШ І-ІІІ ст.. смт. Рудниця [PERSON] з підстав вчинення ним проступків несумісних з виконанням виховних функцій та з продовженням даної роботи, для перевірки викладених у вказаних зверненнях обставин. 03 квітня 2017 року начальником відділу освіти райдержадміністрації [PERSON] було видано наказ № 51 «Про проведення службового розслідування у зв'язку з конфліктною ситуацією між учасниками навчально-виховного процесу ЗОШ І-ІІІ ст. смт. Рудниця». Як вбачається зі змісту наказу причною видачі даного наказу стала конфліктна ситуація, що склалася в школі між частиною педагогічних працівників, батьків цієї школи та директором школи [PERSON] Відповідно до вказаного наказу утворено комісію для проведення службового розслідування, відсторонено [PERSON] від виконання обов'язків директора ЗОШ І-ІІІ ст. смт. Рудниця на час проведення службового рослідування, встановлено строк для проведення службового розслідування до 14 квітня 2017 року та підготовки акту з пропозиціями щодо шляхів розв'язання конфлікту. Наказом начальника відділу освіти райдержадміністрації [PERSON] № 56 від 07 квітня 2017 року внесено зміни до наказу № 51 від 03 квітня 2017 року «Про проведення службового розслідування у зв'язку з конфліктною ситуацією між учасниками навчально-виховного процесу ЗОШ І-ІІІ ст. смт. Рудниця», відповідно до яких п. 3 наказу викладено в такій редакції «Відсторонити директора [PERSON] від обов'язків директора та вчителя ЗОШ І-ІІІ ст. смт. Рудниця з часу виходу на роботу після лікування та на час проведення службового розслідування, прийняття рішення за його результатами на строк до 1 місяця». 07 квітня 2017 року за вих. № 334 Начальником відділу освіти Піщанської райдержадміністрації до профспілкового комітету Рудницької ЗОШ І-ІІІ ступенів було направлено подання про розірвання трудового договору з директором Рудницької ЗОШ І-ІІІ ступенів [PERSON], відповідно до якого просилося розглянути відповідно до вимог ст.43 КЗпП України дане подання та дати згоду на розірвання трудового договору з директором Рудницької ЗОШ І-ІІІ ступенів [PERSON], з підстав, передбачених п. 3 ч.1 ст. 41 КЗпП України, як з працівником, який виконує виховні функції, та вчинив аморальний проступок, не сумісний з продовженням даної роботи. Відповідно до протоколу № 7 засідання профспілкого комітету первинної профспілкової організації ЗОШ І-ІІІ ступенів смт. Рудниця від 20 квітня 2017 року, на порядку денному якого стояло питання про розгляд подання начальника відділу освіти Піщанської РДА [PERSON]. «Про розірвання трудового договору з директором Рудницької ЗОШ І-ІІІ ступенів [PERSON]» та про надання згоди на розірвання вказаного трудового договору, було вирішено у зв'язку з тим, що члени профкому вже попередньо до даного засідання у своїх зверненнях висловилися про звільнення [PERSON] з посади директора та вчителя ЗОШ І-ІІІ ступенів смт. Рудниця за вчинення аморальних проступків, пропонувати начальнику відділу освіти Піщанської РДА [PERSON]. питання щодо розірвання трудового договору з директором ЗОШ І-ІІІ ступенів смт. Рудниця [PERSON] втрішити відповідно до ст. 43-1 КУпАП. Як вбачачається з матеріалів справи 04 травня 2017 року (з виправленням «квітня» на «травень») було складено акт службового розслідування , який містив висновок комісії про те, що директор ЗОШ І-ІІІ ступенів смт. Рудниця [PERSON] як керівник загальноосвітнього закладу, педагогічний керівник, педагогічний працівник, вчитель - освітянин, що виконує виховні функції, вчинив проступки, що суперечать вимогам вказаних законодавчих актів, та є аморальними та не сумісними з продовженням роботи з виконання виховних функцій. Саме цим викликано виникнення конфлікту між директором ЗОШ І-ІІІ ступенів смт. Рудниця [PERSON] та більшою частиною учасників навчально-виховного процесу школи, що призвело до загрози зменшення учнів школи, прийняття організаційних заходів щодо їх переведення до інших шкіл та підвозу з смт. Рудниця до шкіл інших населених пунктів району. Під даним проектом висновку комісії голова комісії [PERSON] вказала, що викладе свою особисту думку в додатку №1. Член комісії [PERSON] зазначила, що події, на які посилаються у зверненнях група батьків та вчителів ЗОШ І-ІІІ ступенів смт. Рудниця, мають різний час, а тому вона вважає, що питання вирішення конфліктної ситуації слід направити фахівцям, які мають знання щодо розгляду питань аморальності проступків. Член комісії [PERSON] вказала, що її думка буде висловлена в додатку № 3. Член комісії [PERSON] вказала, що її окрема думка висловлена в додатку № 5. Член комісії [PERSON] зазначив, що вважає висновок комісії таким, що відповідає фактичним обставинам справи. У вказаному акті також викладено проект пропозиції комісії: начальнику відділу освіти Піщанської РДА розглянути питання про можливість застосування щодо [PERSON] заходів, передбачених п. 3 ч.1 ст. 41 КЗпП, згідно якого трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можу бути розірваний у випадках вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи. Під вказаною пропозицією в акті службового розслідування голова комісії [PERSON] вказала, що її особиста думка щодо пропозиції до акту дадається на окремому аркуші в додатку № 1. Член комісії [PERSON] під проектом зазначила, що у зв'язку з власносною обмеженою компетентністю в питаннях правознавства, вважає, що питання по вирішенню конфліктної ситуації передати спеціалістам. Член комісії [PERSON] вказала, що її думка буде висловлена в додатку № 4. Член комісії [PERSON] вказала, що її окрема думка висловлена в додатку № 5. Член комісії [PERSON] вважає, що пропозиції відповідають фактичним обставнам справи та підлягають вирішенню відповідно до п. 3 ст. 41 КЗпП України. Даний акт підписаний лише одним членом комісії [PERSON]. Решта членів комісії виклали свою позицію в окремих думках, які датовані 13 та 14 квітня 2017 року, та є невід'ємними додатками до акту службового розслідування, що спростовує твердження представників відповідача [PERSON] та [PERSON]. про те, що акт підписаний усіма членами комісії. В особистій думці члена комісії [PERSON], викладеній в додатку № 4 від 14 квітня 2017 року та особистій думці члена комісії [PERSON] В, викладеній в додатку № 3 від 13 квітня 2017 року до акту службового розслідування вказано, що конкретно фактичних матеріалів для прийняття рішення недостатньо. В додатку № 5 від 13 квітня 2017 року член комісії [PERSON] вказала, що підстав для відсторонення від роботи директора Рудницької ЩОШ І-ІІІ ст.. [PERSON] немає, так як відсутні фактичні докази аморального проступку. Відповідно до особистої думки [PERSON] І, яка викладена в додатку №1 до акту службового розслідування, остання зазначає, що [PERSON] своєю недостойною поведінкою скомпрометував себе перед учнями, батьками, колегами та мешканцями селища, порушивши моральні норми, втративши тим самим авторитет, дискредитував себе як вчитель. Аморальними проступками є його поява в громадських місцях в нетверезому стані, вживання нецензурної лексики, поведінка, що порушує людську гідність. Член комісії [PERSON] зазначає, що на підставі загальної оцінки поведінки, описаної в зверненнях щодо директора ЗОШ І-ІІІ ступенів смт. Рудниця [PERSON], без підтвердження конкретних фактів зафіксованих правоохоронними органами, не дає підстав для вчинення ним аморального проступку не сумісного з продовженням даної роботикомісії та з питання чи відноситься директор школи до суб'єктів, якого може бути звільнено відповідно до п. 3 ст. 41 КЗпП України, рекомендує начальнику освіти проконсультуватися з вищестоящим керівництвом з приводу даного проступку. Окрема думка члена комісії [PERSON] від 14 квітня 2017 року, викладена в додатку №2 зводяться до того, що вона вважає, що питання вирішення конфліктної ситуації слід направити фахівцям, які мають знання щодо розгляду питань аморальності проступків. Зі змісту акту службого розслідування та окремих думок членів комісії, вбачається, що викладені в акті висновки та пропозиції не збігаються з позицією членів комісії, викладених в їхніх особистих думках, а тому суд приходить до висновку, що акт службового розслідування містить виключно позицію та висновок одного члена комісії [PERSON] Крім того, в акті службового розслідування зазначено, що комісією взято до уваги заперечення [PERSON] щодо вчинення аморальних проступків. Даний факт спростовується свідченнями в судовому засіданні позивача [PERSON], який вказав, що свої заперечення на акт службового розслідування до відділу освіти надав 10 травня 2017 року, проте йому зразу вручили наказ про звільнення. Дані про подачу будь-яких пояснень чи заперечень під час проведення службового розслідування [PERSON] відсутні. Не знайшли вони свого підтвердження під час розгляду справи. Даний факт також не оспорювався і представниками відповідача, які вказали, що оскільки відносно [PERSON] проводилося не дисциплінарне розслідування, а службове, а тому врахування його заперечень було не обов'язковим. З матеріалів справи, а саме з копії повідомлення -запрошення директору ЗОШ І-ІІІ ступенів смт. Рудниця [PERSON], від 12 квітня 2017 року за вих.. № 351, вбачається що комісією з службового розслідування проведено службове розслідування та складено акт, та пропонується [PERSON] 13 квітня 2017 року з'явитися до відділу освіти для ознайомлення з актом службового розслідування. Аналогічні повідомлення були направлені [PERSON] 13 та 14 квітня 2017 року та запроновано ознайомитися з актом службового розслідування 14 та 18 квітня 2017 року відповідно. Аналіз даних повідомлень - запрошень [PERSON] дає підстави для висновку, що службове розслідування було закінчено, а акт службового розслідування складено до 12 квітня 2017 року, коли [PERSON] було запропоновано з ним ознайомитися, а не 04 травня (з виправленням з «квітня») 2017 року, як про це зазначено в самому акті. Не зрозумілим також залишається факт написання членами комісії з службового розслідування окремих думок, які є невід'ємними додатками до акту службового розслідування, 13 та 14 квітня 2017 року, в той час як вже 12 квітня 2017 року [PERSON] пропонувалося ознайомитися вже з готовим актом службового розслідування. На підставі викладеного є незрозумілим вивчення комісією звернення- пояснення від 26 квітня 2017 року [PERSON], адресоване начальнику Департаменту освіти Вінницької облдержадміністрації, голові Піщанської райдержадміністрації та іншим, в той час як з матеріалів справи вбачається, що акт службового розслідування станом на 12 квітня 2017 року вже було складено. 10 травня 2017 року начальником відділу освіти райдержадміністрації [PERSON]. було видано наказ № 32-К/тр-К «Про розірвання трудового договору з директором ЗОШ І-ІІІ ступенів смт. Рудниця [PERSON] та заходи з урегулюванняя конфлікту учасників навчально-виховоного процесу ЗОШ», відповідно до якого розірвано трудовий договір з директором та вчителем математики та інформатики ЗОШ І-ІІІ ступенів смт. Рудниця Піщанського району Вінницької області [PERSON], як з працівником, який виконує виховні функції та вчинив аморальні проступки, не сумісні з продовженням даної робти, п. 3 ч. 1 ст. 41 КЗпП України та звільнено з роботи 10 травня 2017 року. Як вбачається зі змісту вказаного наказу підставою для його видачі став акт службового розслідування та матеріали перевірки. Разом з тим, в наказі не зазначено як підставу видачі наказу акт службового розслідування з додатками, які є його невід"ємною частиною. В той же час в самому наказі начальником відділу освіти [PERSON]. надано критичну оцінку позиції спеціалістів апарату відділу освіти, які в своїх окремих думках не погодилися з висновками та позиціями, викладеними в акті службового розслідування та вказано, що ставлення останніх суперечить засадам моральних принципів педагога-вихователя, учасника навчально-виховного процесу освітнього закладу та вказує на ігнорування законодавчих вимог щодо моральних якостей вчителя-вихователя. В акті службового розслідування також не вказано коли, які саме дії вчинилялся комісією відділу освіти для проведення службового розслідування, яка була створена відповідно до наказу № 51, для перевірки обставин конфлікту між учасниками навчально-виховного процесу ЗОШ І-ІІІ ст. смт. Рудниця. В акті зазначено, що комісією у ході розслідування вивчено та проаналзовано письмове звернення від 23 березня 2017 року, адресоване голові Піщанської РДА та начальнику відділу освіти за підписами батьків учнів ЗОШ І-ІІІ ст.. смт. Рудниця, письмові звернення від 23 та 24 березня 2017 року адресовані голові Піщанської РДА та начальнику відділу освіти за підписами вчителів ЗОШ І-ІІІ ст. смт. Рудниця, протокол зібрання спільного прийому 27 березня 2017 року у голови Піщанської РДА, голови районної ради та начальника відділу освіти Піщанської РДА, письмові звернення від 27 березня 2017 року, адресоване голові Піщанської РДА та начальнику відділу освіти за підписами батьків учнів ЗОШ І-ІІІ ст.. смт. Рудниця, письмові звернення від 29 березня 2017 року, адресовані голові Піщанської РДА та начальнику відділу освіти за підписами батьків учнів ЗОШ І-ІІІ ст.. смт. Рудниця, інформацію в.о.директора ЗОШ І-ІІІ ст.. смт. Рудниця щодо відвідування школи учнями; 18 письмових звернень вчителів, працівників та батьків учнів ЗОШ І-ІІІ ст.. смт. Рудниця, в яких вказано про аморальність поведінки та проступків директора школи [PERSON];звернення-пояснення дирктора ЗОШ І-ІІІ ст.. смт. Рудниця [PERSON] від 26 квітня 2017 року, в якому він заперечує факти вчинення ним авторитарного стилю керівництва школою та вчинення аморальних проступків; лист-звернення від 29 березня 2017 року за підписами 17 членів трудового колективу ЗОШ І-ІІІ ст.. смт. Рудниця; комісією взято до уваги витяг з кримінального провадження « 12017020260000058 про внесення 29 беерезня 2017 року до ЄРДР відомостей про вчинення [PERSON] кримінального правпорушення, передбаченого ч. 1 ст. 154 КК України; публікацію в газеті «33-й канал» за № 15 від 05 квітня 2017 року; показ на телеканалі «ICTV» 06 квітня 2017р. у рубриці «Надзвичайні новини» інтерв'ю з окремими учасниками навчально-виховного процесу. Проте в акті не зазначено які саме заходи було застосовано членами комісії для перевірки даних фактів в період з 03 квітня 2017 року по день закінчення розслідування. Будь-які письмові докази, датовані даним періодом, в матеріалах справи відсутні. Також в наказі про звільнення [PERSON] вказано, що підставою для його видачі стали матеріали перевірки. З матеріалів справи вбачається, що 27 березня 2017 року начальником відділу освіти райдержадміністрації [PERSON] було видано наказ № 48 «Про створення комісії по розгляду колективних звернень учителів та батьків учнів ЗОШ І-ІІІ ст.. смт. Рудниця», відповідно до якого створено комісію для перевірки викладених у вказаних зверненнях обставин. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які відомості про здійснення створеною комісією перевірки обставин, викладених у вказаних звернення на виконання зазначеного наказу. Твердження представників відповідачів про виїзд комісії до школи не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, ні в поясненнях інших учасників процесу, ні будь-якими письмовими доказами. Зокрема, представником відповідача [PERSON] в судовому засіданні було зазначено, що він як член комісії з перевірки особисто виїжджав до школи і спілкувався з учасниками навчально-виховного процесу. Проте його свідчення спростовуються письмовими доказами, що містяться в справі, зокрема змістом наказу № 48, з якого вбачається, що [PERSON] членом цієї комісії не був. Як вбачається з письмових протоколів опитування адвокатом осіб - членів комісії з службового розслідування від 27 квітня 2017 року, чотири члени вказаної комісії [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили, що комісія жодного разу не виїжджала до школи для проведення службового розслідування, не опитувала директора, вчителів та батьків учнів Рудницької школи, а також вказали, що під час службового розслідування факти та обставини викладенні в звернення людей та акті службового розслідування щодо вчинення [PERSON] аморальних проступків свого підтвердження не знайшли. Також дані члени комісії зазначили, що оскільки не були згодні з текстом акту службового розслідування, який готувався членом комісії [PERSON], то не підписували його, а свої окремі думки виклали в окремих додатках до акту. Дані протоколи опитування адвокатом осіб за їхньою згодою, суд вважає доказами, що відповідають вимогам ЦПК України щодо належності та допустимості, оскільки вони отриманні в передбаченому ст. 20 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» порядку та відомості зазначені в них стосуються предмету доказування. З акту службового розслідування неможливо встановити, який саме проступок чи проступки комісія вважає доведеними, які з них вона вважає такими, що підпадають під ознаки аморального, та які з них (чи який з них) комісія вважає такими, що є достатніми для звільнення позивача з посади відповідно до пункту 3 статті 41 КЗпП України. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що акт службового розслідування містить виправлення щодо дати його складання, викладені в ньому відомості суперечать іншим матеріалам справи та поясненням позивача та представників відповідача, а також той факт, що викладені в ньому пропозиції та висновки не є волевиявленням більшості членів комісії, що викликає сумніви у його достовірності, суд вважає, що він не може бути законною підставою для видачі наказу про розірвання трудового договору та звільнення з роботи. Також, суд приходить до висновку про відсутність в матеріалах перевірки обставин, викладених в зверненнях про звинувачення [PERSON] у вчиненні аморальних проступків, які зазначені в наказі про звільнення як підстава його прийняття, оскільки комісією, яка була створена 27 березня 2017 року перевірка не здійснювалася, а комісією з проведення службового розслідування, створеною 03 квітня 2017 року, вивчалися та аналізувалися, проте не перевірялися, лише звернення, пояснення та скарги вчителів та батьків учнів, які надійшли до створення комісії з службового розслідування. Разом з тим, в судовому засіданні представник відповідача [PERSON]. вказала, що підставою для видачі наказу про звільнення стали факти, пояснення, звернення, та скарги, а не акт службового розслідування та матеріали перевірки, що суперечить змісту самого наказу. Відповідно до п.3 ст.41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи. Така підвищена відповідальність працівників обумовлена тим, що вони перебувають в особливому правовому стані та виконують специфічні функції, не властиві іншим категоріям працівників; їхні дії чи бездіяльність можуть призвести до порушення конституційних прав та свобод громадян, завдати значної шкоди суспільним відносинам та авторитету як самої держави, так і субєктів господарювання. Так, відповідно до пункту 3 статті 41 КЗпП України вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи, є підставою для розірвання трудового договору з працівником. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про освіту» учасниками навчально-виховного процесу є: діти дошкільного віку, вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти; керівні, педагогічні, наукові, науково-педагогічні працівники, спеціалісти; батьки або особи, які їх замінюють, батьки-вихователі дитячих будинків сімейного типу; представники підприємств, установ, кооперативних, громадських організацій, які беруть участь у навчально-виховній роботі. Відповідно до Переліку посад педагогічних та науково-педагогічних працівників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 14.06.2000 року № 963 зі змінами до посад педагогічних працівників входять: директор, завідувач, завідувач філією, заступник завідувача філією з навчально-виховної (навчальної, виховної) роботи, начальник вищого навчального закладу I та II рівня акредитації, професійно-технічного навчального закладу, загальноосвітнього навчального закладу, навчального закладу для громадян, які потребують соціальної допомоги та реабілітації, дошкільного навчального закладу, позашкільного навчального закладу (на якого поширюються умови оплати праці працівників установ і закладів освіти), навчально-методичної, методичної, науково-методичної установи, навчального закладу післядипломної освіти, приймальника-розподільника для дітей органу Національної поліції, притулку для дітей, центру соціально-психологічної реабілітації дітей, психолого-медико-педагогічної консультації, навчально-виробничого (міжшкільного) комбінату (центру), школи - дитячого садка, інших навчально-виховних комплексів (об'єднань); їх заступники з навчальної, виховної, навчально-виховної, методичної, виробничої, навчально-методичної, навчально-виробничої роботи; заступники директора з навчально-виховної, навчальної, виховної роботи центрів професійної, медичної, фізичної та соціальної реабілітації інвалідів; ранньої реабілітації дітей-інвалідів. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» З підстав вчинення морального проступку, несумісного з продовженням даної роботи (п.3 ст.41 КЗпП ), можуть бути звільнені лише ті працівники, які займаються виховною діяльністю, наприклад, вихователі, вчителі, викладачі, практичні психологи, соціальні педагоги, майстри виробничого навчання, методисти, педагогічні працівники позашкільних закладів. Таке звільнення допускається як за вчинення аморального проступку при виконанні трудових обов'язків, так і не пов'язаного з ними (вчинення такого проступку в громадських місцях або в побуті). Звільнення не може бути визнано правильним, якщо воно проведено лише внаслідок загальної оцінки поведінки працівника, не підтвердженої конкретними фактами. При розгляді справ про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктами 2 і 3 ст.41 КЗпП, судам слід враховувати, що розірвання трудового договору з цих підстав не є заходом дисциплінарного стягнення і тому вимоги статей 148, 149 КзпП про строк і порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюються. Разом з тим при вирішенні справ про звільнення з цих підстав суди мають брати до уваги відповідно час, що пройшов з моменту вчинення винних дій чи аморального проступку, наступну поведінку працівника і інші конкретні обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Отже, звільнення працівника, який виконує виховні функції та який вчинив аморальний проступок, допускається за наявності двох умов: 1) аморальний проступок повинен бути підтверджений фактами; 2) вчинення проступку несумісне з продовженням роботи, що має виховну функцію. Зокрема, аморальним проступком є винне діяння, що суперечить загальноприйнятим нормам і правилам, порушує моральні устої суспільства, моральні цінності, які склалися в суспільстві, і суперечить змісту трудової функції, тим самим дискредитуючи службово-виховні, посадові повноваження відповідного кола осіб. Так, аморальним проступком слід вважати появу в громадських місцях у нетверезому стані, нецензурну лайку, бійку, поведінку, що принижує людську гідність тощо. Така позиція викладена в Постанові ВСУ від 22 березня 2017 року в справі №757/4906/15-ц. Посилання свідків та представників відповідача на про появу [PERSON] в громадських місяцях, в тому числі в школі, куріння на території школи, вживання нецензурної лексики, примушування до вступу у статеві зв'язки, жодним чином не зафіксовані, та нічим крім їхніх слів та письмових заяв не підтверджуються. Посилання представника відповідача на той факт, що в постанові слідчого про закриття провадження в справі від 22 травня 2017 року діям [PERSON] як керівника навчально-виховного закладу, як педагога-вихователя, який схиляв підлеглих, службового-залежних від нього жінок-працівників до статевих зв'язків, тобто до подружньої зради, та вів себе як вчитель та вихователь не етично у спілкуванні з ученицею керованого ним навчально-виховного закладу, дано оцінку як аморальним проступкам, є безпідставними, оскільки вказана постанова була прийнята після закінчення службового розслідування та звільнення [PERSON] 10 травня 2017 року. Самі ж звернення громадян про вчинення [PERSON] аморальних проступків, не підтверджені жодними фактами та належно не зафіксовані, не можуть бути підствою для прийняття рішення про звільнення. Відповідно до частини першої статті 54 Закону України «Про освіту» педагогічною діяльністю можуть займатися особи з високими моральними якостями, які мають відповідну освіту, професійно-практичну підготовку, фізичний стан яких дозволяє виконувати службові обовязки. Аналіз вищезазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що працівники, які виконують виховну функцію,вчитель, педагог, вихователь зобов'язані бути людиною високих моральних переконань та бездоганної поведінки. Особистий приклад викладача та його авторитет і високоморальна поведінка мають виключно важливе значення у формуванні свідомості молоді. Унаслідок цього, якщо педагог недостойною поведінкою скомпрометував себе перед учнями, іншими особами, порушив моральні норми, втратив тим самим авторитет, дискредитував себе як вихователь, він може бути звільнений з роботи за пунктом 3 статті 41 КЗпП України.Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від 11 лютого 2015 року у справі № 6-248цс14. Водночас, звільнення не може бути визнано правильним, якщо воно проведено лише внаслідок загальної оцінки поведінки працівника, не підтвердженої конкретними фактами. У разі звільнення працівника за вчинення одного конкретного аморального проступку, такий проступок має бути конкретизований, встановлений та доведений належними доказами. Якщо таких було кілька, кожен з них має бути встановлений та доведений окремо. В даному випадку відповідач цього не зробив, акт службового розслідування такої конкретизації не містить, як і оспорений позивачем наказ про його звільнення. Суперечності викликає той факт, що відповідач звернувся до профспілкового комітету з поданням про розірвання трудового договору з директором Рудницької ЗОШ І-ІІІ ст. [PERSON]., в якому просив розглянути дане подане відповідно до вимог ст. 43 КЗпАП України та дати згоду на розірвання трудового договору з директором Рудницької ЗОШ І-ІІІ ст. [PERSON].,, з підстав передбачених п. 3 ст. 41 КЗпП України, як з працівником, який виконує виховні функції, та вчинив аморальний проступок, не сумісний з продовженням даної роботи. В наказі ж про звільнення зазначено, що трудовий договір з [PERSON] розривається з ініціативи власника або уповноваженого ним органу на підстві абз. 8 ч. 1 ст. 43-1 КЗпП України - без попередньої згоди виборного органу профспілкової організації як керівника Відповідачем до суду не надано жодних доказів виконання [PERSON] на посаді директора виховних функцій, зокрема його посадової інструкції, контракту, укладеного з ним, посилання на який є в його трудовій книжці. Не були вони досліджені та враховані і при винесенні оспорюваного наказу для зясування чи належить [PERSON] до суб'єктів, які можуть буи звільненні відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 41 КЗп України. Проте відповідно до ст. 9 Конвенції МОП N 158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року, яка ратифікована Верховною Радою 04.02.94 року тягар доведення наявності законної підстави для звільнення, як це визначено в ст. 4 цієї Конвенції, лежить на роботодавцеві. Надані представниками відповідача копії посадової інструкції методиста районного медичного кабінету відділу освіти Піщанської райдержадміністрації [PERSON], посадова інструкція головного спеціаліста відділу освіти Піщанської райдержадміністрації, положення про відділ освіти Піщанської райдержадміністрації, в даному контексті не беруться судом до уваги як належні та допустимі докази по справі, оскільки не містять жодних відомостей, що стосуються предмету доказування по даній справі. Вказане відповідає позиції ВСУ, висловленій в постанові від 22 березня 2017 року в справі № 6-3135 цс16, де зазначено, що судам необхідно надати оцінку та дослідити контракт, а також з'ясувати чи відноситься посада директора до суб'єкту якого може бути звільнено відповідно до пункту 3 статті 41 КЗпП України. Крім того, відповідно до ст. 7 вказаної Конвенції МОП трудові відносини з працівником не припиняються з причин, пов'язаних з його поведінкою або роботою, доти, доки йому не нададуть можливість захищатись у зв'язку з висунутими проти нього звинуваченнями, крім випадків, коли від роботодавця не можна обґрунтовано чекати надання працівникові такої можливості. Відповідно до п. 8 Рекомендації щодо припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця N 166 Трудові відносини з працівником не повинні припинятись у зв'язку з незадовільним виконанням ним професійних обов'язків,якщо тільки роботодавець відповідним чином не вказав йому на це й письмово не попередив його і якщо тільки працівник надалі незадовільно виконує свої обов'язки після закінчення розумного строку, встановленого для виправлення становища. Всупереч вказаним вимогам Ковенції МОП № 158 та Рекомендації № 166, які є частиною національного законодавства, [PERSON] було звільнено відділом освіти Піщанської райдержадміністрації без врахування його заперечень, не попереджено про звільнення, тим самими не надано можливість захищатися від висунутих проти нього звинувачень. Крім того, аналізуючи оспорюваний наказ, суд звертає увагу на те, що з [PERSON] трудовий договір було розірвано не тільки як з директором школи, а як і з вчителем математики та інформатики. Проте під час судового розгляду справи було встановлено та не заперечувалося представниками відповідача, що наказ про призначення [PERSON] вчителем математики та інформатики у відділі освіти відсутній і трудовий договір з ним як з вчителем математики та інформатики не укладався. З даного приводу суд вважає необхідним зазначити наступне. Обмеження щодо обсягу педагогічної (викладацької) роботи, що не вважається сумісництвом, яку можуть виконувати керівні працівники навчальних закладів передбачені в п.91 Інструкції про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти, затвердженої наказом Міністерства освіти України від 15.04.93 р. № 102. Зокрема, керівні працівники загальноосвітніх, позашкільних, дошкільних навчальних закладів, педагогічних коледжів та училищ, інших навчальних закладів, де оплата праці педагогічних працівників здійснюється виходячи із тижневого навантаження, можуть вести викладацьку роботу чи заняття з гуртками в тому самому навчальному закладі, але не більше 9 годин на тиждень, що є суміщенням професій, а не роботою за сумісництвом, в звязку з чим ще один трудовий договір з працівником не укладається, а запис про суміщення до трудової книжки не заноситься. Відповідно до ст. 105 КЗпП України, працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов'язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника.Відповідно неправомірним було розірвання трудового договору з [PERSON] як з вчителем математики та інформатики, оскільки такий трудовий договір з ним не укладався. За цих обставин суд вважає, що наказ про розірвання трудового договору з директором ЗОШ І-ІІІ ступенів смт. Рудниця [PERSON] № 32-К/тр-К від 10 травня 2017 року було видано з порушенням вимог трудового законодавства, а його звільнення проведено без законних на те підстав. Ст. 43 Конституції України гарантує захист від незаконно звільнення. Відповідно до ч. 1 ст. 235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника. Таким чином, суд вважає за необхідне допусти дане рішення в частині поновлення на роботі до негайного виконання. Частиною 2 ст. 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Відповідачем на адресу суду було надано довідку № 51 від 29 травня 2017 року, в якій вираховано середньоденну заробітну плату [PERSON] в розмірі 326,65 гривень. Даний розрахунок середньоденної заробітної плати сторонами не оспорював ся. Для обґрунтування суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу представником позивача суду було надано розрахунок, в якому зазначено, що на користь [PERSON] слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 27 111 гривень 95 копійок, який також представниками відповідача не оспорювався. Оскільки суд прийшов до висновку про необхідність поновлення на роботі позивача, то відповідно до вимог діючого трудового законодавства з відповідача на користь позивача необхідно стягнути середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 10 травня 2017 року по 31 липня 2017 року у розмірі 27 111 гривень 95 копійок, виходячи із наданого відповідачем розрахунку середньоденної заробітної плати [PERSON] в розмірі 326,65 гривень. Стаття 237-1 КЗпП України передбачає, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», від 25.05.2001 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Тома проти Люксембургу» (2001), «Надбала проти Польщі» (2000) визнається, що визнанні звільнення позивача незаконним, суд вважає доведеним, що порушення законних прав позивача призвели до моральних страждань, вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз'яснено, що судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП Україниза наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із ступеня та характеру перенесених позивачем моральних страждань, що були викликані порушенням його гарантованого Конституцією України права на працю, характеру та способу заподіяння моральної шкоди, суд вважає, що розмір моральної шкоди, завленої позивачем є співмірним його моральними стражданням, що призвело до зміни у звичному образі його життя, нервових переживань та стресу, відповідає вимогам розумності, виваженості та справедливості , тому суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень, вважаючи таку суму грошових коштів достатньою для компенсації моральних страждань останнього. За правилами ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі. Відповідно до п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до п. п. 2 п. 1 ч. 2 ст 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Відповідно до ЗУ «Про державний бюджет України на 2017 рік» з 01 січня 2017 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб в розмірі 1600 гривень. Тобто, при подачі даного позову [PERSON] необхідно було б сплатити 640 грн. за кожну вимогу немайнового характеру та 640 грн. за вимогу майнового характеру. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача Відділу освіти Піщанської районної державної адміністрації на користь держави судовий збір в сумі 1920 гривень. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в розмірі 640 гривень. Враховуючи складність даної справи, у відповідності до ч.3 ст.209 ЦПК складання повного рішення слід відкласти на строк не більше як п"ять днів з дня закінчення розгляду справи, та з метою забезпечення процесуальних прав та інтересів учасників процесу, суд вважає за необхідне проголосити вступну та резолютивну частину рішення в судовому засіданні 31 липня 2017 року, в якому закінчився розгляд справи.

Outcome: approved