Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

07 вересня 2016року позивач звернулась до суду з позовом, в обгрунтування якого зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, що зареєстрований 12.09.2008року Донецьким міським відділом РАЦС ГУЮ у Донецькій області, актовий запис № 940. Від шлюбу сторони мають трьох дітей: [PERSON], 16 вересня 2010року народження, [PERSON], 16 вересня 2010року народження, та [PERSON], 16 вересня 2010року народження, які проживають з позивачем і знаходяться на її утриманні. З весни 2014року сторони припинили сімейні стосунки, позивач з дітьми виїхала з міста Донецьку в сел.Студенок Ізюмського району Харківської області, що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньопереміщеної особи № 0683 від 17.11.2014року, відповідач залишився проживати у м. Донецьку. Відповідач офіційно не працює, але позивачу відомо, що він заробляє перевезенням вантажів, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Весь тягар утримання дітей лежить на позивачеві. На дійсний час у неї склалося тяжке матеріальне становище, вона не має можливості повноцінно працівати, оскільки самостійно виховує трьох дітей, крім того, син [PERSON] є дитиною- інвалідом. Домовленості з відповідачем щодо утримання дітей не досягнуто. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання трьох дітей в розмірі 1/2 частини його заробітку( доходу) щомісячно, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного вік на кожну дитину, до повноліття дітей, а також додаткові витрати на утримання дитини [PERSON], 16.09.2010року народження, який страждає на гострий лейкоз, симптоматичну епілепсію з комплексними парціальними приступами, токсичним гепатитом, хронічним пієлонефритом, є дитиною - інвалідом, яка потребує стороннього догляду, лікування, підтримуючої терапії, спеціального харчування, лікування за кордоном, оскільки забезпечити лікування дитини в України на сьогодення неможливо. Дитина постійно перебуває у лікарнях, позивач зазначає, що на її лікування щомісяця вона витрачає від 7000до 10000грн. Відповідач є працездатною людиною,на хронічні хвороби не страждає, але участі у у лікуванні дитини не приймає. Тому позивач просить стягнути з відповідача додаткові передбачувані витрати на дитину - інваліда в сумі 3500грн. щомісячно до зміну стану здоров"я дитини. Позивач в судове засідання не з"явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області http://pvm.dp.court.gov.ua., у зв"язку з тимчасовим призупиненням поштових відправлень на окуповану територію Донецької області, якою є місто Донецьк. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Вивчивши письмові докази, які є в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітніх дітей [PERSON], 16 вересня 2010року народження, [PERSON], 16 вересня 2010року народження, та [PERSON], 16 вересня 2010року народження, які знаходиться на утриманні у позивача (а.с.8-11). Згоди щодо надання матеріальної допомоги на утримання дітей сторони в досудовому порядку не дійшли. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України при визначення розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України (яка визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі). Суд вважає обгрунтованим розмір аліментів на трьох дітей в розмірі 1/2 частини середньомісячного доходу відповідача, враховуючи, що останній офіційно не працює і не надав суду відомостей про свої доходи, а відповідно до даних офіційної статистики середньомісячна заробітна плата по Україні складає станом на серпень 2016року 5200грн. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 07.09.2016року. Також матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є дитиною-інвалідом( а.с.12). Відповідно до виписки з медичної картки стаціонарного хворого Харківської міської клінічної дитячої лікарні від 08.05.2015року він страждає на гострий лимфобластний лейкоз, симптоматичну епілепсію з комплексними парціальними приступами, токсичний гепатит, хронічний пієлонефрит, рецидивуючий бронхит з загрозою формування респираторного алергозу, атопичний дерматит, проходить лікування з 21.09.2013року( а.с.13-16). З грудня 2015року по 1 червня 2016року проходив лікування в дитячий клініці м. Мюнхен Німеччина, рекомендовано лікування та контроль (а.с.29-36), позивачем надано копії квитанцій про придбання нею ліків 26.09.2016року( а.с.39). Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України \~додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно залежно від причини, яка зумовила додаткові витрати. Якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба, каліцтво тощо), витрати фінансуються наперед із зазначенням або без зазначення кінцевого терміну. Тривалість і тяжкість хвороби [PERSON] підтвердждено вищевказаними медичними висновками. Суд зазначає, що відповідно до ст.185 СК України участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов"язком батька( матері) незалежно від сплати ним( нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, які мають істотне значення, враховуються лише при визначенні розміру участі одного з батьків у додаткових витратах. Виходячи з того, що судом не встановлено дійсний фактичний щомісячний дохід відповідача, який за твердженням позивача, офіційно не працевлаштований, але має дохід, враховуючи, що аліменти на утримання трьох дітей встановлюються в розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу), суд приходить до висновку, що обгрунтованим щомісячним розміром участі відповідача у додаткових передбачуваних витратах на дитину є 1000 грн. У відповідності до п.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: partial