Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом до відповідача про стягнення з нього на її користь аліментів на утримання дітей, а саме сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилається на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 2002 року по 31 липня 2007 року, в якому у них народилася одна дитина: син [PERSON]. Після розірвання шлюбу вони проживали в незареєстрованому шлюбі, від якого у них народилася донька [PERSON]. На даний час діти проживають з позивачкою та знаходяться на повному її матеріальному утриманні, відповідач не цікавиться дітьми, не займається їхнім вихованням та не надає матеріальної допомоги на їх утримання, тому просить позов задовольнити. У судове засідання позивачка [PERSON] не з»явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, а тому суд розглядає справу у його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Дані правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України, зокрема статті 180, згідно якої батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Також встановлено, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Дані правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України, зокрема статті 180, згідно якої батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст. 141, 181 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини і зобов'язані утримувати дитину до повноліття. У роз'ясненнях, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" та ст. 182 СК України зазначено, що при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Статтею 183 Сімейного кодексу України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Будь-яких доказів про стан здоров'я, матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність інших обставин, що мають значення, позивач суду не надала. Враховуючи те, що обов"язок утримувати дітей є рівною мірою обов"язком як матері, так і батька, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved