Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати із відповідачем [PERSON] шлюб, зареєстрований 14 лютого 2013 року Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис № 33, та стягнути із нього аліменти у розмірі ј частки від усіх видів заробітку, але не менше ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, на утримання однієї неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який народився у спільному із відповідачем шлюбі. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що вона спільно із [PERSON] не проживає, не веде спільного господарства, вони мають різні погляди на сімейні відносини, а тому вважає, що сім"я існує формально, зберегти яку неможливо. Крім того, вказала, що протягом строку, наданого судом для примирення, вона із відповідачем не примирилась. Також вказала, що відповідач у повному обсязі не виконує свого обов`язку утримувати неповнолітню дитину. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали із мотивів, викладених у позові. Просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, пояснивши суду, що не заперечує щодо розірвання шлюбу із [PERSON] , однак не з тих підстав, які вказані нею у позові. Зазначив, що він бажає зберегти сім`ю, незважаючи на те, що він із позивачем не примирився, продовжує і надалі висловлювати до неї почуття поваги та любові. Щодо стягнення з нього в користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини вказав, що він належним чином виконує свої обов`язки, пов`язані із утриманням та вихованням неповнолітнього сина, однак не заперечує щодо стягнення з нього в користь позивача аліментів у розмірі ј частки від усіх видів його заробітку, але не більше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні факти. 14 лютого 2013 року Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 33. Від спільного подружнього життя сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач фактично проживає без реєстрації разом із неповнолітньою дитиною у [ADDRESS] . Відповідач проживає у [ADDRESS] . Неповнолітня дитина є здоровою. Відповідач у судовому засіданні вказав, що він зареєстрований як фізична особа-підприємець, здійснює підприємницьку діяльність, однак його доходи є непостійними та мінливими. Стан його здоров`я задовільний. Інших дітей, за винятком [PERSON] , у відповідача немає. Із письмових доказів, долучених відповідачем у судовому засіданні, а саме: квитанцій, фіскальних чеків, товарних чеків та інших вбачається, що він надає певну грошову та матеріальну допомогу для утримання дитини, яка виражається у перерахунку позивачу грошових коштів, придбання дитячих товарів, іграшок, медикаментів та ін. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, з яким проживає дитина. Частиною другою ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із змісту ст.7 Закону України "Про Державний бюджет на 2019 рік" випливає, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років до 18 складає 2118 грн. Визначений вказаним Законом прожитковий мінімум дитині повинні забезпечити обоє батьків у рівних частинах. Під час розгляду справи судом сторонам надавався строк для примирення, однак вони не примирились. Таким чином, з"ясувавши фактичні взаємини подружжя, встановивши, що сторони не проживають спільним сімейним життям, сім"я існує формально, зберегти яку неможливо та недоцільно, протягом строку, наданого судом для примирення, сторони не примирились, а тому суд вважає, що збереження позивачем та відповідачем шлюбу суперечить його інтересам і вказує на наявність підстав для його розірвання. Також при вирішенні позовних вимог про стягнення аліментів суд бере до уваги те, що відповідач працює, тобто має регулярний дохід, отримує доходи від здійснення підприємницької діяльності, бере участь у матеріальному забезпеченні дитини та часткове визнання ним позову, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, присудивши відповідачу [PERSON] сплачувати щомісячно на користь позивача [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати, які складаються із сплати позивачем [PERSON] судового збору у розмірі 768.40 грн. у зв`язку із зверненням до суду із позовом про розірвання шлюбу, стягнути в її користь із відповідача [PERSON] . Також із відповідача [PERSON] в користь держави слід стягнути 768.40 грн. судового збору із вимоги майнового характеру (стягнення аліментів).

Outcome: partial