Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання права власності на грошові кошти, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.11.2014 року між сторонами був укладений Договір відступлення права вимоги (цесії), відповідно до умов якого відповідач відступив позивачу, а позивач набув право вимоги, належне відповідачу, і став кредитором за Договором № 001-28554-181114 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий" у доларах США, укладеного 18.11.2014 року між відповідачем та ПАТ "Дельта Банк". Позивач набув право вимагати від Банку сплатити суму боргу у розмірі 6000, 00 доларів США, що виник у зв"язку з наданням відповідачем Банку у тимчасове строкове користування грошових коштів за Договором з банком. Згідно із п. 3 Договору з моменту його підписання позивач набув статус вкладника. Відповідно до п. 4 Договору право власності на суму боргу, визначену у п. 2 Договору, перейшло від відповідача до позивача з моменту підписання Договору сторонами, тобто з 25.11.2014 року. Листом від 15.05.2015 року відповідач повідомив позивача про те, що він відмовляється від Договору та вважає його помилковим, у зв"язку з чим грошові кошти, право вимоги на які відступив відповідач, він вважає своєю власністю. Однак, позивач вважає такі дії відповідача незаконними, а тому звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати за позивачем [PERSON] з 25.11.2014 року право власності на грошові кошти у розмірі 6000, 00 доларів США, а також стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. На початку судового розгляду представник відповідача заперечував проти задоволення позову, зважаючи на їх безпідставність, у подальшому представник позовні вимоги визнав повністю, подав заяву про визнання позову. У подальшому представник відповідача у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу в його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника відповідача, за наявних у справі матеріалів. Представник третьої особи у судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Пояснила, що Договір від 25.11.2014 року був укладений без згоди Банку, а тому підстав для визнання за позивачем права власності на грошові кошти немає. На підставі викладеного представник просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.11.2014 року між ПАТ "Дельта Банк" та [PERSON] був укладений Договір № 001-28554-181114 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий" (для пенсіонерів) у доларах США на суму 30000, 00 доларів США. 25.11.2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений Договір відступлення прав вимоги за Договором № 001-28554-181114 банківського вкладу від 18.11.2014 року. Відповідно до п. 1 Договору відповідач відступив позивачеві, а позивач набув право вимоги, належне відповідачу, і став кредитором за Договором № 001-28554-181114 банківського вкладу (депозиту) "Найкращий" у доларах США, укладеного 18.11.2014 року між відповідачем та ПАТ "Дельта Банк", набувши право вимагати від Банку сплатити суму боргу у розмірі 6000, 00 доларів США, що виник у зв"язку з наданням відповідачем Банку у тимчасове строкове користування грошових коштів за Договором з банком. Листом від 15.05.2015 року відповідач повідомив позивача про те, що він відмовляється від Договору та вважає його помилковим, у зв"язку з чим грошові кошти, право вимоги на які відступив відповідач, він вважає своєю власністю, у зв"язку з чим позивач і звернувся до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов"язанні не може бути змінений, зокрема якщо це встановлено договором. Частиною 1 статті 516 ЦК України визначено, що заміна кредитора у зобов"язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від виконання зобов"язання або зміна його умов чинним цивільним законодавством не передбачена. Відповідно до вимог ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець - взяла на себе обов"язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати перевагу одному споживачеві перед іншим щодо укладання публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Згідно із ч. 2 ст. 1058 ЦК України договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (ст. 633 ЦК України). Як вбачається з письмових матеріалів справи, на момент укладення між [PERSON] та [PERSON] Договору відступлення прав вимоги від 25.11.2014 року за Договором банківського вкладу від 18.11.2014 року діяли Правила банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ "Дельта Банк", затверджені Рішенням Ради директорів АТ "Дельта Банк", згідно Протоколу № 14 від 20.03.2013 року, в редакції із змінами та доповненнями, затвердженими Рішеннями Ради Директорів АТ "Дельта Банк", згідно Протоколу № 35 від 06.08.2014 року. Відповідно до п. 2.1 Правил від 06.08.2014 року, останні є системою затверджених і оприлюднених норм, які встановлюють порядок та умови надання АТ "Дельта Банк" банківських послуг фізичним особам, пов"язаних, зокрема, із відкриттям та обслуговуванням поточних рахунків, відкриттям та обслуговуванням вкладних (депозитних) рахунків та прийняттям від фізичних осіб грошових коштів, що становлять суми вкладів (депозитів). Пунктом 2.3 Правил від 06.08.2014 року визначено, що, здійснюючи укладання Договору з банком, клієнт такими своїми діями здійснює повне та беззаперечне приєднання до цих Правил, тобто повністю приймає положення цих Правил для застосування у своїх взаємовідносинах з Банком. Відповідно до п. 18.8 Правил від 06.08.2014 року укладанням Договору з Банком Клієнт підтверджує отримання примірника такого Договору та цих Правил. Згідно із п. 2.6, 2.7 Правил від 06.08.2014 року Клієнт, уклавши з Банком відповідний Договір, підтверджує своє ознайомлення та повну, безумовну, остаточну згоду з цими Правилами. У разі виникнення розбіжностей між положеннями цих Правил та умовами Договору положення цих Правил мають пріоритетну силу і застосовуються Сторонами до взаємовідносин, що виникають/діють відповідно до Договору, якщо в конкретному Договорі сторони не прямо передбачили протилежне. Крім того, відповідно до п. 14.1, 14.1.1, 14.1.9 Правил від 06.08.2014 року Клієнт заявляє та підтверджує, що володіє всіма необхідними документами, що необхідні для укладання відповідного Договору, та має здатність виконувати його умови; він повністю розуміє та вважає справедливими щодо себе всі умови цих Правил та будь-якого Договору за продуктом Банку, свої права та обов"язки за Договором та цими Правилами і погоджується з ними. Пунктом 18.7 Правил від 06.08.2014 року визначено, що Клієнт підтверджує своє розуміння і погодження з тим, що положення цих Правил поширюється на його взаємовідносини з Банком, що виникають на підставі будь-якого Договору за продуктом банку, умови надання якого Банком наведені в цих правилах, та є обов"язковими для виконання Клієнтом. Відповідно до п. 2.8 Правил від 06.08.2014 року оприлюднення Правил з метою ознайомлення фізичних осіб з їх змістом здійснюється шляхом розміщення тексту Правил на Офіційному сайті Банку www.deltabank.com.ua та на сайті Delta Premier www.deltapremier.com.ua, а також у приміщеннях відділень банку у доступному для відвідування місці. Згідно із п. 2.9 Правил від 06.08.2014 року, укладаючи відповідний Договір за продуктом Банку, Клієнт приймає на себе всі обов"язки та набуває всіх прав, передбачених цими Правилами, так само як і Банк бере на себе всі обов"язки та набуває всіх прав, передбачених цими Правилами для відповідного кола банківських послуг, що будуть надаватися Банком за укладеним з Клієнтом Договором за Продуктом Банку. Відповідно до п. 2.11.14 Правил від 06.08.2014 року Клієнт має право розмістити вклад у Банку, а також отримувати вклад та проценти у порядку та на умовах, що передбачені відповідним Договором банківського вкладу (депозиту), з урахуванням умов відповідного продукту Банку та положень цих правил. Пунктом 2.12.19 Правил від 06.08.2014 року встановлено, що Клієнт (вкладник) не може здійснювати відступлення третім особам прав за Договором банківського вкладу (депозиту) без отримання попередньої письмової згоди Банку. Згідно із п. 5.27 Правил від 06.08.2014 року відступлення вкладником прав вимоги за Договором банківського вкладу (депозиту) третім особам можливе лише за умови отримання письмової згоди Банку. Відповідно до п. 2.13.29, 2.13.35 Правил від 06.08.2014 року Банк має право вимагати належного виконання Клієнтом своїх зобов"язань, що передбачені цими Правилами, Договорами та чинним законодавством. Банк також має інші права, передбачені цими Правилами, Договорами та/або чинним законодавством України та/або права, що є кореспондуючими із обов"язками Клієнта, передбачені цими Правилами та/або чинним законодавством України. Правила від 06.08.2014 року, п. 18.9, 18.10, 18.10.1 Правил від 06.08.2014 року, ці Правила та/або зміни до них розроблені на невизначений строк (діють протягом невизначеного строку) та набирають чинність з моменту їх затвердження Радою Директорів Банку. Ці Правила та/або зміни до них підлягають опублікуванню на Офіційному сайті Банку, на інформаційних дошках у відділеннях Банку або в інших доступних для ознайомлення місцях. До цих правил можуть бути внесені зміни, про що Банк повідомляє шляхом розміщення на Офіційному сайті Банку та/або інформаційних дошках у відділеннях Банку або інших доступних для ознайомлення місцях. Клієнт приймає на себе обов"язок самостійно відстежувати наявність/відсутність повідомлення Банку про зміну мов цих правил на інформаційних стендах у приміщенні банку та на Офіційному сайті Банку. Відповідно до п. 18.10.2 Правил від 06.08.2014 року запропоновані Банком зміни до цих Правил вважаються погодженими Клієнтом, якщо до дати їх впровадження останній не звернувся до Банку з письмовою заявою про припинення дії відповідного Договору та не здійснив, відповідно, закриття рахунку. Згідно із п. 1.1, 2.2 Договору банківського вкладу від 18.11.2014 року всі визначення в ньому вживаються у значенні, встановленому Правилами банківського обслуговування, із підписанням цього Договору вкладник засвідчує, що він ознайомлений з Правилами та погоджується вважати їх обов"язковими для застосування до взаємовідносин, які виникли на підставі цього договору. На порушення вимог ч. 3 ст. 512, ч. 1 ст. 516, ст.. 629, 633, 1058 ЦК України, п. 2.12.19, 5.27 Правил від 06.08.2014 року [PERSON] та [PERSON] уклали Договір відступлення прав вимоги за Договором банківського вкладу від 18.11.2014 року без отримання письмової згоди Банку на відступлення права вимоги за договором банківського вкладу. Будь-яких доказів на підтвердження того, що Банком така згода надавалася, позивачем та відповідачем суду надано не було. Також слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно із ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. З матеріалів справи вбачається, що предметом Договору від 18.11.2014 року банківського вкладу є розміщення вкладником в банку вкладу у розмірі 30000, 00 доларів США на строк до 17.05.2015 року з дня укладання договору. Статтею 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" визначено поняття банківського вкладу, відповідно до якого вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Статтею 47 вказаного Закону передбачено, що Банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг. До банківських послуг належать: 1) залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб; 2) відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах; 3) розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Банківські послуги дозволяється надавати виключно банку. Центральний депозитарій цінних паперів має право провадити окремі банківські операції на підставі ліцензії на здійснення окремих банківських операцій, що видається у встановленому Національним банком України порядку. Договір банківського вкладу є реальним і вважається укладеним із моменту прийняття банком від вкладника грошової суми (вкладу). За Договором банківського вкладу (депозиту) передані вкладником у готівковій або у безготівковій формі кошти стають власністю банку. Водночас у банку виникає зобов"язання щодо повернення вкладнику такої ж суми грошей та нарахованих на цю суму процентів на умовах та в порядку, встановленому договором. Договір банківського вкладу є одностороннім зобов"язанням, з моменту його укладення банк має обов"язок повернути суму вкладу та нараховані проценти, а вкладник набуває права вимагати виконання зазначених дій. З п. 2 Договору цесії, укладеного 25.11.2014 року між сторонами, вбачається, що за цим Договором Цесіонарій набуває право вимагати від Боржника сплатити суму боргу у розмірі 6000, 00 доларів США, який виник у зв"язку з наданням Цедентом Боржнику у тимчасове строкове користування грошових коштів за Договором з банком. Відповідно до вимог ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Таким чином, відступлення права вимоги є договірною передачею зобов"язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові у випадках, встановлених законом. Уклавши з відповідачем Договір про відступлення права вимоги за договором банківського вкладу, позивач отримав право грошової вимоги до Банку за договором банківського вкладу від 18.11.2014 року щодо повернення вкладу на суму 6000, 00 доларів США, а не право власності, а тому зазначений договір не може бути підставою для визнання права власності за позивачем на зазначену суму вкладу. На підтвердження обґрунтованості своїх вимог позивач посилається на письмове повідомлення відповідача про те, що він відмовляється від договору про відступлення права вимоги (цесії), оскільки вважає, що уклав його помилково, а тому позивач вважає, що цим самим порушено його право власності на зазначену суму банківського вкладу, і підлягає захисту саме у такий спосіб. Проте письмове повідомлення відповідача про помилкове укладання договору відступлення права вимоги не припиняє зобов"язальних правовідносин та не обмежує цивільних прав учасників спірних правовідносин. Крім того, позивачем під час розгляду справи не було надано належних доказів того, що відповідач в установленому законом порядку ставив питання про розірвання зазначеного договору або визнання його недійсним. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв"язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed