Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

[PERSON], звернулася в суд з позовом до Верхньоводянської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що [INFO], помер її чоловік - [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно- житловий будинок №15, розташований по [ADDRESS]. Вказане нерухоме майно до відкриття спадщини фактично належало на праві спільної сумісної власності у рівних частинах чоловікові позивачки, [PERSON] та їй, [PERSON], як його дружині. Дані обставини підтверджуються довідкою виконавчого комітету Верхньоводянської сільської ради Рахівського району, Закарпатської області №633 від 04.12.2013 року, однак, первинна реєстрація права власності на спадкове домоволодіння, яке збудоване нею спільно зі [PERSON], і в якому він проживав до дня своєї смерті та вважав своєю власністю , за його життя проведена не була. Документами, які підтверджують відповідний правовий статус зазначеного нерухомого майна,являєься технічний паспорт із характеристикою будинку, господарських будівель та споруд, зведеним актом вартості забудови, виготовлений 09.12.2013 року інженером з інвентиризації нерухомого майна Козураком С.С., проект забудови житлового будинку, дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку за 1964 рік, план відведення земельної ділянки під будівництво індивідуального житлового будинку та рішення Верхньоводянської сільської ради Рахівського району , Закарпатського області №41 від 13.05.1962 року "Про надання дозволу на будівництво нового житлового будинку гр-ну [PERSON]". За свого життя [PERSON], заповітніх розпоряджень відносно спадкового майна, як рухомого, так і нерухомого, в тому числі, відносно житлового будинку [ADDRESS], не складав. Вона, як дружина спадкодавця, у відповідності до статті 1261 ЦК України являюся спадкоємцем першої черги спадкоємців за законом . Спадщина 1/2 частину спадкового майна відкрилася [INFO], у зв"язку з чим дані цивільні правовідносини слід врегульовувати положеннями Книги Шостої "Спадкове право" ЦК України ( в ред.2004 р.) На час відкриття спадщини вона постійно проживала разом із спадкодавцем і протягом строку, встановленого на прийняття спадщини, від неї не відмовилася, у зв"язку із чим набула правового статусу особи, яка прийняла спадщину за законом. У встановленому законодавством порядку, з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частину спадкового майна, вона звернулася до нотаріальної контори за місцем розташування спадкового майна із заявою, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом їй було відмовлено у зв"язку із відсутністю правовстановлюючих документі на спадкове майно та запропоновано вирішити дане питання в судовому порядку. У зв'язку з наведеним, просила визнати за нею право власності на будинок який розташований за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за заповітом після смерті - [PERSON]. Представник позивачки, [PERSON], - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, з підстав, наведених у позовній заяві просив такі задовольнити. Представник виконкому Верхньоводянської сільської ради надіслав заяву в якій просить розглянути в суді справу №305/1123/14-ц про визнання права власності на спадкове майно за позовом [PERSON], мешканки [ADDRESS] без їх представника.Позовні вимоги визнають повністю. Представники третіх осіб до суду не з"явилися, однак начальник Реєстраційної служби Рахівського РУЮ та завівдувач Рахівської ДНК, кожен окремо, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечують. Заслухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку. У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача. Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Судом встановлено, що [INFO] помер громадянин [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18 травня 2007 року. [PERSON], заповітних розпоряджень відносно спадкового майна, як рухомого, так і не рухомого, в тому числі, відносно житлового будинку [ADDRESS], не складав. Після смерті громадянина [PERSON] , залишилося спадкове майно: житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вартість даного житлового будинку становить 123593 гривень, що стверджується довідкою техніка з інвентаризації нерухомого майна Козурак С.С., №6 від 09 грудня 2013 року. З довідки №633 від 04.12.2013 року, виданої виконавчим комітетом Верхньоводянської сільської ради, встановлено, що згідно погосподарським книгам за громадянкою [PERSON] та громадянином [PERSON], який помер [INFO] рахувався житловий будинок в рівних частинах [ADDRESS]. За таких обставин, суд констатує, що вище зазначений житловий будинок не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва. Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в її користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на спадковий будинок. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Стаття 1268 ЦК України проголошує, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, враховуючи, що позивачка по справі є спадкоємцем за заповітом, вона прийняла спадщину, майнового спору з приводу спадкування не існує, відповідачем позов визнаний, суд вважає, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню. Питання про відшкодування судових витрат позивачкою не ставилося. На підставі наведеного, ст.ст. 10, 58, 60, 88, 212, 213, 223 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: approved