Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь 32 352 грн. відшкодування за невиконання зобов"язання по договору підряду від 24 липня 2018 року. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що влітку, до нього, як фізичної особи, звернулася відповідач з проханням виготовити і встановити п"ять дверних блоків у належному їй на праві власності помешканні, на що він погодився. 18 липня 2018 року [PERSON] у його робочому зошиті власноручно підписала виконані ним заміри дверей, їх дизайн та сплатила 25 000 грн. авансу. 24 липня 2018 року між ним та [PERSON] був укладений офіційний договір, згідно якого він прийняв на себе обов"язки по виготовленню та встановленню п"яти дверних блоків. Оскільки раніше він займався підприємницькою діяльністю, то договір був оформлений на бланках, які від неї залишилися і платіж авансу [PERSON] теж був здійснений на бланку підприємця. За виконану роботу [PERSON] зобов"язувалася сплатити 54 650 грн. грошової винагороди. Термін здачі робіт по договору був визначений 18 вересня 2018 року. Однак, незважаючи на дострокове виконання ним робіт по виготовленню п"яти дверних блоків, [PERSON] відмовилася прийняти і оплатити роботи по їх виготовленню та не надала можливості їх встановити, безпідставно висуваючи претензії щодо їх дизайну, який сама обрала по каталогу, а пізніше шантажувала його притягненням до кримінальної відповідальності. Оскільки [PERSON] відмовилася прийняти та оплатити виконану ним роботу, вона завдала йому збитків. Вказує, що своє зобов"язання за договором підряду, укладеним 24 липня 2018 року із [PERSON] , він виконав, замовлені нею двері в кількості 5 штук були виготовлені достроково і належної якості. Двері він виготовив з свого матеріалу, який обрала [PERSON] , тому він є придбаний за його рахунок. Вартість матеріалу та вартість роботи по виготовленню 5 дверей визначають мої реальні збитки. Згідно договору від 24.97.2018 року вартість робіт була визначена сторонами. [PERSON] погодилася оплатити своє замовлення грошовою винагородою на суму 54 650 грн., але сплатила лише 25000 грн. За кошти, які вона не доплатила за виконання робіт по її замовленню на підставі Договору від 24 липня 2018 року, він мав би можливість укласти договір підряду з іншою фізичною особою, придбати матеріал і виконати певні роботи за новим замовленням, за що отримати грошову винагороду, що є упущеною вигодою. Також вказує, що у відповідності до умов Договору він зобов"язаний був представити відповідачу акт здачі-приймання робіт, а остання, або його підписати або надати йому мотивовану відмову від прийняття робіт. Проте, [PERSON] відмовилася підписати акт здачі-приймання та не надала мотивованої відмови від прийняття робіт. На його претензію від 12 вересня 2018 року відповідач також не відповіла. Згідно п.4.3. вищевказаного Договору, якщо роботи припинені по вині Замовника, то він сплачує фактичні витрати Виконавця з сплатою штрафу в розмірі 0,5 від суми Договору (54 650 грн. х 5 :100) =27 322,50 грн. Таким чином, [PERSON] необхідно відшкодувати йому заподіяну невиконанням свого зобов"язання шкоду в розмірі 32 352 грн. (54 650-25000=29 650+2732,50). 08 січня 2019 року [PERSON] звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області із зустрічним позовом до [PERSON] , в якому просить визнати правочин, договір між приватним підприємцем [PERSON] та [PERSON] від 24 липня 2018 року недійсним, таким що вчинений під впливом обману; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені збитки у подвійному розмірі 61605,18 гривень; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 30802,59 гривень; відшкодування судових витрат по справі, які поніс суд покласти на відповідача; відшкодування судових витрат, пов"язаних з розглядом справи, які понесла [PERSON] та сплачений судовий збір стягнути із [PERSON] на її користь. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що в липні 2018 року, проходивши через продуктовий ринок в м.Рівне по вул. Полуботка, біля підземного переходу, вона побачила дерев"яну арку у формі дверної коробки з рекламою про виготовлення виробів із деревини. Так як їй потрібні були дерев"яні двері, вона взяла рекламний лист та зателефонувала по вказаному номеру мобільного телефону: [NUMBER] . Чоловік, представився [PERSON] , діючим приватним підприємцем, який має свій столярний цех з високоякісним обладнанням в смт. Клевань. Після розмови він відправив їй повідомлення, на номер в Вайбері, із зазначенням своєї сторінки в соцмережі "Інстаграм", повідомивши, що там представлені деякі його роботи, як зразок. Також, повідомив, що має каталоги робіт своєї багаторічної діяльності по виготовленню продукції із деревини. [PERSON] запевнив, що він офіційно заключає договори, як підприємець, і завіряє їх мокрими печатками та виписує квитанції до прибуткового ордеру про отримання коштів, які теж завіряє мокрою печаткою. Після цієї розмови по мобільному телефону, вони зустрілися на її робочому місці в ТРЦ "Вікторія" по вул.Чорновола в м.Рівне. В присутності свідка [PERSON] , вони переглянули його каталог, з якого вона вибрала модель дверей, які він зробить та обговорили сировину деревини, а саме білий ясен вищого ґатунку і лакування під цей колір. В цей же день, 18 липня 2018 року, вони зустрілися на її квартирі по [ADDRESS] , в присутності свідків: [PERSON] та [PERSON] , де [PERSON] зробив заміри п"яти дверних блоків та написав обрахунки в своєму зошиті, за матеріал, виготовлення, ґрунтування, лакування та установку, вказавши суму 49 800 грн. і додатково вартість лаку 4 850 грн. Всього на суму 54 650 грн. Про що вона поставила підпис. Додатково, в присутності цих же свідків, вони заключили договір, на якому ПП [PERSON] , незрозуміло чому, поставив дату 24 липня 2018 року і сказав, що з цієї дати він буде діяти. Також, завірив цей договір власноруч мокрими печатками підприємця, кутовим штампом та круглою печаткою. Вона оплатила йому аванс в розмірі 25 000 грн. готівкою, на що [PERSON] виписав прибутковий ордер №12, від 18 липня 2018 року, який теж завірив печатками підприємця та вручив їй відривну квитанцію, запевнивши, що до 24 липня 2018 року він закупить за ці кошти деревину, а саме ясен білий вищого ґатунку і почне виготовляти замовлення. Через деякий час вона зателефонувала йому і поцікавилась як ідуть справи. На що [PERSON] відповів, що матеріал закупив і працює над замовленням та погодився зайти до неї на роботу показати зразок деревини. Однак, ознайомиввшись з цими зразками побачила, що оскільки колір був не білий ясен, а бежевий. [PERSON] сказав, що міняти нічого він не буде, бо все вже в роботі. Щоб якось вийти із ситуації, вона запропонувала двері не лакувати, бо вони будуть ще жовтіші і не будуть личити до меблів та підлоги в квартирі, а просто пофарбувати та відняти ціну лаку 4 850 грн. та вартість робіт з покриття ним від загальної суми по оплаті. Він погодився і пізніше зробив та приніс перерахунок не зовсім зрозумілий, в якому на свій розсуд додав корективи, необумовлені раніше, та вказав додатково 12% вартості за складність. Всього вийшло 46 170 грн., включаючи аванс 25 000 грн.. Надалі, так, як [PERSON] повідомив, що його цех знаходиться в смт.Клевань і двері виготовляються саме там, вона знайшла майстерню в смт. Клевань для їх фарбування і навіть підготувала зразки проб на цій деревині, щоб бачити, як вони будуть виглядати. [PERSON] погодився їх надати для фарбування, після чого встановити. Так, в кінці липня 2018 року вона поцікавилась як справи із виготовленням і просила [PERSON] сказати де його виробництво та показати хоча б одні двері, як вони виглядають, бо вже домовилась про фарбування, а ще треба замовити автомобіль, щоб їх завезти. Телефонувала йому багато разів. На що він відмовлявся показувати, поки не зробить всі п"ять і сказав, що йому немає часу зі мною спілкуватися. Вказує, що у неї почала виникати підозра в тому, чи дійсно є такий підприємець із таким цехом, тому поїхала в смт.Клевань та почала його шукати за тими адресами, які він надавав: [ADDRESS] . Проте по вказаних адресах його виробництва не було. Вона ще багато разів йому телефонувала, але так нічого і не добилася. В результаті, [PERSON] відправив їй повідомлення на номер в "Вайбері" із фото частини дверей без коробок і шалівок, які він нібито зробив. Знову було неприємне здивування, оскільки, на фото була не та модель, яку вона вибрала в його каталозі, а щось наближене, грубої форми і вага його була за словами позивача 70 кг.. Тоді [PERSON] сказав, що він переговорить із хлопцями і повідомить, буде їх переробляти чи ні. Протягом вересня 2018 року, вона багато разів телефонувала йому та просила показати все ж таки дверні блоки, оскільки мала бути покраска і була куплена фурнітуру до них на суму 5 477 грн. та 87 грн. доставка, на що отримувала різні відмови. Остання розмова закінчилась вимаганням необгрунтованої суми коштів, знову наперед. Так до сьогоднішнього дня двері і не побачила, а лише чула про них. У зв"язку із такими обставинами, вона стала шукати про цього підприємця додаткову інформацію і виявилося, що він не ФОП (фізична особа підприємець), як представлявся, в Єдиному Реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців його не було, що було підтверджено Державною фіксальною службою. Проводилася перевірка ДФС, про зайняття [PERSON] підприємницькою діяльністю без державної реєстрації. 04 жовтня 2018 року, вона звернулась до ВП ГУНП в Рівненській області із заявою про вчинення шахрайських дій [PERSON] стосовно неї, внаслідок чого було відкрите кримінальне провадження №12018180010006019 від 04.10.2018 року за ст.190 КК України. На даний час ведуться слідчі дії, а [PERSON] подавши цивільний позов до суду намагається уникнути відповідальності. Вважає, що договір між ПП [PERSON] та нею від 24.07.2018 року має бути визнаний судом недійсним, так як вчинений під впливом обману. Окрім того, внаслідок обману та шахрайських дій [PERSON] , вона понесла збитки та втратила 30 802,59 грн. (25 000 грн - аванс, 5 564 грн - оплата за фурнітуру, 238,59 грн - оплата за зразки фарбування), що за ст.230 ЦК України має відшкодувати відповідач в подвійному розмірі, тобто 61 605,18 грн.. Внаслідок порушення її прав та обману вона також зазнала моральної шкоди, що полягає у душевних стражданнях, відчуває себе незахищеною, втратила сон, спокій, душевну рівновагу та звичайний ритм життя, внаслідок чого в неї погіршився стан здоров"я. Вона стала жертвою обману та негідної поведінки, внаслідок чого втратила довіру до суспільства та оточуючих. До цього часу, в її квартирі відсутні міжкімнатні двері, це стосується, також, ванної кімнати, туалету, спальні. Вона втратила час і змушена жити в нецивілізованих умовах. Не має змоги запросити гостей та близьких. Відтак, моральну шкоду оцінює в розмірі 30 802,59 грн.. Нею також понесені витрати на правову допомогу в розмірі 8400 грн.. 08 січня 2019 року відповідачем-позивачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву (вх.№835/19). 29 січня 2019 позивачем-відповідачем [PERSON] подано відповідь на відзив (вх.№4744/19). 29 січня 2019 року позивачем-відповідачем [PERSON] подано відзив на зустрічну позовну заяву (вх.№4746/19). 11 лютого 2019 року відповідачем-позивачем [PERSON] подано відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву (вх.№7359/19) та заперечення (вх.№7360/19). Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 12 грудня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 15:15 год. 10 січня 2019 року з повідомленням (викликом) сторін, визначено сторонам строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді та заперечень. Ухвалою суду від 10 січня 2019 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання правочину недійним та відшкодування шкоди прийнято та об"єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків, заподіяних невиконанням зобов"язання. Здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження. Почато підготовче провадження з дня постановлення цієї ухвали та оголошено перерву в підготовчому судовому засіданні до 04 лютого 2019 року. Ухвалою суду від 01 березня 2019 року в задоволенні клопотання відповідача-позивача [PERSON] про забезпечення судових витрат у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків, заподіяних невиконанням зобов"язання та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання правочину недійним та відшкодування шкоди, відмовлено. Протокольною ухвалою суду від 01 березня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача-позивача [PERSON] про зупиненння розгляду справи до вирішення справи, що розглядається в порядку кримінального судочинства, оскільки зазначене кримінальне провадження, за яким внесено відомості до ЄРДР за №12018180010006019 по ст.190 КК України від 24.10.2018, за правовою кваліфікацією - шахрайство, оскільки вказане кримінальне провадження не перебуває на розгляді в суді, що не спростовано відповідачем-позивачем в засіданні, а тому підстави на даний час для зупинення провадження по дійсній справі відсутні. Ухвалою суду від 01 березня 2019 року підготовче провадження у справі закрито. Призначено справу до судового розгляду по суті на 12:00 год. 25 березня 2019 року з повідомленням (викликом) сторін. Викликано в судове засідання свідків: [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] (с.Дубрівка, Рівненського району, Рівненської області), [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ). Попереджено свідків про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання чи відмову від давання показань на вимогу суду. В судовому позивач-відповідач та його представник підтримали позовні вимоги, просили позов задоволити, в задоволенні зустрічного позову просили відмовити. Відповідач-позивач та її представник в судовому засіданні підтримали зустрічний позов, просили задоволити, в задоволенні первісного позову просили відмовити. Свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] знає з хорошої сторони. У них були договірні стосунки більше 10 років тому. На її замовлення, він виготовив сім віконних блоків, вчасно та якісно. Свідок [PERSON] суду показала, що у липні 2018 року проходячи на ринку по вул.Полуботка, помітила рекламу з виготовлення столярних виробів із деревини. Оскільки для неї це було актуально, так як, необхідно було поставити у квартирі п"ять дверних блоків, вона записала телефон, який був вказаний у рекламі. Зателефонувавши по номеру, чоловік представився [PERSON] , вказав, що він діючий приватний підприємець та заключає договора, має власний цех в смт.Клевань, виготовляє двері вчасно та якісно. Вона домовилася про зустріч з ним на її роботі в ТРЦ "Вікторія", де [PERSON] показав свої каталоги. Пізніше того ж дня, вони зустрілися у неї на квартирі по [ADDRESS] , де [PERSON] зробив заміри дверей, вибрали дизайн та колір. Після чого, [PERSON] заповнив договір, поставив печатки приватного підприємця та видав прибутковий касовий ордер на суму, яку вона надала як аванс, а саме 25000 грн.. При оформленні договору були присутні, вона, її мама [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] .. Наприкінці липня вона зателефонувала [PERSON] , щоб останній показав їй деревину, яку він мав замовити для виготовлення дверей. Коли [PERSON] приніс їй на роботу зразок ясена, вона була здивована тим, що він був жовтого кольору, а не біло-сірого, який був узгоджений попередньо. [PERSON] сказав, що змінити нічого не можна. Вибравши компромісний варіант, вона запропонувала ясен пофарбувати, проте [PERSON] не знав як саме це зробити і перефарбовувати не буде. Тоді, вона почала шукати людей, які б змогли пофарбувати двері. Окрім того, [PERSON] сказав, що двері мають бути вагою 70 кг., а тому необхідно придбати фурнітуру, що вона і зробила. Так як, [PERSON] знав де на вул.Дубенській фарбують двері, вони поїхали туди разом. Коли їм надали пофарбований зразок, почали шукати людей у смт.Клевань, де можна було пофарбувати двері, так як і виробничий цех зі слів [PERSON] теж знаходився у смт.Клевань. Знайшовши приміщення для фарбування, вона повідомила [PERSON] про це, який погодився надати двері після виготовлення. Згодом вона почала телефонувати [PERSON] та цікавитися на якому етапі виробництво, проте останній сказав, що покаже двері тоді, коли виготовить всі вироби. У серпні 2018 року вона знову телефонувала [PERSON] , проте чула від нього різні відмовки. Також вона просила його здійснити перерахунок коштів по договору, оскільки за фарбування дверей вона домовилася сама. Надалі, у вересні 2018 року, вона більш активно почала телефонувати [PERSON] , проте знову ж чула лише різні відмовки. Разом із [PERSON] та [PERSON] вони їздили по всіх адресах в смт.Клевань, які вказав [PERSON] , проте про нього ніхто нічого не знав. Згодом, в телефонній розмові, [PERSON] сказав їй, щоб вона надала йому фурнітуру. Оскільки фурнітура коштувала недешево, вона запропонувала йому прийти до неї на роботу, де він зможе забрати та написати розписку завіривши печатками, проте [PERSON] так і не прийшов. По договору закінчився термін виготовлення дверей, а вона їх так і не побачила. В єдиному реєстрі приватних підприємців вона знайшла [PERSON] , який припинив підприємницьку діяльність ще у 2012 році. Більше того, його діяльність по КВЕД зазначено, виготовлення верхнього одягу. На початку жовтня 2018 року звернулася до поліції із заявою з приводу вчинення шахрайських дій [PERSON] відносно неї. Також, звернулася до ДФС із заявою щодо перевірки [PERSON] , як такого, що здійснює підприємницьку діяльність без реєстрації з використанням договорів та печаток. Також вказала, що на сьогодні вона не має ні дверей, ні коштів, пережила велике потрясіння, погіршився стан здоров"я. Двері вона не бачила і до сьогодні, тільки по фото, яке скинув їй [PERSON] на вайбер. Дизайн дверей вона не переробляла, а колір, який вона вибрала із каталога не має значення, важливий сам дизайн. Вказала, що вона зареєстрована у квартирі і в поштовому ящику не бачила жодного повідомлення. Свідок [PERSON] суду показав, що [PERSON] звернулася до нього з приводу ремонту квартири, який він і робив. Одного разу, він йшов по ринку та помітив оголошення з виготовлення столярних виробів із деревини. Він повідомив про дану обставину [PERSON] , оскільки останній необхідно було поставити міжкімнатні двері у квартирі. 18 липня 2018 року після 19.00 год. він поїхав на квартиру до [PERSON] , де поряд її будинку вже чекав [PERSON] . Після чого, вони всі разом піднялися на шостий поверх у квартиру [PERSON] , де [PERSON] зробив заміри дверей, обговорили, що має бути ясен світло-сірого кольору та вибрали дизайн із каталога. У [PERSON] було з собою 3-4 каталоги. В той самий день, [PERSON] та [PERSON] підписали договір та остання надала завдаток. [PERSON] говорив що він діючий приватний підприємець, має свою сторінку в інтернеті, що все законно, у нього високоякісне виробництво, яке знаходиться в смт.Клевань. Згодом вони шукали виробничий цех в смт.Клевань за різними адресами, які їм вказав [PERSON] , проте так і не знайшли, а про останнього ніхто нічого не чув. Дверей вони так і не побачили, а ті що [PERSON] скинув на вайбер [PERSON] мали вигляд старих та не з свіжої деревини, а мав би бути ясен світло-сірого кольору із високоякісної деревини. [PERSON] привіз зразок деревини [PERSON] жовтого кольору. Оскільки [PERSON] відмовився фарбувати, так як не знав, як це зробити, тоді він разом із [PERSON] поїхав на вул.Дубенську, де займаються фарбуванням виробів. Потім, у смт.Клевань вони знайшли хлопців, які пофарбують всі двері. Про те, що двері будуть фарбувати у смт.Клевань, вони повідомили [PERSON] .. Коли останнього просили надати всі двері для покраски, він сказав, що віддасть їх після всієї оплати, інакше зустрінуться в суді. Зразок деревини, який надав [PERSON] був ясен, але іншого кольору. Модель дверей які на фото відрізняються візерунком, широкі та грубі. Йому навіть невідомо, що за двері скинув [PERSON] на вайбер [PERSON] .. Також вказав, що квартира [PERSON] знаходиться в новобудові по [ADDRESS] . Йому відомо, що вона там проживає, так як він ставив там техніку у кухні та ванній. На той час вона закінчувала ремонт, лишилося тільки поставити двері та завезти меблі. Особисто він сам розмовляв із [PERSON] по телефону з приводу того, що може забрати двері та завезти на покраску, проте останній відмовився з ним спілкуватися. Ще йому відомо, що [PERSON] просила [PERSON] здійснити перерахунок коштів згідно договору та відмінусувати фарбування, але після перерахунку [PERSON] збільшив ціну за рахунок 12-ти відсотків за складність виробу. Доставити двері у квартиру мав [PERSON] та монтувати також. Йому відомо, що фурнітуру до дверей [PERSON] купувала самостійно, так як, він їздив з нею на "Нову пошту" забирати посилку. Не може сказати, яка виникла проблема із завісами. [PERSON] особисто повідомив, які саме мають бути завіси. Двері мали бути в кількості 5 шт., та приблизно мали би бути встановлені у жовтні 2018 року. З підписаним договором вони були ознайомлені. Спочатку [PERSON] хотів завдатку 28000 грн.., проте у [PERSON] було лише 25000 грн.. У квартирі [PERSON] на підлозі паркетна дошка світло-сірого кольору, тому такого ж кольору вона вибрала й двері. Свідок [PERSON] суду показав, що він замовляв у [PERSON] у власний будинок дерев"яні сходи на другий поверх в 2015 році. Між ними був підписаний договір та проставлені печатки ПП [PERSON] .. Останній вчасно не виконав замовлення, а коли доставив сходи, то вони були більші по розміру та не відповідали вибраному ним дизайну. У зв"язку з чим був змушений звернутися до суду, який вирішив спір на його користь. Проект сходів він йому не показав, а сходи доставив через пів року після підписання договору. [PERSON] телефонував його адвокату та сказав що забере сходи, проте до сьогодні цього не зробив. Він сам віддав би їх йому, тільки після повернення коштів, які оплатив. [PERSON] зателефонувала йому та запросила бути в якості свідка у даній справі. Свідок [PERSON] суду показала, що її дочка [PERSON] зателефонувала на номер мобільного телефону вказаному у листівці. Чоловік представився [PERSON] , сказав, що він займається виготовленням столярних виробів із деревини, має сторінку в інтернеті з каталогом виробів, діючий приватний підприємець, заключає договора, має своє власне виробництво у смт.Клевань. 18 липня 2018 року її дочка зустрілася із [PERSON] у неї на роботі. Дочка вибрала із каталога модель дверей, ясен світло-сірого кольору. Тобто узгодили всі деталі. В цей же день після 19.00 год. на квартирі дочки, де була присутня вона та [PERSON] , [PERSON] зробив заміри дверей, порахував суму коштів. Потім [PERSON] дістав договір, який підписав він та її дочка. Печатки на договорі [PERSON] ставив при них. Він сказав, що закупить ясен вищого гатунку, а натомість привіз зразок бежевого кольору. Дочка хотіла побачити хоча б одні двері, почала шукати його за адресами в смт.Клевань. В телефонній розмові [PERSON] повідомив, що покаже двері, коли буде виготовлено всі 5 шт. Дочка закупила самостійно фурнітуру. 27 серпня 2018 року [PERSON] скинув фото на вайбер дочці, якесь страшне полотно, яке не відповідало дійсності, а на наступний день сказав, що хлопці перероблять. Згодом він не відповідав на телефонні дзвінки дочки. [PERSON] вимагав всі кошти за двері. У жовтні 2018 року дочка з"ясувала, що [PERSON] не є діючим приватним підприємцем, а отже останній ввів дочку з даного приводу в оману та надав неправдиву інформацію. Дочка втратила кошти, які надала як аванс, а також витратила кошти на фурнітуру. У зв"язку з чим, дочка втратила спокій та перенесла термінову операцію. На сьогодні [PERSON] змінив номер мобільного телефону, але йому вже ніхто не телефонує. Вважає, що [PERSON] заволодів коштами її дочки шахрайськими діями. Дочка зустрічалася з [PERSON] 18 липня 2018 року, а до виготовлення виробів з його слів, мав приступити з 24 липня 2018 року. Також вказала, що [PERSON] переконав їх, що він є діючим підприємцем, має високоякісне обладнання. При собі він мав печатки приватного підприємця та каталоги із зразками виробів. Двері мали би бути дерев"яні без скла з ясена. Вони їздили за адресою, яку вказав [PERSON] в [ADDRESS] , проте виробництва не знайшли. Дочка телефонувала [PERSON] при ній та просила показати двері, проте в живу ніхто і до сьогодні їх не бачив. Договір підписаний між [PERSON] та дочкою вона бачила, заміри були написані на окремому аркуші паперу, сам дизайн дверей ніхто не малював. [PERSON] запевнив, що саме такого вигляду будуть двері, які вони вибрали з його каталога. Свідок [PERSON] суду показав, що у 2013 році він замовив у [PERSON] двері. Надав йому завдаток в розмірі 5000 грн. Квитанція на вказану суму у нього є в наявності. Знайшов [PERSON] по оголошенні в газеті, де вказано було, що недорого та з гарантією виготовлення дверей. [PERSON] зробив заміри дверей, взяв завдаток та запевнив, що він є діючим підприємцем. На квитанції з завдатком поставив печатки. Він шукав фірму [PERSON] у смт.Клевань, потім у м.Рівне по пров.Робітничий, де йому сказали, що був такий чоловік, у нього працювали люди, але він багатьох ошукав. В місячні строки [PERSON] двері не виготовив, як і не виготовив до сьогодні. Він хотів подати на нього до суду, проте [PERSON] сказав, що боїться суда, тоді він написав заяву в поліцію. Так як, він є священником, то [PERSON] ходив до єпархії та жалівся на нього, з приводу погроз з його боку. Поряд його будинку є новобудова, де до нього підійшов чоловік який приймає участь у будівництві і вони розговорилися. Це був [PERSON] , який поділився своєю історією з приводу дверей, так вони знайшли спільного знайомого [PERSON] . Заслухавши пояснення учасників справи, покази свідків, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з"ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 24 липня 2018 року між Приватним підприємцем [PERSON] надалі Виконавець та [PERSON] надалі Замовник, укладено Договір, згідно якого Замовник доручає, а Виконавець приймає на себе виготовлення та встановлення дверних блоків 5 штук (п.1.1). Термін здачі робіт по договору: 18 вересня 2018 року (п.1.2). За виконану роботу, згідно цього договору, Замовник оплачує Виконавцю 54650 грн. (п.2.1). Оплата проводиться авансовим внеском в сумі 5% (п.2.2). Згідно прибуткового касового ордеру №12 від 18 липня 2018 року ПП [PERSON] отримав від [PERSON] аванс за вироби з деревини в розмірі 25000 грн., що не заперечується сторонами. Відповідно до ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов"язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов"язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. Згідно зі ст. 873 ЦК України вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін, якщо інше не передбачено у встановленому порядку прейскурантами (цінниками), тарифами тощо. Робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі. Згідно зі ст.ст.526,530 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов"язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно п.3.1 Договору від 24 липня 2018 року, при завершенні роботи Виконавець предстравляє Замовнику Акт здачі-приймання робіт, передбачений умовами договору, для подальшого розрахунку. Замовник повертає Виконавцю підписаний Акт здачі-приймання робіт, або мовитововану відмову від прийняття робіт, котра передбачена умовами договору, на протязі 3 (трьох) днів після фактичного виконання робіт (п.3.2). Однак на підтвердження своїх позовних вимог [PERSON] не надав до суду підписаний замовником акт здачі-приймання виконаних ним робіт, які були б підставою для підтвердження його доводів, як і не надав мотивовану відмову від прийняття робіт. Посилання [PERSON] на те, що [PERSON] не відреагувала на його претензію від 12 вересня 2018 року також не підтверджено належними доказами. Вказана претензія не була отримана [PERSON] , що стверджується копією конверта долученого [PERSON] , в якому зазначено причини повернення "За закінченням терміну зберігання". Суд критично ставиться до показів свідка [PERSON] , оскільки остання вказала лише на харектиризуючі дані [PERSON] .. Отже, [PERSON] не надано доказів, що після укладення договору ним виконались зобов"язання передбачені Договором. Крім того, в матеріалах справи відсутнє пітвердження того, що Виконавець надав послуги згідно з договором, а Замовник їх отримав. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків, заподіяних невиконанням зобов"язання є необгрунтованими, недоведеними належними і допустимими доказами, відтак до задоволення не підлягають. Щодо зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про визнання правочину недійним та відшкодування шкоди, суд зазначає наступне. Як було встановлено судом, 24 липня 2018 року між Приватним підприємцем [PERSON] надалі Виконавець та [PERSON] надалі Замовник, укладено Договір, який завірений кутовим штампом та круглою печаткою ФОП [PERSON] .. Кутовим штампом ФОП [PERSON] завірена квитанція до прибуткового касового ордеру №12 від 18 липня 2018 року, згідно якої [PERSON] отримав від [PERSON] аванс за вироби з деревини в розмірі 25000 грн.. Факт підписання договору з проставленням печаток ПП [PERSON] підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] .. Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). Відповідно до ст.865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов"язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших потреб, а замовник зобов"язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Як випливає зі змісту статті, підрядником за договором побутового підряду можуть бути лише юридичні і фізичні особи, що мають статус суб"єктів підприємницької діяльності та зареєстровані згідно із законодавством . У даній статті йдеться мова про тих підприємців, діяльність яких спрямована на виконання робіт за замовленням громадян, тобто, що здійснюють, як правило, діяльність із обслуговування населення. Замовником за договором можуть бути лише громадяни. Результат робіт за договором побутового підряду повинен бути спрямований на задоволення побутових потреб замовника, тобто, виключно для особистих, сімейних, домашніх та інших потреб, не повязаних зі здійсненням підприємницької діяльності. Статус фізичної особи-підприємця - це юридичний статус, який засвідчує право особи на заняття підприємницькою діяльністю, а саме: самостійною, ініціативною, систематичною, на власний ризик господарською діяльністю, що здійснюється підприємцями з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Умовами здійснення підприємницької діяльності згідно із статті 50 ЦК України є повна цивільна дієздатність фізичної особи та державна реєстрація. Відповідно положень до частини другої статті 50 ЦК України фізична особа набуває права на зайняття підприємницькою діяльністю з моменту її державної реєстрації. У частині третій статті 50 ЦК України зазначено, що якщо особа розпочала підприємницьку діяльність без державної реєстрації, уклавши відповідні договори, вона не має права оспорювати ці договори на тій підставі, що вона не є підприємцем. Судом досліджені матеріали справи №569/2187/19 про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.164 КУпАП. Як вбачається зі змісту постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 26 березня 2019 року, згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 4 від 31 січня 2019 року при здійсненні документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи платника податків [PERSON] виявлено здійснення діяльності без державної реєстрації, як суб"єкта господарювання, а саме: фізичною особою здійснено реалізацію та встановлення дверних блоків згідно укладеного договору від 24.07.2018, чим порушено п. 1 ст. 58 Господарського кодексу України №436-IV від 16.02.2007 р. 9 із змінами та доповненнями. Як вказує ст. 82 ч. 4 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи зміст постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 26 березня 2019 року суд вважає, що обставинами, які не підлягають доказуванню по цій цивільній справі, є факт того, що [PERSON] здійснював діяльность без державної реєстрації, як суб"єкта господарювання, а саме: фізичною особою здійснено реалізацію та встановлення дверних блоків згідно укладеного договору від 24.07.2018. Згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, [PERSON] припинив підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця 20.04.2012. Основний вид економічної діяльності фізичної особи-підприємця: виробництво верхнього одягу. Як вбачається з Витягу з єдиного реєстру досудових розслідувань від 04.10.2018, відкрито кримінальне провадження 12018180010006019 за ч.1 ст.190 КК Украни на підставі заяви [PERSON] про те, що 18.07.2018 гр. [PERSON] , шляхом довіри, під приводом вигоготовлення та встановлення дерев"яних дверей, заволодів грошовими коштами в сумі 25000 грн., чим завдав майнової шкоди на вказану суму. З досліджених судом записів телефонних розмов [PERSON] із [PERSON] вбачається, що впродовж з 20.08.2018 по 05.09.2018 [PERSON] цікавилася виробництвом виробів, узгоджувала подальші дії, щодо фарбування та закупівлі фурнітури. Натомість [PERSON] відмовлявся надати двері для покраски. Вказані обставини, мають істотне значення, які виникли внаслідок навмисного введення ПП [PERSON] другої сторони правочину, [PERSON] , в оману. Суд враховує покази свідків [PERSON] та [PERSON] , які вказали, що [PERSON] мав надати їм послуги з виготовлення дерев"яних виробів як приватний підприємець, однак свої зобов"язання так і не виконав. Щодо якості самого виробу, з наданих суду доказів, а саме фотографій, як замовленого виробу [PERSON] та виготовленої продукції [PERSON] неможливо вставновити, що це дійсно фотознімки замовлення та виготовленої продукції, тому суд дані докази не бере до уваги. З приводу матеріалу для дверних полотен, зокрема світлого ясена, то суд вважає доведеними обставини здійснення замовлення саме з даного виду деревини, що підтверджується показами свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Також показами даних свідків підтверджується факт відмови [PERSON] від фарбування дверних полотен і необхідності їх фарбування в іншому місці. За ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу - природа правочину, права та обов"язки сторін, властивості і якості речі, які значно знижують її цінність, можливість використання за цільовим призначенням), такий правочин визнається судом недійсним. Згідно з роз"ясненнями, наданими в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману, в даному випадку позивач-відповідач. Обман - це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі властивості й наслідки правочину, які насправді наступити не можуть. При обмані наслідки правочину, і до вчиняється, є відомими й бажаними для однієї зі сторін. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Ознакою обману є умисел. Установлення у недобросовісної сторони умислу ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є обов"язковою умовою кваліфікації недійсності правочину за ст. 230 ЦК України. При обмані наслідки правочину, що вчиняється, є відомими й бажаними для однієї зі сторін, тоді як при помилці обидві сторони можуть невірно сприймати обставини правочину. Помилка є результатом невірного уявлення про обставини правочину. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Виходячи із змісту зазначеної норми, правочин визнається вчиненим внаслідок обману у разі навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Згідно правовій позиції, висловленій в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.08.2018 року по справі № 445/1011/17 (провадження № 61-971св18) тлумачення ст. 230 ЦК України свідчить, що під обманом розуміється умисне введення в оману сторони правочину його контрагентом щодо обставин, які мають істотне значення. Тобто при обмані завжди наявний умисел з боку другої сторони правочину, яка, напевно знаючи про наявність чи відсутність тих чи інших обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї, спрямовує свої дії для досягнення цілі - вчинити правочин. Обман може стосуватися тільки обставин, які мають істотне значення, тобто природи правочину, прав та обов"язків сторін, властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В силу ст. 81 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Будь яких конкретних правових доказів у спростування позовних вимог [PERSON] , [PERSON] суду не надав і судом таких доказів не здобуто. За вказаних обставин, суд вважає що Договір від 24 липня 2018 року укладений між приватним підприємцем [PERSON] та [PERSON] , має бути визнаний недійсним. Сторона, яка застосувала обман, зобов"язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв"язку з вчиненням цього правочину. Як встанолено судом, [PERSON] оплатила [PERSON] аванс за вироби з деревини в розмірі 25000 грн., що стверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №12 від 18 липня 2018 року. Як вбачається з рахунку на оплату №2788/р від 31 липня 2018 року, [PERSON] здійснена оплата за фарбування ФО [PERSON] в розмірі 238,59 грн.. З оглянутих в судовому засіданні речових доказів, а саме фурнітури до п"яти дверних полотен, вбачається, що вони були придбані для виготовлення саме даних виробів. [PERSON] було придбано фурнітуру на загальну суму 5564 грн. . Відповідно до ч.2 ст.230 ЦК України, збитки у подвійному розмірі, на відшкодування яких [PERSON] має право, складають 30802,59 грн.*2=61605,18 грн., з яких: 25000 грн. - аванс, 5564 грн. - оплата за фурнітуру, 238,59 грн. - оплата за фарбування. Невиконання зобов"язань зі сторони позивача-відповідача призвели до моральних страждань відповідача-позивача. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (далі Постанова) відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов"язковому з"ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з"ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Проте, суд вважає, що розмір заявленої моральної шкоди є завищеним, і з урахуванням вимог справедливості вважає за необхідне задовольнити вимоги відповідача-позивача щодо моральної шкоди частково, а саме у розмірі 1500 грн., що буде справедливим та достатнім, на думку суду, для компенсації понесених відповідачем-позивачем страждань та переживань. Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПКУкраїни судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов"язаних з розглядом справи. До витрат, пов"язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов"язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як зазначено у ч.4-6 вказаної статті розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, склад та розмір витрат, пов"язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов"язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов"язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Так, на підтвердження здійснених представником відповідача-позивача [PERSON] - адвоката Козак А.В. витрат на професійну правничу допомогу надано: Угоду-доручення від 24 грудня 2018 року; ордер серії РН-582 №041 від 10 січня 2019 року про надання правової допомоги; Акт прийому-передачі виконаних рробіт від 11 лютого 2019 року на загальну суму 8400 грн. в яку входить: підготовка відзиву - 2400 грн. (6 годин), підготовка зустрічного позову - 3200 грн. (8 годин), підготовка відповіді на відзив - 1200 грн. (3 години), підготовка заперечення - 800 грн. (2 години), юридичні консультації та правова допомога - 800 грн. (2 години); квитанція до прибуткового касового ордеру №102 від 11 лютого 2019 року на суму 8400 грн. Таким чином, судом встановлено, що відповідач-позивач понесла витрати на правничу допомогу в розмірі 8400 грн.. При цьому суд зазначає про відсутність обов"язку присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial