Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-03 00:00:00

До Рівненського міського суду Рівненської області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення на свою користь аліментів по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину , на утримання [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] . до повноліття дітей. Також просить суд стягнути з відповідача на свою користь 4850 грн., що складає Ѕ частину вартості оплати за навчання на третьому курсі Рівненського економіко-правового коледжу [PERSON] , як додаткових витрат на сина. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з відповідачем від шлюбу мають двох дітей, в добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги не надає. Позивач зазначає, що син [PERSON] [INFO] навчається в Рівненському кооперативному економіко-правовому коледжі, на платному відділенні, відповідно просить суд відшкодувати половину вартості навчання сина. 19.02.2019 року від представника відповідача - адвоката Шевчук О.А. до суду надійшов відзив на позов, відповідно до якого позовні вимоги визнає частково, зокрема заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей у визначеному позивачем розмірі, оскільки його дохід дорівнює прожитковому мінімуму однієї працездатної особи, і є недостатнім. Відповідач зазначає, що постійно надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Зокрема зазначає, що погоджується на стягнення з нього аліментів на утримання [PERSON] аліментів у розмірі 1100 грн. Щодо стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання сина [PERSON] пояснив, що останній змінив прізвище та офіційно працевлаштований, отримує дохід. На момент здійснення оплат на навчання сина з позивачем перебували в зареєстрованому шлюбі та витрати здійснювалася спільно, тому підстави для їх стягнення відсутні. Ухвалою суду від 06.12.2018 року було прийнято справу до розгляду та відкрито провадження. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги повністю. Відповідач визнав позовні вимоги частково. Не заперечив щодо стягнення аліментів на утримання дочки в розмірі 1100 грн., в решті позовних вимог заперечив повністю. Представник відповідача не заперечила проти задоволення позову частково, зокрема з підстав та мотивів наведених у письмовому відзиві. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії серія [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів громадянського стану м.Рівне, актовий запис №846, матір`ю [PERSON] [INFO] є [PERSON] , батьком [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії серія [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції, актовий запис №2785, матір`ю [PERSON] [INFO] є [PERSON] , батьком [PERSON] . Згідно довідки №660 від 14.11.2018 року виданої [PERSON] , останній навчається на денній формі в Рівненському кооперативному економіко-правовому коледжі на 3 курсі , групи Ю-31 відділення комерційної діяльності і права за спеціальністю право. Термін навчання з 01.09.2017 р. по 30.06.2020 р. На підтвердження оплати коштів за навчання [PERSON] позивачем долучено квитанцію №ПН1381296 від 28.08.2018 р. на суму 4850 грн. (а.с.5) та квитанцію 0.0.1183363807.1 від 13.11.2018 р. на суму 4850 грн. Відповідно до умов договору №107/9 та з врахуванням додаткової угоди №1 до договору №107/9 від 13.8.2016 року, вартість навчання [PERSON] в Рівненському кооперативному економіко-правовому коледжі, на денній формі навчання, за 3 рік навчання з 2019 р. по 2020 р. становить 9840 грн. (а.с.7, 8) З довідки про реєстрацію місця проживання особи № [NUMBER] (а.с.22) від 19.11.2018 р. вбачається, що [PERSON] [INFO] зареєстрований в [ADDRESS] . На підтвердження свого матеріального становища, відповідачем долучено звіт за 2018 р. про суму нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску. Відповідно з даного звіту вбачається, що всього за 2018 рік розмір доходу відповідача становить 44676 грн. Відповідно до договору №ПКК0085 від 01.06.2018 р. та додатку №1 та №2 до договору про надання послуг №ПКК0085 [PERSON] надавав послуги оператора контакт центру. Згідно умов розділу 6 п.6.2. договір укладено сторонами на 9 місяців. (а.с.43-44, 45, 46). Судом досліджено чеки долучені позивачем про надання матеріальної допомоги на утримання дітей, сплачені на ім`я [PERSON] (а.с.27-29). Відповідно до довідки №167 від 26.03.2019 р. виданої ТзОВ «Претті Кул Контанк», між [PERSON] та ТзОВ «Претті Кул Контак» було укладено договір цивільно-правового характеру №ПКК0085 від 01.06.2018 р. Робота за договором виконувалась до 31.12.2018 р. Винагорода [PERSON] становила на загальну суму 9920,08 грн. (за червень 2018 р. - 4258,62 грн. та за липень 2018 р. - 5215,92 грн. та за грудень 2018 р. - 445,54 грн.) В клопотанні від 01.07.2019 року представник відповідача зазначає, що відповідач сплачує аліменти на дітей, про що відповідно долучено дублікати чеків за 07.07.2018 р., 04.08.2018 р., 18.08.2018 р., 31.08.2018 р.,13.10.2018 р., 06.09.2018 р., 01.01.2019 р., 11.12.2018 р.29.01.2019 р., де зазначено отримувача [PERSON] (а.с.58-60). Також долучено платіжні доручення від 10.12.2018 р., 29.01.2019 р.,23.02.2019 р.,29.03.2019 р., 26.04.2019 р. 23.05.2019 р., 29.05.2019 р., 31.05.2019 р.26.06.2019 р., призначення платежу зазначено - аліменти на дітей (а.с.61-69). Судом досліджено лист Головного управління ДФС України в Рівненській області від 11.07.2019 року, на виконання ухвали суду від 20.05.2019 р. про витребування доказів. Відповідно в листі зазначено, що [PERSON] [INFO] не зареєстрований в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків в органах ДФС Рівненської області. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Суд приймає до уваги долучені відповідачем квитанції та платіжні доручення, однак, звертає увагу, що дані платежі були не регулярні і у самостійно визначеному відповідачем розмірі, угода про добровільну сплату аліментів між сторонами відсутня. Розмір аліментів та спосіб їх стягнення присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до роз`яснень, що містяться у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківська, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню суд враховує наступне. Відповідно до вимог статті 182 СК України обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів є стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Також даною статтею визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно п. п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» № 2629-VІІI від 23.11.2018 року передбачено, що для дітей віком до 6 років з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум становить 1626 грн., з 1 липня - 1699 грн., з 1 грудня - 1779 грн. Для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум становить 2027 грн., з 1 липня - 2118 грн., з 1 грудня - 2218 грн. Позивач заявила вимогу про стягнення з відповідача на її користь, на утримання дітей аліментів в розмірі по 1500 грн., щомісячно, на кожну дитину. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Враховуючи позицію відповідача, щодо розміру аліментів на утримання дітей, вищенаведені правові норми та заявлені позивачем вимоги, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача на утримання дітей аліментів у розмірі по 1100 грн., на кожну дитину, щомісячно, до досягнення кожною диною повноліття, що буде достатнім для забезпечення дітям належних умов для фізичного, духовного та культурного розвитку, а також відповідатиме чинному законодавству, не порушуючи також і інтересів і становища, як відповідача так і позивача. При цьому на підставі частини першої статті 191 СК України, стягнення аліментів необхідно присудити від дня пред`явлення позову, тобто з 22.11.2018 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Оскільки з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання їх дітей, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Щодо позовної вимоги про стягнення додаткових витрат на навчання [PERSON] на третьому курсі Рівненського кооперативного економіко-правового коледжу, суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Згідно із частиною першою статтті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов"язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Статтею 199 СК України передбачений обов"язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов"язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов"язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов"язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов"язань, обов"язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Отже, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв"язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Саме такі висновки щодо застосування статті 185 СК України висловлені в постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15 та у постанові Верховного Суду від 29 січня 2018 року у справі № 622/373/16ц. За таких обставин, суд не вбачає правових підстав для задоволення даної вимоги позивача. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору за вимогою про стягнення аліментів на утримання дитини на підставі норм статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 704,80 грн., за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: partial