Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

На підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 000705, виданого 24 жовтня 2005 року Бахмацькою РДА і Бахмацьким районним відділом земельних ресурсів, - [PERSON] була визнана власником земельної ділянки площею 4,23 га, яка розташована на території Голінської сільської ради, Бахмацького району, Чернігівської області і цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Державний акт зареєстровано в книзі реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010583200689. 14 вересня 2007 року [PERSON] видала заповіт, яким все належне їй на день смерті майно вона заповіла [PERSON] Заповіт посвідчений Голінською сільською радою, реєстровий № 678. [INFO] [PERSON] померла в м. Конотоп, Сумської області. В зв"язку із її смертю відкрилась спадщина на спадкове майно. Єдиним спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину після померлої, відповідно до ст.ст.1235,1269 ЦК України, є [PERSON], так як він звернувся до нотаріуса по місцю відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини і вже отримав свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна. У жовтні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання не дійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку від 24. 10. 2005 року серії ЧН № 000705, виданого на ім"я [PERSON], посилаючись на те, що при зверненні його до нотаріуса з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину на цю земельну ділянку, йому було в цьому відмовлено з тих підстав, що в Державному акті не правильно зазначений кадастровий номер, і цей номер не збігається із кадастровим номером, зазначеним у витязі з Державного земельного кадастру. Що і змусило його звертатись до суду про визнання права власності на земельну ділянку. В судове засідання позивач не з`явився, але подав до суду письмову заяву, в якій справу просить розглянути за його відсутності і заявлені вимоги задовільнити в повному обсязі. Представник відповідача - Голінської сільської ради в судове засідання не з`явився, але в письмовій заяві Голінська сільська рада просить розглянути справу за відсутності представника і проти задоволення позову не заперечує. Представник відповідача - Бахмацької РДА в судове засідання не з`явився, але в поданій письмовій заяві представник не заперечує проти розгляду справи за його відсутності, і проти задоволення позову. Представник відповідача - відділу Держземагенства у Бахмацькому районі в судове засідання не з`явився, але в письмовій заяві представник просить розглянути справу за його відсутності і проти задоволення позовних вимог не заперечує. Згідно із ст.197 ч. 2 ЦПК України в зв'язку із неявкою сторін, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, від яких надішли заяви про розгляд справи за їх відсутності, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. Ознайомившись із матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з слідуючих підстав. Частина 1 статті 15 Цивільного кодексу України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, не визнання або оспорювання. Положення цієї статті базується на нормах Конституції України, які закріплюють обов"язок держави забезпечувати захист прав усіх суб"єктів права власності і господарювання (ст. 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (ч. 1 ст. 55). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України „кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади АРК або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб". Згідно із ч. 3 ст. 152 ЗК України „захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюються шляхом: а) визнання прав; б)відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобіганню вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування ; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом способів". Як роз"яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 „Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", виходячи з положень статей 8,124 Конституції, ст. ст.26,30,87-90,97,100,102,118,123,128,143-146,149,151,153-158,161,210, 212 ЗК України, глав 27,33,34 ЦК України, ст15 ЦПК України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками". Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У справах, пов"язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 22.05.2013року). 24 жовтня 2005 року Бахмацькою РДА і Бахмацьким районним відділом земельних ресурсів [PERSON] був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 000705 ( а.с. 8). На підставі цього Державного акту [PERSON] була визнана власником земельної ділянки площею 4,23 га, яка розміщена на території Голінської сільської ради , цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва . Земельній ділянці був присвоєний кадастровий № 7425381500: 02:000:0425, пай № 857. Державний акт був виданий на підставі розпорядження Бахмацької РДА від 18.01.2005 року № 11 ( а.с. 25). Витягом із технічної документації нормативно - грошової оцінки земельної ділянки, виданого відділом Держземагенства у Бахмацькому районі 16.10.2014 року № 06-15/9862 підтверджується, що [PERSON] дійсно належить земельна ділянка на підставі державного акту ЧН № 000705. Її місце знаходження - на території Голінської сільської ради , площа - 4, 23 га, цільове призначення - для ведення товарного с/г виробництва ( а.с. 7) . Відділ Держземагенства у Бахмацькому районі своїм листом від 16.10.14 року № 06-15/9863 ( а.с. 9) повідомив [PERSON] про те, що відповідно до Постанови Кабміну України від 17.10.2012року № 1051 „ Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру" та ЗУ „ Про державний земельний кадастр" неможливо внести зміни до Державного акту ЧН № 000705 на право власності на земельну ділянку в частині кадастрового номеру. Згідно із класифікатором об"єктів адміністративно - територіального устрою України, затвердженого та введеного в дію наказом Держстандарту України від 31.10.1997 року № 659, Голінській сільській раді був присвоєний код 7420382500. В Державному акті ЧН № 000705 місце розташування земельної ділянки вказано як на території Голінської сільської ради, тоді як в кадастровому номері зазначений кадастровий номер відповідно до КОАТУУ 7425381500. Ці розбіжності в кадастрових номерах не дають позивачу реалізувати своє право, як спадкоємця, на земельну ділянку. Відповідно до ст. 81 ЗК України „ громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі : г) прийняття спадщини". 14 вересня 2007 року [PERSON] видала заповіт, яким все належне їй на день смерті майно вона заповіла [PERSON] Заповіт посвідчений Голінською сільської радою, реєстровий № 678 ( а.с. 5). Відповідно до ст. 1235 ЦК України „ заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних , родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин". Відповідно до ст. 1233 ЦК України „ заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті". [INFO] [PERSON] померла, про що підтверджує копія свідоцтва про її смерть від 14.04.2014 року серії [NUMBER] ( а.с. 4 ). В зв"язку із її смертю відкрилась спадщина на спадкове майно. Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після померлої відповідно до ст. 1235 ЦК України за заповітом, є [PERSON], так як він відповідно до ст. 1268 ЦК України звернувся до Конотопської міської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і вже отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна, про що підтверджує повідомлення Конотопської міської держнотконтори від 23.10.2014 року № 2281 / 01-16 ( а.с. 23). Відповідно до ст. 1297 ЦК України „ спадкоємець, який прийняв спадщину , у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно". Абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року „ Про судову практику у справах про спадкування" зазначає, що „ у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження" . Нотаріус Конотопської міської держнотконтори відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом відповідно до Державного акту ЧН № 000705 на земельну ділянку площею 4, 23 га з тих підстав, що в Державному акті і у витягу з Державного акту маються розбіжності у кадастровому номері земельної ділянки, про що підтверджує письмове повідомлення позивачу від 23.10.14року № 2280/01-16 ( а.с. 24). А тому, за позивачем необхідно визнати право власності на зазначену земельну ділянку в порядку спадкування після померлої [PERSON]

Outcome: approved