Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

11.04.2016 року [PERSON], [PERSON],[PERSON] звернулись до суду з позовом до [PERSON] районної державної адміністрації Житомирської області про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки. В позовній заяві позивачі вказали, що 25 лютого 2008 року в с. Осівці Брусилівського району Житомирської області померла їх мати [PERSON]. Після смерті матері вони, як спадкоємці за законом, звернулись до [PERSON] державної нотаріальної контори Житомирської області з заявою про прийняття спадщини та прийняли спадщину, а саме отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, який належав матері. В січні 2016 року їм стало відомо, що відповідно до розпорядження голови [PERSON] районної державної адміністрації Житомирської області № 308 від 15.09.2006 року їх матері [PERSON] було надано дозвіл на виготовлення пректно-технічної документації по виділенню земельних часток ( паїв) в натурі за рахунок земель резерву (запасу) Осівецької сільської ради. На підставі зазначеного розпорядження [PERSON] в 2007 році було виготовлено Проект землеустрою щодо організації територіі земельних часток ( паїв) та складання державних актів на право власності на земельну ділянку із земель запасу Осівецької сільської ради Брусиліваського району Житомирської області. Державний акт на право власності на земельну ділянку на [PERSON] виготовлено та видано не було, а тому вона розпочавши процедуру приватизації земельної ділянки, не набула права власності на зазначену земельну ділянку. Так як на день смерті [PERSON] не набула права власності на земельну ділянку(пай), але розпочала процедуру приватизації зазначеної земельної ділянки, то відповідно до чинного законодавства України, що діяло на час смерті [PERSON], вони як спадкоємці мають право на завершення приватизації та отримання державного акта про право власності на землю на їх ім"я. Просили визнати за ними право на завершення приватизації земельної ділянки, яка була надана їх померлій матері. Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 24.05.2016 року було залучено до справи в якості співвідповідача Осівецьку сільську раду Брусиліваського району Житомирської області. В суді позивачі [PERSON] та [PERSON],який за дорученням представляє також інтереси [PERSON],позовні вимоги підтримали, дали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просили визнати за ними право на завершення приватизації земельної ділянки, яка була передана їх матері. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Житомирської області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до суду не з"явився, від нього поступила заява про розгляд справи за його відсутності, в якій просив в задоволенні позову відмовити, так як [PERSON] РДА Житомирської області не є належним відповідачем, так як з 01.01.2013 року у районних державних адміністрацій відсутні повноваження щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності, які знаходяться за межами населених пунктів, а земельна ділянка виділялась [PERSON] саме їз земель запасу ( резерву) Осівецької сільської ради . Представник Осівецької сільської ради Брусилівського району Житомирської області [PERSON], в суді позовні вимоги визнала та показала, що із земель запасу Осівецької сільської ради Брусилівського району Житомирської області [PERSON] було виділено земельну частку ( пай), вона розпочала процедуру приватизації земельної ділянки, але в зв"язку зі смертю не набула права власності на зазначену земельну ділянку. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши надані докази,приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що матір"ю позивачів є [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу ( а.с.6,7,11,14,18). [PERSON] померла 25.02.2008 року ( а.с. 17). Після смерті [PERSON] її сини -позивачі по справі в установлений законом строк звернулись з заявою про прийняття спадщини в Попільнянську державну нотаріальну контору, де їм було видано свідоцтво про право на спадщину- житловий будинок № 43 , що розташований по вул. Вишневій в селі Осівці Брусилівського району Житомирської області, а в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку після смерті матері їм було відмовлено у зв"язку з відсутністю правовстановчих документів ( а.с.22-23). Згідно з розпорядженням голови [PERSON] районної державної адміністрації № 308 від 15.09.2006 року було надано дозвіл на виготовлення проектно-технічної документації по виділенню земельних часток( паїв) в натурі гр. [PERSON] за рахунок земель резерву ( запасу) Осівецької сільської ради ( а.с. 24). Копією матеріалів технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж, виготовлення технічної документації земельної ділянки площею 2,6059га для передачі у приватну власність [PERSON], підтверджується, що за життя [PERSON] розпочала приватизацію земельної дідянки, було складено технічне завдання, визначена межа земельної ділянки, координати кутів зовнішніх меж, виготовлено кадастровий план земельної ділянки, уточнена її площа, погоджені межі з суміжними землевласниками ( а.с.28-55). Судом встановлено, що позивачі звертались до [PERSON] районної державної адміністрації щодо прийняття рішення про надання права в порядку спадкування на завершення приватизації земельної частки ( паю) та отримання державного акту про право власності на земельну ділянку після смерті матері, але їм було відмовлено, та роз"яснено, що даний спір підлягає вирішенню в судовому порядку. Так, відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або колективної власності за рішенням органів виконавчої влади або органу місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні грормадян. Порядок приватизації земельних ділянок визначено у ст. 118 Земельного кодексу України, за яким питання прийняття рішення про приватизацію земельних ділянок покладено на органи місцевого самоврядування, якими за статтею 12 Земельного кодексу України є сільські, селищні, міські ради. Процес приватизації завершується часом виникнення права власності - отриманням державного акту на початок процесу приватизації, а у період виникнення спірних правовідносин - моментом державної реестрації цих прав ( стаття 125 Земельного кодексу України). Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спрадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Аналізуючи норми законодавства, суд вважає, що у данному випадку до спадкоємця не переходить право власності на земельні ділянки, яке не було оформлено відповідним чином,але переходить право на завершення приватизації, оскільки це пов"язано із майновими правами Судом встановлено, що спадкодавець при житті розпочала процедуру приватизації,але не набула права власності на земельну ділянку згідно ст. 125 Земельного кодексу України,тому позивачі, як спадкоємці за законом, мають право на завершення процедури приватизації земельної ділянки та одержання державного акту про право власності на ім"я спадкоємця. Зазначена позиція суду узгоджується із роз"ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013 р. № 24-753/04-13 ( пункт 3.5), що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: - ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; -виготовлення технічної документації на земельні ділянки; - визначення меж земельної ділянки в натурі; - погодження із суміжними власниками та землекористувачами; -одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; -реестрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п.1 розділц Х" Перехідні положення " Земельного кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатись до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування-права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю, на ім"я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Враховуючи те, що у районних державних адміністрацій з 01.01.2013 року відсутні повноваження щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності, які знаходяться за межами населених пунктів, а земельна ділянка померлій [PERSON] виділялась саме із земель запасу ( резерву) Осівецької сільської ради , то в задоволенні позову в частині до [PERSON] районної державної адміністрації необхідно відмовити. В іншій частині позов підлягає задоволенню В суді позивачі просили понесені судові витрати покласти на них. На підставі ст.ст. 328,1216,1217.1218,1223,1268 ЦК України та ст.ст.116, 118,125 ЗК України та

Outcome: approved