Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що [INFO] в м. Долина Івано- Франківської області померла його мати [PERSON]. Відповідачка [PERSON] являється рідною сестрою матері. Після смерті матері відкрилась спадщина - трикімнатна квартира, розташована в [ADDRESS], що належала їй на праві власності. Він є єдиниим спадкоємцем за законом, так як його батько [PERSON] помер раніше, [INFO]. До часу смерті мати проживала одна. В 2005 році він вибув з квартири матері на постійне проживання в Латвійську республіку, де проживала його сім'я. Але кожного року (1-2 рази на рік ) він провідував матір, допомагав їй матеріально, лікував її, купляв продукти, одяг, ліки. Його мати хворіла, вона страждала на гіпертонію, хворобу судин, серця. Вона постійно лікувалася, перенесла чотири інсульти. В липні 2013 року, коли він приїхав додому, стан його матері був важкий. Вона погано розмовляла, не могла довести думку до кінця, забувалась, не могла рухатися самостійно. Якщо хтось з знайомих, родичів, сусідів навідувався до них, вона не завжди впізнавала їх, не могла згадати хто прийшов. Він одразу викликав лікаря, який розпочав лікування матері. Та незважаючи на призначене лікування, стан здоров"я матері погіршувався і 08 серпня 2013 року він госпіталізував її до Долинської центральної районної лікарні. Після цього був змушений повернутися на роботу для вирішення питання щодо оформлення безоплатної відпустки для догляду за матір'ю. На час поїздки він попросив відповідачку доглянути матір. [INFO] [PERSON] померла. Він, як єдиний спадкоємець матері за законом, 14 листопада 2013 року через консула Посольства України в Латвійській республіці подав заяву про прийняття спадщини. В кінці грудня 2013 року звернувся з приводу оформлення спадщини до Долинської міської державної нотаріальної контори. Де дізнався, що перебуваючи на лікуванні в Долинській центральній районній лікарні, його мати склала в користь відповідачки заповіт посвідчений 20 серпня 2013 року приватним нотаріусом Долинського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2059. Вважає, що відповідачка скориставшись хворобою його матері, ініціювала складання цього заповіту. Переконаний, що його мати не була ініціатором складання заповіту, оспорюваний заповіт не відображає справжньої її волі . Адже між ним та матір'ю завжди були теплі, дружні відносини двох найрідніших людей. Все своє свідоме життя мати зазначала, що залишить квартиру йому. Вважає, що хоча мати була дієздатною в момент складання заповіту, в силу хвороби, вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керуватись ними. Тому просить визнати недійсним заповіт, посвідчений 20.08.2013 року приватним нотаріусом Долинського міського нотаріального округу та зареєстровий в реєстрі за №2059. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала при цьому добавила ,що згідно рішення Долинського районного суду від 11.06.2008 року обмежено цивільну дієздатність [PERSON] [INFO] та призначено її піклувальником внука відповідачки [PERSON] . [PERSON]позовні вимоги підтримав та добавив ,що коли приїхав син [PERSON] його впізнавала,а після лікарні вже не впізнавала нікого. В судовому засіданні [PERSON] позовних вимог не визнала та пояснила, що позов є необґрунтованим та безпідставним. Вона дійсно погодилась на пропозицію [PERSON] та доглядала спадкодавицю до дня її смерті. Спочатку стан останньої був тяжким, однак, доглядаючи, їй вдалось його покращити. Позивач не приділяв належної уваги матері, оскільки в 1991 році виїхав на постійне місце проживання в Латвійську республіку. В 2001 році приїхав провідати матір, після цього приїжджав ще 2-3 рази. Ввавжає, що твердження сина, що він застав тяжко хвору матір, яка не впізнавала сусідів, знайомих і родичів, не відповідає дійсності, оскільки сестра була при свідомості до дня своєї смерті, про що підтвердили свідки. Вона за власні кошти лікувала та здійснила поховання [PERSON] Під час лікування [PERSON] вона постійно перебувала з нею в Долинській ЦРЛ, після виписки з лікарні продовжувала догляд за нею вдома. . [PERSON] добровільно, без будь-якого примусу, заповіла їй все своє майно в присутності [PERSON], [PERSON] та нотаріуса. В судовому засіданні приватний нотаріус Долинського міського нотаріального округу [PERSON] пояснила що 20.08.2013 року посвідчила заповіт за реєстром № 2059 від імені [PERSON], оскільки на день посвідчення заповіту остання не була визнана недієздатною у встановленому законом порядку. У день складання та посвідчення заповіту [PERSON] адекватно реагувала на все, давала чіткі відповіді на поставлені їй запитання, зокрема, назвала своє ім'я, вік, звідки приїхала та де проживає. Назвала також особу, яка її доглядає- [PERSON] Крім того, заповіт посвідчувався в присутності свідків, яких [PERSON] називала по іменах. Впевнившись у дійсності наміру [PERSON] вона склала заповіт у приміщенні свого офісу .Після чого текст заповіту був прочитаний нею в голос та читала його [PERSON] Суд заслухавши пояснення сторін дослідивши здобуті в судовому засіданні докази в їх сукупності приходить до висновку,що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. У відповідності до вимог ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Така дія повинна бути правомірною, а її неправомірність є підставою для визнання правочину недійсним. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Згідно із ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відповідно до ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Правила зазначеної статті поширюються на ті випадки, коли немає законних підстав для визнання громадянина недієздатним, однак є дані про те, що в момент укладення правочину він перебував у такому стані, коли не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними. Матеріалами справи та в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] померла [INFO] . Після смерті спадкодавця сторони подали заяви про прийняття спадщини, [PERSON] 14.11.2013 року через консула Посольства України в Латвійській республіці , а відповідачка в Долинську міську державну нотаріальну контору . [PERSON] 20.08.2013 року склала заповіт на користь своєї сестри [PERSON] , який був посвідчений приватним нотаріусом Долинського міського нотаріального округу [PERSON] (реєстровий в реєстрі за № 2059). Даний правочин було вчинено в Долинській ЦРЛ у зв'язку із хворобою [PERSON] у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] З даних копії свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 17.03.1970 року, встановлено,що його батьком є [PERSON] , матір»ю [PERSON] (а.с.11). З даних копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від [INFO], встановлено, що [PERSON] помер [INFO] (а.с.13). Світлокопія витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №55558393 від 26.12.2013 року, свідчить про те, [PERSON] після смерті матері [PERSON] у встановлений законом термін звернувся в Долинську нотаріальну контору про прийняття спадщини (а.с.17). Згідно записів амбулаторної картки [PERSON] хворіла ішемічною хворобою серця та 06.08.2001 року перенесла інфаркт міокарда. Страждала гіпертонічною хворобою ІІІ ст. В 2005 році [PERSON] вперше діагностовано: Дисциркуляторну енцефалопатію. В 2007 році [PERSON] лікувалася в неврологічному відділенні з приводу динамічного розладу мозкового кровообігу. В 2010 році [PERSON] невропатологом діагностовано: Дисциркуляторну змішаного генезу енцефалопатію ІІ ст. Гострий розлад мозкового кровообігу, ішемічний інсульт з лівобічним геміпарезом. В 2011 році [PERSON] двічі лікувалася в неврологічному відділенні ЦРЛ з діагнозом: Повторний ішемічний інсульт з лівостороннім геміпарезом.В 2013 році [PERSON] діагностовано: Хронічну недостатність мозкового кровообігу. Згідно рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 11.06.2008 року, [PERSON] [INFO] визнано обмежено дієздатною та призначено над нею піклувальником [PERSON]. Відповідно до висновку амбулаторної судово-психіатричної (посмертної) експертизи від 14 липня 2014 року № 180, [PERSON] хворіла стійким хронічним психічним захворюванням у формі деменції змішаного (алкогольного, судинного) генезу. [PERSON] на період складання заповіту 20.08.2013 року перебувала у стані, при якому була позбавлена здатності усвідомлювати свої дій та керувати ними (а.с.120-125). Експерт [PERSON]в судовому засіданні пояснив,що [PERSON] хворіла стійким хронічним психічним захворюванням у формі деменції змішаного (алкогольного, судинного) генезу .Деменція це стан набутий внаслідок органічного ураження мозку, це хронічне захворювання і вилікуванню не підлягає. Ліки які були призначені [PERSON]для лікування та зазначені в картці стаціонарного хворого №4745за 2013 рік лікуючим лікарем не могли впливати на її розумову діяльність та порушення функції мозгу. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що їх запросили бути присутніми при складанні заповіту. [PERSON]говорила,що хоче скласти заповіт на користь сестри [PERSON] З показань свідка [PERSON] даними суду встановлено,що їй зі слів сина [PERSON] відомо що він хотів забрати маму до себе в Латвійську республіку ,однак вона відмовилась. [PERSON] вона відвідувала після лікарні числа 26,27 серпня 2013 року,однак вона була без свідомості. Перед лікарнею [PERSON] була адекватна людина ,однак через деякий час їй стало гірше. [PERSON]суду пояснила ,що [PERSON] за останні п"ять років шість разів перебувала на стаціонарному лікуванні в Долинській ЦРЛ,оскільки перенесла біля шести інсультів. Свідок [PERSON]суду дав показання про те ,що являвся сусідом [PERSON]та проживав з нею через стінку. У квартирі сусідки бував часто,інколи купляв їй ліки , зауважував що в [PERSON] деколи була погана пам"ять. [PERSON]даючи показання суду зазначила,що в 2011 році [PERSON] склала заповіт на користь сина [PERSON] Після повернення з лікарні [PERSON] була без свідомості і за нею доглядала [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснив,що [PERSON]була адекватною, все розуміла ,болі ноги в неї були перший тиждень , у зв"язку з чим їй призначили лікування . [PERSON] в лікарні виявила бажання змінити заповіт на користь матері його дружини [PERSON] [PERSON]дав суду показання про те ,що він в серпні 2013 року лікував [PERSON]Ознайомившись з її медичною карткою побачив,що вона перенесла численні інсульти. Призначені ним ліки знімали біль ,однак свідомість не притуплювали. Виписувалась хвора при свідомості. На виконання ухвали Долинського районного суду Івано-Франківської області від 04.03.2014 року в даній справі була проведена амбулаторна судово-психіатрична (посмертна) експертиза. Даний висновок, записи в амбулаторній карті та записи в медичних картах [PERSON] стверджують абсолютну неспроможність [PERSON], яка склала заповіт 20.08.2013 року, розуміти на той час значення своїх дій та керуватися ними при вчиненні цього правочину. Відповідно до ст.ст. 212, 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу, відповідно до якої суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, оцінивши вказаний висновок посмертної експертизи, співставивши його з іншими доказами в справі, суд приймає його як належний доказ, оскільки він узгоджується із матеріалами справи, зокрема: рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 11.06.2008 року де [PERSON] [INFO] визнано обмежено дієздатною та призначено над нею піклувальником [PERSON]. Даними амбулаторної картки [PERSON]та показаннями [PERSON]в суді про те ,що [PERSON] хворіла стійким хронічним психічним захворюванням у формі деменції змішаного (алкогольного, судинного) генезу .Деменція це стан набутий внаслідок органічного ураження мозку, це хронічне захворювання і вилікуванню не підлягає. Свідків [PERSON] в тій частині ,що [PERSON] за останні п"ять років шість разів перебувала на стаціонарному лікуванні в Долинській ЦРЛ,оскільки перенесла біля шести інсультів, з свідчень [PERSON] встановлено , що в [PERSON] деколи була погана пам"ять. [PERSON]даючи показання суду зазначила,що після повернення з лікарні [PERSON] була без свідомості і за нею доглядала [PERSON] Натомість, посилання відповідачки на те,що [PERSON] на момент складання заповіту розуміла значення своїх дій та могла керувати ними , не спростовує зазначеного. Як і показання свідків [PERSON],[PERSON] які суд оцінює як такі, що не узгоджуються з матеріалами справи, зокрема, суперечать висновку експертизи та рішенню Долинського районного суду від 11.06.2008 року . Як роз'яснено в п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Таким чином , суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки в момент складання заповіту [PERSON] була абсолютно неспроможна розуміти значення своїх дій та керувати ними у зв"язку з чим заповіт слід визнати недійсним. На підставі викладеного та ст.ст. 203,203, 212, 215, 225, 1233 ЦК України,

Outcome: approved