Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

18.01.2017р. в провадження Жовтневого районного м. Дніпропетровська суду надійшла позовна заява [PERSON] до Дніпропетровської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом (а.с. № 3-6). В судовому засідання 28.02.2017р. ухвалою суду (без виходу до нарадчої кімнати) здійснено заміну відповідача по справі на Територіальну громаду в особі Дніпропетровської міської ради, що відображено в журналі судового засідання (а.с. № 40). В обґрунтування позовних вимог, позивачка у позовній заяві посилалася на те, що [INFO] помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить: земельна ділянка площею 0,0606 гектарів, розташована за адресою: [ADDRESS] та житловий будинок (домоволодіння) [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його доньки позивачка [PERSON] та [PERSON], яка відмовилась від прийняття спадщини на користь позивачки. 16.01.2014р. позивачка звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] 24.10.2015р. [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно - земельну площею 0,0606 гектарів, розташована за адресою: [ADDRESS], проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину за законом на домоволодіння через відсутність правовстановлюючих документів. Обґрунтовуючи свою відмову нотаріус виходив з того, що на час відкриття спадщини житловий будинок (домоволодіння) не був оформлений спадкодавцем та не проведена державна реєстрація права власності. Позивачка просила суд визнати за нею право власності за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] на домоволодіння [ADDRESS]. В наданій суду 03.04.2017р. заяві позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила вимоги задовольнити, розглянути справу в судовому засіданні за її відсутності. Крім того, в заяві позивачка уточнила, що не наполягає на задоволенні своїх вимог в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом на самовільно збудовану споруду майстерні, та стягнення з відповідача сплаченого нею судового збору при подачі позову (а.с. № 62). Виходячи з положень ст. 31 ЦПК України, відповідну заяву суд вважає за можливе прийняти, як відмову позивачки від позовних вимог в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом на будівлю майстерні літ.Е площею 34,4 кв.м, 2014р. побудови та стягнення з відповідача на її користь понесених судових витрат. Представник відповідача - Луценко Н.В. (діє на підставі довіреності №7/10-2562 від 28.12.2016р.) в судове засідання 03.04.2017р. не з,явилась, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином (а.с. № 41). 29.03.2017р. до суду надійшло клопотання представника відповідача, в якому вона у зв'язку із зайнятістю в іншому процесі просила відкласти судове засідання, яке було призначене на 03.04.2017р. (а.с. № 68-69). Між, тим, 03.04.2017р. до суду надійшла заява цього ж представника відповідача про розгляд справи за її відсутності, в якій представник не заперечувала проти винесення рішення на загальних підставах з урахуванням наданих нею 28.02.2017р. письмових заперечень по справі, свою заяву від 29.03.2017р. про відкладення судового засідання, представник відкликала (а.с. № 70). Заперечуючи проти позову, представник відповідача зазначила, що право власності на спірне домоволодіння не було належним чином зареєстроване за спадкодавцем, а отже, таке право є таким, що не увійшло до спадкової маси, та не може бути набуте позивачем (а.с. № 36-37). За таких обставин, суд вважає за можливе на підставі ст. 169, ч.2 ст.197 ЦПК України розглядати справу за відсутності сторін без фіксування процесу технічними засобами, враховуючи, що представником відповідача надані суду письмові заперечення, яким буде надана оцінка при винесенні рішення, суд вважає за можливе винести рішення на загальних підставах, встановлених ЦПК України. Суд, ознайомившись із матеріалами справи, заявами сторін, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є донькою [PERSON] померлого [INFO], про що видане свідоцтво про смерть відділом державної реєстрації смерті РС ДМУЮ, актовий запис № 6093 (а.с. № 7). Після смерті [PERSON], відкрилась спадщина, до складу якої входить: земельна ділянка площею 0,0606 гектарів, розташована за адресою: [ADDRESS] та житловий будинок (домоволодіння) [ADDRESS]. 16.01.2015р. позивачка звернулась до Першої дніпропетровської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після померлого батька (а.с. № 44зв), на підставі якої державним нотаріусом було заведено спадкову справу №20-2014, копія якої долучена до матеріалів справи (а.с. № 44-57). Спадкоємцем першої черги, окрім позивачки є також інша донька померлого - [PERSON], яка в порядку ст.1274 ЦК України, відмовилась від прийняття спадщини на користь [PERSON], що підтверджується письмовою заявою [PERSON], від 24.10.2015р. з якою вона звернулась до Першої ДДНК. (а.с. № 48). 24.10.2015р. державним нотаріусом Першої ДДНК Водолазькою Н.В., позивачці було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за № 8-1048 (а.с. № 8), згідно якого [PERSON] отримала в спадщину спадкове майно - земельну ділянку площею 0,0606 гектарів в межах згідно з планом, переданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою:[ADDRESS], що належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю Серія [NUMBER] (а.с. № 10). Постановою державного нотаріуса Першої ДДНК Водолазської Н.В. від 23.12.2015р. позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом яка складається з житлового буд. (домоволодіння) [ADDRESS] з тих підстав, що з наданих спадкоємицею документів вбачається, що спадкодавцем за життя належним чином не було зареєстровано право власності на це майно та отримано правовстановлюючі документи (а.с. № 11). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Дослідивши надані суду письмові докази, з,ясувавши обставини у справі суд зазначає наступне. Рішенням виконкому Октябрької районної ради від 17.06.1952 № 1377 [PERSON] надано право індивідуального будівництва на земельній ділянці під [ADDRESS] загальною площею 600 кв.м. (а.с. № 13). Згідно довідки Головного архітектурного управління в м. Дніпропетровську від 13.06.1952р., земельна ділянка [ADDRESS] передана в користування [PERSON] (а.с.14) Відповідно до Договору на право забудови та безстрокового користування земельної ділянки від 20.02.1953р. (а.с. № 12) земельна ділянка була відведена [PERSON] в безоплатне та безстрокове користування для будівництва житлового будинку. За життя [PERSON] було здійснено будівництво житлового будинку (домоволодіння) [ADDRESS], який згідно технічного паспорту (а.с. № 17-20) складається: А-1 - житловий будинок загальною площею 76,9 кв.м. (житлова площа 44,1 кв.м., допоміжна 32,8 кв.м.) 1963 року забудови; .а-1- прибудова площею 6,7 кв.м., 1953 року забудови; .а`-1 - тамбур площею 5,3 кв.м., 1973р. забудови; .а2 - ганок площею 1,2 кв.м., навісом площею 2,6 кв.м., 1973 року забудови; Б-літня кухня площею 14,9 кв.м., 1953 року забудови; В - сарай площею 2,8 кв.м.,1961 року забудови; Г - убиральня площею 1,5 кв.м., 1953 року забудови, Д - гараж площею 24,9 кв.м., 1982 року забудови, оглядова яма площею 1,6 кв.м. 1982 року забудови. На підставі державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] код ДЗК 69112030, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів 24.06.1998р., зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю [NUMBER] (а.с. № 10) [PERSON] передано у приватну власність земельна ділянка площею 0,0606 гектарів в межах згідно з планом для будівництва і обслуговування житлового будинку, розташованої на території: [ADDRESS]. Відповідно до роз'яснень, що містяться в листі ВССУ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" пункт 3.1 - право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку, належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок. Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. Як вже було досліджено судом, будівництво житлового будинку будівель і споруд було здійснено спадкодавцем [PERSON] на відведеній під забудову земельній ділянці, яке було завершено у 1982 році, про що мається технічна документація. Частина 4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004р. №1952-IV передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. По об'єктах, що збудовані до 05.08.1992р., тобто до прийняття Постанови КМУ №449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об,єктів державного замовлення" якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається БТІ (до 05.08.1992р. документом, що засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництва житлового будинку побудованих до 05.08.1992р. - є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна). З вищенаведених підстав, заперечення представника відповідача стосовно того, що за життя спадкодавець не набув право власності на домоволодіння, і відповідно таке право є таким, що не увійшло до спадкової маси, суд оцінює критично. Підводячи підсумок викладеному, суд вважає за можливе позовні вимоги [PERSON] до Територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити та визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер [INFO] на житловий будинок (домоволодіння) [ADDRESS] (з 03.06.2016р. назва міста змінена, раніше було - м. Дніпропетровськ). Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи що позивачка при подачі позову сплатила судовий збір у загальному розмірі 2431грн. 64коп. (а.с.№2) та в наданій 03.04.2017р. заяві просила не розподіляти судові витрати по справі шляхом стягнення суми судового збору з відповідача, то суд вважає за можливе віднести понесені позивачкою при подачі позову судові витрати на її рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: approved