Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Заява обґрунтована зокрема тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] , [INFO] , яка була зареєстрована та постійно проживала за адресою: [ADDRESS] . Маючи в наявності документи, видані закладами на території непідконтрольній українській владі, а саме: лікарняне свідоцтво про смерть № 194 від 02.04.2021 р., довідку про причини смерті від 02.04.2021 р., свідоцтво про захоронення від 05.04.2021 р., свідоцтво про смерть від 06.04.2021 р., він звернувся до Горішньоплавнівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо державної реєстрації смерті матері. Заявником зазначено, що йому було відмовлено в державній реєстрації смерті матері на те\-риторії м. Алчевська Луганської області з причини відсутні підстави для державної реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть українського зразка відповідно до законодавства України на підставі, наданих ним документів (документів, виданих на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої по\-вноваження) [PERSON] вказав, що встановлення факту смерті має юридичне значення та необхідно йому для державної реєстрації смерті матері державним органом України. На підставі вищевикладеного, просив суд ухвалити рішення, яким: -встановити факт смерті матері - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в місті Алчевськ Луган\-ської області. Заявник в судове засідання не з`явився відповідно до заяви про встановлення факту смерті просив розгляд справи проводити без їх участі. Дослідивши матеріали заяви та докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Згідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені будь-які факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав фізичних осіб. Відповідно до ст. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" "Відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення". Факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі встановити факт смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Так судом встановлено, що заявник [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] видане Відділом РАЦС міста Комунарск 16.12.1975 року. Відповідно до Довілки від 22.05.2017 року № 0000214356 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи - [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . 01.04.2021 р. [PERSON] , [INFO] - померла від інфаркту головного мозку, шо підтвержується лікарським свідоцтвом про смерть № 194 видане міською лікарнею міста Алчевськ від 02.04.2021 року. Відповідно до свідоцтва про захоронення від 05.04.2021 року № 489 [PERSON] захоронено на Південно - Східному кладовищі в місті Алчевськ. Внаслідок смерті [PERSON] Відділом РАЦС Алчевського МУЮ Міністерства юстиції ЛНР видане свідоцтво про смерть серії [NUMBER] від 06.04.2021 р. З матеріалів справи суд вбачає, що з зазначеними документами [PERSON] звернувся до Горішноплавнівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) щодо державної реєстрації смерті [PERSON] 16.04.2021 року заявнику відмовлено в державній реєстрації смерті матері, оскільки надані ним документи видані на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Заявник, як син померлої, не може здійснити подальшу реєстрації факту смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану та отримання відповідного документу - свідоцтва про смерть, згідно чинного законодавства України. Згідно ст. ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Луганська об\-ласть є тимчасово окупованою територією. Тимчасово окупована територія Украї\-ни є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції України та законів України. Згідно із Постановою Верховної Ради України від 17.03.2015 року, тимчасо\-во окупованими територіями визнано окремі райони, міста, селища і села Донець\-кої та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року, до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійс\-нюють свої повноваження, входить місто Алчевськ Луганської області. Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються не\-законними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не ство\-рює правових наслідків. Згідно до вимог ч. 1 ст. 76 ЦПК України "Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи". Як передбачено ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до Інформаційного листа Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року N 990-VIII "Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України" - "Питання щодо можливості використання як доказів у справі про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України документів, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на такій території, має вирішуватися з урахуванням загальних положень цивільного процесуального законодавства України щодо належності та допустимості доказівю. При вирішенні питання щодо належності доказів по справ наданих заявником, суд також враховує практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) зокрема у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic o f Moldova and Russia», «Ila§cu and Others v. Moldova and Russia»), відповідн до якої документи, які видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами та органами реєстрації громадянського стану), що знахо\-дяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братися до уваги судом та оцінюватися разом із інши\-ми доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ. З урахуванням викладеного та відповідно до ст. 77 ЦПК України, суд не може прийняти, як належний доказ: свідоцтво про смерть [PERSON] , так як державних органів, які мають повноваження для реєстрації такої дії, підконтрольних Україні на теперішній час немає . Однак з урахуванням практики ЄСПЛ суд приймає до уваги фактичні обставини, відповідно до інформації про смерть, причини смерті, місце захоронення [PERSON] та вважає за можливе встановити факт смерті останньої на тимчасово окупованій території України. Відповідно до ч.2 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» смерть підлягає державній реєстрації. Ч. 1 ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою (пункт перший); рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою (пункт другий). У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України.

Outcome: approved