Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Статус», [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, обґрунтовуючи позовні вимоги наступним. 21.06.2012 року на а/д Маріуполь-Урзуф відбулася ДТП за участю автомобілю марки «Hundai Accent» державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], та автомобілю марки «Nissan Tiida», державний номер [NUMBER], що належить [PERSON], під керуванням [PERSON], Внаслідок даної ДТП автомобіль марки «Nissan Tiida», державний номер [NUMBER] отримав механічні пошкодження, що підтверджується Постановою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20.07.2012 року (провадження №3/0519/2047/12). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] (Страхувальник) на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Статус» (Страховик) згідно з Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/6348793 (далі-Поліс). Позивач зазначив, що звернувся до Страховика з повідомленням про настання ДТП та надав повний пакет документів, необхідних для прийняття рішення та виплати страхового відшкодування. Посилаючись на Звіт автотоварознавчого дослідження №138/6-12 від 15.07.2014 р., виконаного ФОП [PERSON] на замовлення Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Статус», вартість відновлюваного ремонту автомобілю марки «Nissan Tiida», державний номер [NUMBER], складає 50126,30 гривень - сума страхового відшкодування, яка мала бути сплачена ПрАТ «Страхова компанія «Статус» на користь позивача, згідно з полісом ОСЦПВВНТЗ №АА/6348793 становить 49216,30 гривень (з урахуванням франшизи в сумі 1000 гривень). Однак, за результатами розгляду пакету документів, наданого Позивачем у зв'язку з ДТП від 21.06.2012 р., ПрАТ «Страхова компанія «Статус» листом №1331 від 31.08.2012 р. повідомлено про відмову у виплаті страхового відшкодування через невиконання Страхувальником [PERSON] вимог ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності» щодо письмового повідомлення Страховика про настання випадку, що має ознаки страхового, протягом трьох робочих днів з дня настання ДТП. Позивач такий висновок вважає некоректним, оскільки Страхувальник [PERSON] апріорі не мав жодного права на отримання страхового відшкодування за укладеним договором - полісом ОСЦПВВНТЗ №АА/6348793, який завжди укладається на користь третьої особи. Посилаючись на п.36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності», позивач просить стягнути пеню, за період прострочення виплати страхового відшкодування з 31.08.2012 року (327 календарних днів), яка складає 6613,86 гривень (49216,30 грн. * 15% (подвійна облікова ставка НБУ) /365*321=6613,86 грн.). Також позивач просить стягнути з [PERSON]: франшизу у розмірі 1000 гривень, величину втрати товарного вигляду транспортного засобу у розмірі 3512,74 гривень, яка є частиною матеріального збитку та являє собою умовну величину зниження ринкової вартості транспортного засобу, та моральну шкоду у розмірі 1500 гривень, яку позивач вважає адекватним грошовим виміром душевних страждань, яких він зазнав внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу та виникнення ряду незручностей, цим викликаних, а також у зв'язку з недобросовісною поведінкою відповідачів щодо відшкодування заподіяної шкоди. Зокрема це виявилося у порушенні звичного ритму життя; неможливістю користування транспортним засобом протягом тривалого часу та, відповідно, необхідністю нести додаткові витрати часу та коштів на пересування пішки та транспортом загального користування; необхідністю пошуку СТО, де вартість відновлюваного ремонту була б доступною; врегулюванням відносин з Відповідачами, які не виконали належним чином своїх зобов'язань по відшкодуванню заподіяної шкоди без передачі спору на розгляд суду, тощо [PERSON] звернувся з зустрічним позовом до [PERSON] про повернення пошкоджених запасних частин. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у разі стягнення з нього суми відшкодування по страховому полісу, франшизи, втрати товарного виду, моральної шкоди, у останнього виникає право вимоги передачі несправних запасних деталей автомобілю, відшкодування їх вартості або зменшення суми позову на їх вартість. Тому просить зобов'язати позивача [PERSON] передати [PERSON] пошкоджені деталі на належний йому автомобіль, згідно наданої їм автоварознавчої експертизи, а у разі неможливості повернення відшкодування їх вартості. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про час та місце розгляду справи було повідомлено належним чином, про причини неявки суду неповідомлено. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи та його зустрічного позову у його відсутність, за участю його представника [PERSON]. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи було повідомлено належним чином, про причини неявки суду не повідомлено. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «страхова компанія «Статус» Галицький М.І. у судове засідання не з'явився, надав до суду заперечення на позовну заяву, просив розглядати справу у його відсутність, відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПрАТ «СК «Статус», у зв'язку з їх незаконністю та необґрунтованістю. У запереченнях на позов зазначив, що цивільно-правова відповідальність [PERSON], при експлуатації транспортного засобу «Hyundai Accent», державний номер [NUMBER] застрахована в страховій компанії «Статус», згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/6348793 від 11.07.2011р. І-типу. Відповідно до статті 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву. 17.08.2012 року [PERSON] звернувся в ПрАТ «СК «Статус» з заявою про виплату страхового відшкодування. 31.08.2012 р. ПрАТ «СК «Статус» листом №1331 відмовило [PERSON] у виплаті страхового відшкодування, оскільки страхувальник [PERSON] умови договору №АА/6348793 від 11.07.2011 р. та ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - не повідомив ПрАТ «СК «Статус» про настання страхового випадку, тому невиконання цих обов'язків є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування на користь позивача. Виходячи з норми статті 29 та абз. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик виплачує страхове відшкодування з урахуванням фізичного зносу, при цьому у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу страхове відшкодування виплачується з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, розрахованого в порядку, встановленого законодавством, податку на додану вартість, суми франшизи та втрати товарного вигляду. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 21.06.2012 року о 19-20 годині на 11 км. а/д Маріуполь - Урзуф сталося дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілю транспортного засобу «Hyundai Accent», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], [INFO] та автомобілю «Nissan Tiida» державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], [INFO], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Відповідно до Постанови Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 20 липня 2012 року (провадження №3/0519/2047/12), [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 425 грн. /а.с.14/ У відповідності до ч. 3, ч.4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER](ВРЕВ м. Шахтарська при УДАІ ГУМВСУ в Донецькій області), транспортний засіб «Nissan Tiida» реєстраційний номер [NUMBER] належить [PERSON] /а.с 10/. Цивільно-правова відповідальність [PERSON], при експлуатації транспортного засобу «Hyundai Accent», державний номер [NUMBER] застрахована в страховій компанії «Статус», згідно з полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/6348793 від 11.07.2011р. І-типу, ліміт відповідальності складає 50000 гривень, франшиза складає 1000 гривень. Відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно з п. 33.1.4. ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Згідно листа ПрАТ СК «Сатус» від 31.08.2012 року вих. 1331, позивачу [PERSON], який звернувся у страхову компанію для виплати страхового відшкодування було відмовлено, оскільки страхувальник [PERSON] не повідомив страховика про настання дорожньо-транспортної пригоди та не підтвердив документально про причини не виконання обов'язків, передбачених ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» /а.с. 31/. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 15.07.2012 №138/6-12 складеного ФОП [PERSON],який має сертифікат суб'єкта оціночної діяльності, вартість матеріальної шкоди спричиненої власнику автомобіля «Nissan Tiida» державний номер [NUMBER] складає 50216,30 гривень, вартість відновлюваного ремонту, без врахування фізичного зносу вузлів та деталей, на момент проведення дослідження складає 50216,30 гривень. Ринкова вартість автомобілю «Nissan Tiida» державний номер [NUMBER] складає 105905,54 гривень. Відповідно до п. 16 Постанови №4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Дана правова позиція також викладена у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.04.2011 року, у п. 11 - у разі невиконання страхувальником без поважних причин обов'язків, передбачених ст. ст. 22, 32 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", він позбавляється права на відшкодування шкоди за його винні дії страховиком у порядку, визначеному ст. 1194 ЦК України (постанова від 24.12.2010 р. N 6-1цс10). У Постанові Верховного Суду України від 24.12.2010 р. N 6-1цс10 зазначено, що Верховний Суд України погоджується з висновками судів, про те, що в разі невиконання страхувальником обов'язку, передбаченого ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", він позбавляється права на відшкодування шкоди за його винні дії страховиком у порядку, передбаченому ст. 1194 ЦК України. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Виходячи з викладеного, у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Статус» на користь [PERSON] страхового відшкодування за полісом №АА/6348793 в сумі 49216,30 гривень необхідно відмовити, оскільки відповідач [PERSON] не повідомив відповідача ПрАТ «СК «Статус» у триденний строк про настання дорожньо-транспортної пригоди у відповідності до вимог ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", яка передбачає обов'язок страхувальника невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально, тому і у задоволенні вимоги щодо стягнення з ПрАТ «Страхова компанія «Статус» на користь [PERSON] пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в повному обсязі в сумі 6613,86 гривень також слід відмовити. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] 1000 гривень франшизи, підлягає задоволенню, оскільки відповідно до п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню розмір франшизи - 1000 гривень, розмір якої встановлено у Полісі загальнообов'язкового страхування. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала . Відповідно до роз'яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Позивач зазначає, що зазнав душевних страждань, внаслідок пошкодження належного йому транспортного засобу та виникнення ряду незручностей, через недобросовісну поведінку щодо відшкодування заподіяної шкоди, які виразилися у порушенні звичного режиму життя; неможливістю користування транспортним засобом протягом тривалого часу та, відповідно, необхідністю витрачати час на пересування пішки, транспортом загального користування. Крім того, згідно з ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Моральна шкода на підставі ст.1167 ЦК України підлягає стягненню з відповідача - [PERSON], оскільки саме внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху настала дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль «Nissan Tiida» державний номер [NUMBER], в зв'язку з чим на підставі ст.1172 ЦК України наступає відповідальність відповідача. Суд вважає, що пошкодження автомобіля, який є власністю позивача, призводить до душевних страждань, зміну способу життя у зв'язку з тривалим вирішенням питання щодо проведення відновлювального ремонту автомобіля, тому позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню у розмірі 1500 гривень, оскільки такий розмір моральної шкоди, буде відповідати принципам розумності, справедливості. Згідно зі звітом про оцінку колісного транспортного засобу від 03 жовтня 2013 року вартість майнових збитків, завданих позивачу, складає 53729,04 гривень, з яких вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить 50216,30 гривень, втрата товарної вартості автомобіля складає 3512,74 гривні /а.с. 25/. За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з пунктом 2.4 Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ. Пунктом 8.6 Методики передбачено 2 випадки, коли у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості та який виникає у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті. Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу. Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду. Ураховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з'єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості. Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків. У пункті 32.7 статті 32 Закону чітко встановлено, що шкоду, пов'язану з втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Отже, втрата товарної вартості пошкодженого автомобіля є збитками, сума яких підлягає стягненню з винної у ДТП особи. За таких обставин враховуючи те, що позивачем наданий суду належний та допустимий доказ наявності завданої йому діями відповідача [PERSON] шкоди, який останнім жодним чином не спростований, то суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача 3512,74 грн. втрати товарної вартості пошкодженого автомобілю. Щодо вимог за зустрічною позовною заявою [PERSON] про зобов'язання передати пошкоджені деталі на належний автомобіль позивача, а у разі неможливості передачі даних запчастин - стягнути з відповідача їх вартість, то остання не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не висувалися вимоги до відповідача [PERSON] щодо відшкодування вартості ремонту пошкоджених деталей транспортного засобу Nissan Tiida, державний номер [NUMBER]. Відповідно до вимог закону тільки у разі відшкодування вартості пошкоджених деталей траспортного засобу відповідач може мати право на передачу йому пошкоджених деталей автомобілю. До того ж [PERSON], не сплачена вартість експертизи на яку ухвалою суду ухвалою суду від 09.01.2014 року ставилося питання про визначення вартості пошкоджених деталей транспортного засобу Nissan Tiida, державний номер [NUMBER]. Враховуючи вище викладене та виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного статтею 11 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та в задоволенні зустрічного позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial