Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

24.07.2020 позивач в особі свого представника за довіреністю звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області із позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача заборгованість за укладеним між сторонами кредитним договором без номеру від 17.03.2009 у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань та понесених у зв`язку зі зверненням до суду з позовом судових витрат, а саме: 29694,27 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита; 12337,57 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 15544,06 грн - нарахована пеня. Згідно заяви від 14.12.2020 позивач зменшив розмір позовних вимог та остаточно просив суд стягнути з відповідача заборгованість за Договором №б/н від 17.03.2009 в розмірі 40960,25 грн, яка складається із 28622,68 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 12337,57 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, та понесені позивачем судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що 17.03.2009 року відповідач отримав кредит у позивача у розмірі 250,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. В подальшому кредитний ліміт збільшився до 10500,00 грн. Згідно умов укладеного договору він складається із заяви позичальника, «Умов та правил надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою» та «Тарифів банку», які викладені на банківському сайті у мережі інтернет. В редакції Умов та Правил, що почали діяти з 01.03.2019, згідно п. 2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що в разі, починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4 % - для картки «Універсальна». Відповідно до умов укладеного між сторонами договору відповідач належним чином зобов`язання не виконує, у зв`язку з чим утворилася вищевказана заборгованість та для стягнення якої позивач звернувся до суду. Ухвалою судді Дергачівського районного суду Харківської області від 25.09.2020 справу передано за підсудність до Золочівського районного суду Харківської області. В результаті авторозподілу справу передано судді Черновій О.В. Ухвалою судді Чернової О.В. від 27.10.2020 провадження по справі було відкрито та призначено судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 13.11.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача [PERSON] з підтвердженням направлення його копії позивачу. 14.12.2020 до суду надійшла заява представника «АТ КБ Приват Банк» за довіреністю Савіхіної А.М. про зменшення розміру позовних вимог. Ухвалою суду від 16.12.2020 заяву представника «АТ КБ Приват Банк» за довіреністю Савіхіної А.М. про зменшення розміру позовних вимог прийнято до розгляду. Відповідачу надано строк для подання відзиву на позов з урахуванням зменшення позовних вимог. Позивачу надано строк для подання відповіді на відзив, у разі наявності. 05.01.2021 до суду надійшов відзив на позов від [PERSON] з урахуванням зменшення позовних вимог з підтвердженням направлення його копії позивачу. Відповідач також просила витребувати додаткові докази по справі. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву разом із позовною заявою в якій справу просив розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Смаль В.В. в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували в повному обсязі з мотивів, наведених у відзивах на первісну позовну заяву та позовну заяву з урахуванням зменшення позовних вимог. Відповідач додатково пояснила, що банком у 2011 році було підвищено ліміт. Представники банку їй телефонували та повідомляли про цей факт, однак її згоди не питали, після цього вона ще користувалася карткою. Здійснювати платежі до 25 числа кожного місяця вона не могла, тому списування коштів відбувалося автоматично із її картки для виплати заробітної плати, пенсії, про це їй було відомо. Представники банку телефонували [PERSON] та повідомляли про наявність заборгованості, яку вона погашала з 2016 року. Кошти знімалися постійно, але погашалося не тіло кредиту. Потім у червні 2020 року вона припинила користування послугами банку щодо рахунків на пенсію та заробітну плату. Представник позивача адвокат Смаль В.В. в судовому засіданні заперечив проти позову в повному обсязі, підтримав відзив на первісний позов частково, та відзив на заяву про зменшення позовних вимог повністю. Пояснив, що відповідачу [PERSON] було відкрито кредитну лінію в АТ КБ «Приват банк», за якою вона отримала кошти. Відповідач клала власні кошти на погашення тіла кредиту, однак вони були спрямовані на погашення штрафних санкцій і пені, які нараховувалися позивачем та за яким сплив строк позовної давності. Здійснити перерахунок та сплатити експертизу відповідач не може. У відзивах на позовну заяву відповідач зазначає, що останній раз вона користувалася карткою [NUMBER] ще в травні 2016 року, яка в свою чергу діяла до липня 2019, однак в період з грудня 2016 по жовтень 2020 на картку нараховувались штраф, пеня. З наданого позивачем розрахунку вбачається нарахування процентів з 17.03.2009 по 23.04.2020 на заборгованість за кредитом, яка включала суми неустойки, а отже розмір заборгованості за процентами за користування кредитом, наведений у наданому позивачем розрахунку заборгованості за договором, завищений. Про зміну тарифів та зміну ліміту [PERSON] не повідомляли, ніякої довідки вона не підписувала, також вона не підписувала правила та умови надання банківських послуг. Відповідачем вже сплачено позивачу 112800,82 грн., про що позивачем не зазначено і не враховано у розрахунку. Позивачем взагалі не доведено про наявність кредитних відносин між сторонами. Всі останні виплати здійснювалися в автоматичному режимі, без дозволу [PERSON] , про що свідчать надані розрахунки позивача. Просила застосувати наслідки спливу строку позовної давності. Від представника позивача АТ КБ "Приват Банк" надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої зазначено, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. В даній заяві зазначено, що підписавши заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі Умовами та правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованими на сайті банку, Тарифами банку, які разом з заявою складають Договір банківського обслуговування. Окрім цього, зазначено, що відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом відповідача в Заяві про приєднання. Враховуючи наведене, заява про приєднання до Умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті Банку складають Договір про надання банківських послуг. На підставі поданої заяви відповідачу відкрито картковий рахунок, ключем до карткового рахунку є пластикова карта, яку отримав відповідач та мобільний телефон, номер якого вказав відповідач в заяві. Зазначили, що відповідач помиляється щодо дійсних обставин, адже Банком до позовної заяви було додано копію заяви від 17.03.2009 року з особистим підписом відповідача, яка міститься в матеріалах справи. Підписавши Анкету-заяву відповідач підтвердив, що він був ознайомлений з умовами кредитування та погодився з ними, що засвідчив власним підписом. Погашаючи заборгованість (вбачаючи з виписки про рух коштів та розрахунку заборгованості) по кредиту відповідач прийняв умови договору та погодився з ними. Виписка по картковому рахунку та розрахунок є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, контррозрахунок не наданий, судово-економічні експертизи не призначались. Щодо підвищення процентної ставки, то зазначені зміни повністю узгоджуються з Умовами та правилами надання банківських послуг та відповідача було ознайомлено з зазначеними змінами. Умови про порядок внесення змін до Тарифів по кредиту були закладені з самого початку, тобто Відповідач перед підписанням кредитного договору мав можливість ознайомитись з його умовами і в разі незгоди з запропонованими умовами відмовитись від укладення такої угоди, під час підписання договору відповідача влаштовували умови вищевказаного договору про що свідчить його підпис. Щодо заявленого відповідачем пропуску строку позовної давності позивач зазначає, та відповідачем не спростовано, що кредитна картка діяла до кінця липня 2019 року, позивач надіслав до суду позов засобами поштового сполучення 17.07.2020, а отже строк позовної давності не пропущено. Вислухавши пояснення відповідача та її представника, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає можливим ухвалити рішення про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 17.03.2009 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, згідно якого відповідач отримав кредитні кошти в сумі 250,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, у подальшому кредитний ліміт збільшився до 10500,00 грн. Згідно п. 2 статуту АТ КБ "Приватбанк", банк є правонаступником всіх прав та обов`язків публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", яке було правонаступником всіх прав та обов`язків закритого акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", яке було правонаступником всіх прав та обов`язків товариства з обмеженою відповідальністю комерційний банк "Приватбанк". У заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Правилами користування платіжною карткою, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна , 55 днів пільгового періоду» від 17.03.2009, яка підписана відповідачем, визначена базова процентна ставка в місяць, яка нараховується на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році, та становить 2,5 % UАН. Строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітнім. Довідкою передбачено пеню (1) та пеню (2), за несвоєчасне погашення заборгованості, де: пеня (1) =базова процентна ставка по договору/ 30- нараховується за кожен день прострочки кредиту; пеня (2)=1% від заборгованості, але не менше 10 грн в місяць, нараховується 1 раз в місяць, за наявності прострочки за кредитом чи за процентами 5 та більше днів при наявності прострочки на суму більше ніж 50 грн. Також визначено штраф та комісії (а.с.27). Згідно з доданим до заяви про зменшення розміру позовних вимог банком розрахунком, заборгованість відповідача [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на вересень 2019 року становить 40960,25 грн., з яких 28622,68 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 12337,57 грн.- заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). З наданого розрахунку заборгованості та виписки по рахунку вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, вносив кошти на погашення заборгованості - останній раз у вересні 2019 року. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту у сумі 28622,68 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню. В іншій частині підстави для задоволення позову відсутні з наступних підстав. Посилання позивача на Умови та Правила надання банківських послуг, суд відхиляє, оскільки вони не підписані відповідачем. Умови та Правила надання банківських послуг АТ КБ "ПриватБанк", з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо ним підписана. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Умов та правил розумів відповідач та ознайомлювався і погоджувався з ними, підписуючи анкету- заяву від 17.03.2009 року, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів, пені та, саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-ХІІспоживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] , позивачем дотримано вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Суд вважає, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису позичальника, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 17.03.2009 року шляхом підписання анкети-заяви. Щодо вимоги АТ КБ "ПриватБанк" про стягнення з відповідача відсотків в сумі 12337,57 грн., нарахованих на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, що обраховані у розмірі 86,4 %, то суд зазначає наступне. Позивач на підтвердження позову надав до суду Довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна" 55 днів пільгового періоду", де зазначений розмір відсоткової ставки, яка підписана позичальником, однак вимог щодо стягнення вказаних договірних відсотків не заявлено. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просить стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України. При цьому, заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, Банк обґрунтовує з посиланням на п. 2.1.1.2.12 Умов та Правил надання банківських послуг, згідно якого Клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4 % для картки "Універсальна", 84, 0 % для картки Універсальна голд. Тобто відсотки за ст. 625 ЦК України є договірними та закріплені в Умовах та Правилах, які, як зазначено вище, не можуть вважатись складовою укладеного кредитного договору. Вимоги щодо обрахунку відсотків на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за ставкою 3 % річних до суду заявлено не було і тому су д дійшов висновку, що вимоги позивача в частині стягнення з відповідача 12337,57 грн. - заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦПК України задоволенню не підлягають. Щодо доводів відповідача про погашення заборгованості за тілом кредиту з огляду на отриману нею довідку №K8D16N73CM9MHC5P від 13.11.2020, в якій зазначено про надходження коштів на картковий рахунок [NUMBER] за період з 15.03.2009-12.11.2020 у розмірі 112 800,82 грн., суд вважає їх необґрунтованими, оскільки, як вбачається із наданої позивачем виписки по картковому рахунку, всі надходження були враховані та спрямовані на погашення штрафних санкцій, процентів, розмір яких при укладенні договору було доведено під підпис [PERSON] , а після цього залишок коштів спрямовувався на погашення тіла кредиту. Зазначене відповідає приписам ст.534 ЦК України, відповідно до яких у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. При цьому суд враховує, що відповідачем не надано контррозрахунку, не заявлено клопотання про призначення експертизи на підтвердження неправильності наданого позивачем розрахунку та погашення заборгованості в повному обсязі. Доводи відповідача про сплив строків позовної давності також не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи з огляду на таке. Згідно довідки позивача, відповідачу [PERSON] було видано кредитні картки: 06.03.2009 року - №5457082923495258 терміном дії до 10/15; 02.08.2015 року - № [NUMBER] терміном дії до 07/19; 27.11.2015 року - № [NUMBER] терміном дії до 07/19. Згідно частини 5 статті 261 ЦК України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до висновків Верхового Суду України, які приведені під час розгляду справ №6-14цс17 від 19.03.2014 року та №6-61цс14 від 18.06.2014 року, за правилами користування платіжною карткою, яка є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає місячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Згідно ч.1, 3 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як вбачається із наданих позивачем виписки по картковому рахунку відповідача, довідки про видані кредитні картки (а.с.25), відповідачка отримувала декілька кредитних карток, до закінчення строку дії картки № [NUMBER] отримала картку № [NUMBER] , періодично здійснювалось погашення заборгованості, у тому числі внесенням готівки, останнє надходження на картковий рахунок здійснено 24.09.2019. Відтак, перебіг позовної давності перервався, строк дії картки закінчився 07.2019, а з позовом до суду банк звернувся 24.07.2020 року, отже строк позовної давності не сплив. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому суд враховує, що, відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд, оцінивши надані сторонами докази, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, в частині стягнення заборгованості лише за тілом кредиту у розмірі 28622,68 грн.. У задоволенні позовних вимог в іншій частині суд відмовляє. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім за подачу позовної заяви судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 1469,00 грн.

Outcome: partial