Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" [PERSON], Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про захист прав споживачів та стягнення коштів. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 02.03.2016 року між ним та ПАТ «Банк Михайлівський» був укладений договір банківського вкладу «Супердохідний тиждень +» (вільний) № 980-043-000197289, відповідно до умов якого він передав належні йому кошти в сумі 200000,00 грн. строком на 90 днів. В подальшому між ним та ПАТ «Банк Михайлівський» був укладений договір про внесення змін №1 від 02.03.2016 року, яким було встановлено порядок нарахування процентів у випадку автоматичної пролонгації договору. Вказує, що на підставі рішення Національного банку України №14/БТ від 23.05.2016 року «Про віднесення публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №812 від 23.05.2016 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Зазначає, що 16.06.2016 року він звернувся до Уповноваженої особи Фонду та начальника відділення №1 ПАТ «Банк Михайлівський» із заявою про повернення суму вкладу у звязку із закінченням строку договору. Однак, банком було надано відповідь про те, що виплати коштів за його рахунками тимчасово обмежені на строк до шести місяців з дня початку процедури ліквідації банку у звязку з проведенням Фондом перевірки правочинів, укладених банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів, які є нікчемними. Крім цього, він отримав лист Уповноваженої особи Фонду від 06.10.2016 року, у якому зазначалось, що переказ коштів (транзакція), здійснена на його рахунок є нікчемним, однак жодних пояснень, підстав визнання правочину недійсним вказано не було. У звязку з чим, просить визнати протиправною бездіяльність уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» щодо не включення його до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського вкладу «Супердохідний тиждень +» (вільний) № 980-043-000197289 від 02.03.2016 року. Стягнути з Фонду гарантування вкладів на його користь 200000,00 грн., а також 432000,00 грн. пені. В судовому засіданні позивач позовні вимоги уточнив, відмовився від стягнення гарантованої суми відшкодування кошів у розмірі 200000,00 грн., просив стягнути з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на його користь 545700,74 грн. пені, інфляційні втрати в розмірі 9291,60 грн., три проценти річних в розмірі 1495,07 грн. та 3500,00 грн. витрат на правову допомогу. Ухвалою суду від 23.01.2017 року прийнято відмову від позову в частині стягнення гарантованої суми і провадження закрито. Відповідачі в судове засідання не зявились, хоча про час та місце слухання справи були повідомлені судом належним чином, а тому суд вважає за можливе справу слухати у їх відсутності за наявними в матеріалах доказами. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши та оцінивши представлені докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав. Згідно ст. 42 Конституції України, держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Судом встановлено, що 02.03.2016 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Михайлівський» був укладений договір банківського вкладу «Супердохідний тиждень +» (вільний) № 980-043-000197289, відповідно до умов якого він передав належні йому кошти в сумі 200000,00 грн. строком на 90 днів (а.с. 12). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Згідно із ст. 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність", вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч. 3 ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Однак, як зясовано судом, у відповідності до рішення правління Національного банку України від 12.07.2016 року №124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12.07.2016 року №1213 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку» та запроваджено тимчасову адміністрацію (а.с. ). Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюється нормами ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", який є спеціальним, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Згідно ч. 1 ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Відповідно до п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів), а також зобовязань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобовязань банку; нарахування відсотків за зобовязаннями банку перед вкладниками та кредиторами. Згідно п. 1 ч. 6 ст. 36 вищевказаного Закону, обмеження, встановлене пунктом 1 частини пятої цієї статті, не поширюється на зобовязання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 26 вищевказаного Закону, Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Отже, наслідком введення тимчасової адміністрації є спеціальний порядок повернення коштів вкладників, який не передбачає можливості індивідуального задоволення вимог конкретного кредитора. Слід зазначити, що відповідно до положень Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, призупиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені нормами цього Закону. Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12 липня 2016 року № 124-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 12 липня 2016 р. №1213, «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень ліквідатора банку», та згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Банк Михайлівський» з 13 липня 2016 року до 12 липня 2018 року включно. Таким чином, зврахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обраний позивачем спосіб захисту шляхом стягнення з відповідача суми вкладу порушує порядок здійснення процедури виведення Фондом банку з ринку та суперечить положенням Закону України «Про банки і банківську діяльність», Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому в задоволенні позову слід відмовити, оскільки на період тимчасової адміністрації, яка запроваджена в банку, не здійснюються нарахування і стягнення неустойки (штрафів, пені) та інших фінансових санкцій. А тому,

Outcome: dismissed