Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

В квітні 2018 року [PERSON] звернувся до Подільського районного суду міста Києва з позовом до ПАТ Банк «Київська Русь» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Білої Ірини Володимирівни, третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності відповідача протиправною, припинення зобов`язання за договором, зобов`язання включити до переліку вкладників, скасування розрахунку заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.11.2014 між ПАТ «Банк «Київська Русь» та [PERSON] було укладено Договір банківського вкладу в іноземній валюті № 122804-41.3, за умовами якого [PERSON] 05.11.2014 року зробив внесок коштів на банківський рахунок № [NUMBER] в сумі 6 000,00 дол. США, що підтверджується квитанцією № 8807 від 05.11.2014 року, під 7,5% річних. У позовній заяві позивач вказує також на те, що 06.11.2014 року між ним та ПАТ «Банк «Київська Русь» було укладено Кредитнийдоговір №123062-41.3-14-2, відповідно до якого позивач отримав кредитні кошти готівкою в сумі 69000 грн. під 21% річних з терміном сплати до 30.04.2015 року. У позовній заяві зазначає, що даний кредитний договір був укладений ним під заставу майнових прав за договором банківського вкладу, відповідно до якого заставодавець був наділений правом вимагати від банку повернення вкладу у сумі 6000,00 дол. США. Вказує, що за кредитним договором ним здійснювалися усі платежі своєчасно та в повному обсязі, крім останнього основного платежу, строк якого настав 30.04.2015 року у сумі 68973,05 грн. Зазначає, що з метою погашення залишку заборгованості за кредитом, [PERSON] 27.04.2015 звернувся із заявою до Дніпропетровської регіональної дирекції ПАТ «Банк «Київська Русь» з проханням провести погашення свого зобов`язання за кредитним договором в сумі 69 000,00 грн. за рахунок його банківського вкладу в сумі 6 000,00 дол. США. Фактично позивач просив банк зарахувати зустрічні вимоги за зобов`язаннями, шляхом зарахування частини коштів з свого банківського вкладу в рахунок сплати його боргу за кредитом. Таке зарахування зустрічних однорідних вимог банк не здійснив. В подальшому, як зазначає позивач, йому стало відомо про те, що 19.03.2015 виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних» було прийнято рішення № 61 про запровадження в банку тимчасової адміністрації строком на 3 місяці з 20.03.2015 року по 19.06.2015 року включно і призначення уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації Волкова Олександра Юрійовича. Постановою Правління Національного банку України від 16.07.2015 року № 460 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації банку. В подальшому, відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17.07.2015 № 138 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» було розпочато процедуру ліквідації банку та призначено уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку Волкова Олександра Юрійовича строком на 1 рік, з 17.07.2015 по 16.07.2016 включно. Позивач [PERSON] вказує, що 07.09.2015 він звернувся до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з листом щодо відсутності відповіді від ПАТ «Банк «Київська Русь» на його заяву від 27.04.2015 року про зарахування вимог за кредитним договором та депозитним договором, в якій також просив Фонд зарахувати частину коштів зі свого банківського вкладу в рахунок сплати його боргу за кредитом, а також повернути залишок коштів за вкладом після погашення зобов`язання за кредитом. Зазначає, що листом від 06.10.2015 року № 21-036-36711/15 Фонд відмовив позивачу у проведенні зарахування та припинення зобов`язань за кредитним договором у зв`язку із перебуванням ПАТ «Банк «Київська Русь» у процедурі ліквідації на підставі п. 4 ч. 5 ст. 36 та ч. 8 ст. 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, зазначив, що 03.06.20 16 він вдруге звернувся до банку із заявою про зарахування зустрічних вимог за зобов`язаннями шляхом зарахування частини коштів з банківського вкладу в рахунок сплати його боргу за кредитом, а також повернення залишку вкладу в межах гарантованої суми. 06.07.2016 ПАТ «Банк «Київська Русь» листом за № 3764/42 повідомив [PERSON] про зарахування 06.07.2016 року зустрічних однорідних вимог та здійснення погашення простроченої основної заборгованості за кредитом за Кредитним договором № 123062-41.3-14-2 від 06.11.2014 року в сумі 68 973,05 грн. В той же час, як зазначає позивач, залишок за депозитом повернуто позивачу не було, у зв`язку з чим 16.08.2016 представник позивача звернувся до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із заявою про виплату суми відшкодування за банківським вкладом, в якій просив виплатити гарантовану суму відшкодування вкладу [PERSON] , розміщеного в ПАТ «Банк «Київська Русь». Посилається на те, що в грудні 2016 року [PERSON] отримав лист від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 18.11.2016 року за № 02-036-44571/16 з відмовою щодо відшкодування залишку за вкладом з підстав того, що банком-агентом ПАТ «Південний» таке відшкодування 02.09.2015 вже було виплачене. В той же час, як зазначає позивач, 02.09.2015 банком ПАТ «Південний» йому було виплачено не залишок заборгованості за депозитним вкладом у розмірі 71391,19 грн., який залишився після погашення заборгованості за кредитом, а відсотки за банківським вкладом в сумі 2 680,26 грн. Посилається на те, що 09.02.2017 року ним було повторно направлено поштою до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб заяву від 08.02.2017 року про виплату суми відшкодування за банківським вкладом, в якій позивач пояснив, що отримав лише відсотки. 11.05.2017 листом №02-036-9566/17 Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повідомив позивача про сплату заборгованості 02.09.2015. Позивач посилається нате, що 25.05.2017 ним було направлено заяву до Банку про включення відомостей про нього як про вкладника до Переліку вкладників на відшкодування. В той же час, Банк надіслав [PERSON] довідку від 14.08.2017 за № 3057/42 про необхідність сплати ним 31 429,97 грн. за кредитним договором, зокрема: 24 830,66 грн. - пені від простроченої суми кредиту, 46,63 грн. - від простроченої суми відсотків та 6 552,68 - індексу інфляції. Позивач зазначає, що з довідки від 14.08.2017 не було можливим зрозуміти, на якій підставі ПАТ «Банк «Київська Русь» вимагає від [PERSON] сплатити пеню та індекс інфляції на суму 31 429,97 грн. за період з 01.05.2015 року по 05.07.2016 року, у зв`язку з чим він 04.09.2017 звернувся до банку із заявою, в якій просив повідомити, підстави нарахування неустойки за кредитним договором. Листом № 3810/16 від 20.09.2017 Банк вимоги [PERSON] залишив без реагування. У позовній заяві позивач зазначає, що рішенням виконавчої дирекції Фонду № 1706 від 01.09.2016 було вкотре змінено уповноважену особу Фонду та призначено уповноваженою особою Фону на ліквідацію Банку - Білу Ірину Володимирівну . У позовній заяві позивач зазначає, що відповідач в особі уповноваженої особи Фонду неправомірною не здійснила зарахування 28.04.2015 року зустрічних однорідних вимог за заявою [PERSON] від 27.04.2014, а саме не здійснила перерахування 68973,05 грн. з депозитного рахунку позивача на кредитний рахунок позивача в рахунок повного погашення зобов`язання за Кредитним договором, та як наслідок, неправомірно здійснила нарахування неустойки за Кредитним договором в сумі 31 429,97 грн. Посилаючись на дані обставини, та неправомірну бездіяльність Банку, позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом , у якому просив суд: - визнати протиправною бездіяльність ПАТ Банк «Київська Русь» щодо не зарахування за заявою [PERSON] від 28 квітня 2015 року зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а саме щодо не зарахування в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №123062-41.3-14-2 від 06.11.2014 частини коштів, які розміщені за Договором банківського вкладу в іноземній валюті №122804-41.3 від 05.11.2014, укладеним між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством Банк «Київська Русь»; - визнати протиправним та скасувати розрахунок заборгованості ПАТ Банк «Київська Русь» за кредитом [PERSON] станом на 09.08.2017 на загальну суму 31 429,97 грн.; - припинити з 28.04.2015 зобов`язання за Кредитним договором №123062-41.3-14-2 від 06.11.2014, укладеним між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством Банк «Київська Русь», та Договором банківського вкладу в іноземній валюті, шляхом зарахування зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав; - зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Білу Ірину Володимирівну включити до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, [PERSON] щодо повернення йому залишку коштів у розмірі 71 391,19 грн. після зарахування 68 973,05 грн. як зустрічних однорідних вимог 28.04.2015; - стягнути судові витрати. У судове засідання 21.03.2019 представник позивача не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. В інших судових засіданнях підтримував позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник Публічного акціонерного товариства Банк «Київська Русь» у судове засідання не з`явився. До суду надійшов відзив на позовну заяву, суть якого зводиться до того, що 6 липня 2016 року банк здійснив зарахування зустрічних однорідних вимог, за рахунок якого погасив прострочену основну заборгованість за кредитом в сумі 68 973,05 грн. В той же час, за період прострочки внесення платежів за кредитом з 01.05.2015 по 05.07.2016 у [PERSON] утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 31 429,97 грн., про яку банк повідомив [PERSON] листом від 14.08.2017. Банк категоричний у припиненні зобов`язань за кредитним договором з підстав того, що зарахування зустрічних вимог є правом, а не обов`язком банку. Крім того, відповідач посилався на те, що правочин про зарахування зустрічних однорідних вимог, порушує визначений вимогами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» порядок та черговість задоволення вимог кредиторів до Банку. Відносини, що виникають у зв`язку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються спеціальним законодавством, зокрема главою 16 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та положеннями Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». У спорах, пов`язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними та є пріоритетними відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Кредитор банку вправі заявити уповноваженій особі Фонду на ліквідацію банку про свої вимоги до банку у строк, встановлений частиною 5 статті 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", а саме - протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії. У відзиві вказували на те, що частинами 1, 2 статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Частиною 2 статті 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статі 45 цього Закону (про ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду) уповноважена особа Фонду здійснює, зокрема, такі заходи: визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними, (частина 8 статті 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). З посиланням на те, що у зв`язку з прийняттям Фондом гарантування вкладів фізичних осіб рішення про запровадження процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь», задоволення вимог кредиторів банку здійснюється виключно в межах процедури ліквідації банку, а задоволення вимог окремих кредиторів поза межами процедури ліквідації банку порушує в цілому баланс інтересів кредиторів банку та не узгоджується з положеннями Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", якими передбачена черговість погашення акцептованих (визнаних) вимог кредиторів, просили відмовити у задоволенні позовних вимог як таких, які порушують вимоги ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". Крім того, відповідач посилався на те, що [PERSON] не скористався своїм правом та не подав заяву Фонду про свої кредиторські вимоги до Банку, у зв`язку із чим Позивач не має статусу кредитора банку, а його не заявлені кредиторські вимоги вважаються погашеними. В той же час звертали увагу суду на те, що згідно п.8 ч. 2 ст.46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін. Посилаючись на те, що зустріне зарахування є неможливим в силу вимог Закону, порушуватиме права інших вкладників та є правом, а не обов`язком банку, просили відмовити [PERSON] у задоволенні позову. У судове засідання представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб не з`явився, направив до суду письмові пояснення, в яких виклав позицію про те, що Фонд не визнає вимоги [PERSON] , оскільки лише уповноважена особа Фонду наділена виключними повноваженнями щодо визначення розрахункових сум відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду. Зокрема, посилався на те, що захист прав позивачів у спорах, пов`язаних із виконанням спеціальних функцій Фондом гарантування у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків має відбуватись у спосіб, визначений Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", що є спеціальним у цих правовідносинах. Відповідно до частини другої статті 27 Закону, уповноважена особа Фонду протягом трьох днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує повний перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню. Так, відповідно до частини п`ятої статті 27 Закону протягом шести днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр вкладників для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду Переліку вкладників. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на таке. Як вбачається з матеріалів справи, 05.11.2014 між ПАТ «Банк «Київська Русь» та [PERSON] було укладено Договір банківського вкладу в іноземній валюті № 122804-41.3, за умовами якого [PERSON] 05.11.2014 року зробив внесок коштів на банківський рахунок № [NUMBER] в сумі 6 000,00 дол. США, що підтверджується квитанцією №8807 від 05.11.2014 року, під 7,5% річних. 06.11.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Київська Русь» було укладено Кредитний договір №123062-41.3-14-2, відповідно до якого позивач отримав кредитні кошти в розмірі 69000 грн. під 21% річних з терміном сплати до 30.04.2015 року. 06.11.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Київська Русь» було укладено Договір застави №123108-41.4, за умовами якого в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором позивач передав в заставу банку майнові права за договором банківського вкладу. Відповідно до п.4.2 договору застави банк наділений правом задовольнити за рахунок предмету застави свої вимоги у повному обсязі. Згідно п.5.1. Договору застави, Заставодержатель набуває право звернути стягнення предмет застави у будь-який час незалежно від настання строку виконання основного зобов`язання, зокрема, якщо у момент настання строку виконання основного зобов`язання воно не буде виконано належним чином. Пунктом 5.4. Договору застави встановлено, що положення цього пункту, разом з іншими положеннями цього договору, являють собою укладений Сторонами Договір з відкладальною умовою про відступлення Заставодавцем на користь Заставодержателя права вимоги за договором банківського вкладу, з метою звернення стягнення на Предмет застави в позасудовому порядку. В подальшому, згідно Постанови Правління НБУ від 19.03.2015 № 190 «Про віднесення ПАТ «Банк «Київська Русь» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 19.03.2015 № 61 «Про запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк «Київська Русь», згідно з яким запроваджено тимчасову адміністрацію строком на 3 (три) місяці з 20.03.2015 до 19.06.2015 включно. 15.06.2015 виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення № 116 «Про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк «Київська Русь», відповідно до якої строк здійснення тимчасової адміністрації продовжено по 19.07.2015 включно. Відповідно до постанови Правління НБУ № 460 від 16.07.2015 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь», виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення від 17.07.2015 № 138 розпочати ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» з 17.07.2015. Рішенням виконавчої дирекції ФГВФО №1085 від 23.06.2016р. продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «Банк «Київська Русь» на два роки по 16.07.2018 включно. Відповідно до Рішення виконавчої дирекції ФГВФО №1706 від 01.09.2016 Уповноваженою особою ФГВФО на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» призначено Білу І.В Позивач [PERSON] не здійснив погашення чергової частини заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим 03.06.2016 через свого представника звернувся до Банку із заявою про виплату коштів з банківського вкладу, в якій заявник просив зробити взаємозалік шляхом зарахування частини коштів з банківського вкладу [PERSON] в рахунок сплати його боргу за кредитом (Кредитний договір № 123062-41.3-14-2 від 06.11.2014 року), а також повернути залишок вкладу в межах гарантованої суми. 06 липня 2016 року банк провів зарахування зустрічних однорідних вимог, відповідно до якого було погашено прострочену основну заборгованість за кредитом в сумі 68 973,05 грн. В той же час, заборгованість, станом на 09.08.2017 в розмірі 31429,97 грн., яка виникла за період з 01.05.2015 по 05.07.2016, погашена за рахунок депозиту не була. Судом встановлено, що 02.09.2015 банком-агеном ПАТ «Південний» [PERSON] було виплачено відсотки за банківським вкладом в сумі 2 680,26 грн., однак залишок заборгованості за депозитним вкладом, який залишився після погашення заборгованості за кредитом, виплачено не було. 25.05.2017 [PERSON] було направлено заяву до Банку про включення відомостей про нього як про вкладника до Переліку вкладників на відшкодування. Листом № 3810/16 від 20.09.2017 Банк вимоги [PERSON] залишив без реагування, що стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду. Права позивача у конкретному випадку підлягають захисту судовим рішенням. Відповідно до частини 1 статті 54 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду. За приписами пункту 1 частини 2 статті 37 Закону, Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, крім іншого, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку. Згідно частини 4 статті 44 Закону, Фонд розпочинає процедуру ліквідації банку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, крім випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються (частина 5 статті 45 Закону). Відповідно до пункту 8 частини 2 статті 46 Закону (частину другу статті 46 доповнено пунктом 8 згідно із Законом України від 16.07.2015 р. N 629-VIII), з дня початку процедури ліквідації банку, забороняється зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), прощення боргу, поєднання боржника і кредитора в одній особі внаслідок укладення будь-яких правочинів з іншими особами, крім банку, зарахування на вимогу однієї із сторін. Обмеження, встановлені цим пунктом, не поширюються на зобов`язання банку щодо зарахування зустрічних однорідних вимог, крім обмежень, прямо передбачених законом, у разі, якщо боржник банку одночасно є кредитором цього банку і грошові кошти спрямовуються на погашення зобов`язань за кредитом цього боржника перед цим банком за кредитними договорами та/або за емітованими цим боржником борговими цінними паперами, виключно з урахуванням того, що: - за кредитним договором не було здійснено заміни застави, а саме не відбувалося зміни будь-якого з предметів застави на предмет застави, яким виступають майнові права на отримання коштів боржника, які розміщені на відповідних рахунках у неплатоспроможному банку, протягом одного року, що передує даті початку процедури виведення Фондом банку з ринку; - кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком. Зазначені операції у будь-якому разі заборонені за договорами, укладеними з пов`язаними з банком особами. Відповідно до частини 1 статті 48 Закону, Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження, крім іншого, здійснює повноваження органів управління банку; складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів. Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними (частина 8 статті 49 Закону). Як вже зазначалося та підтверджується матеріалами справи, тимчасова адміністрація у відповідача була запроваджена з 19.03.2015 року, а процедура ліквідації Банку розпочата з 17.07.2015. [PERSON] вимогу до відповідача про погашення кредитного договору за рахунок застави депозиту подав банку 03.06.2016, тобто після внесення змін та доповнень до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в частині заборон зарахувати зустрічні вимоги, у тому числі зустрічні однорідні вимоги, припинення зобов`язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання). В той же час, проведення зарахування зустрічних однорідних вимог з погашення заборгованості кредитора банку перед банком безпосередньо під час ліквідаційної процедури такого банку є можливим за наявності умов, визначених частиною 2 пункту 8 статті 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", - якщо кошти перебували на поточних та/або депозитних рахунках такого боржника на дату початку процедури виведення Фондом банку з ринку та договірне списання з цих рахунків передбачено умовами договорів, укладених між боржником і банком (правовий висновок, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.02.2018 у справі №916/4737/14). У конкретному спорі грошові кошти [PERSON] були розміщені у банку ще до введення тимчасової адміністрації, умовами кредитного договору та договору застави передбачалася можливість здійснення зарахування вимог банку за рахунок депозитних коштів, а відтак вимога [PERSON] про здійснення зарахування коштів відповідає умові, визначеній ч. 2 пункту 8 ст. 46 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". За таких обставин, бездіяльність ПАТ Банк «Київська Русь» щодо не зарахування за заявою [PERSON] від 28 квітня 2015 року зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а саме щодо не зарахування в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №123062-41.3-14-2 від 06.11.2014 частини коштів, які розміщені за Договором банківського вкладу в іноземній валюті №122804-41.3 від 05.11.2014, укладеним між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством Банк «Київська Русь» слід визнати протиправною. З дня подачі заяви [PERSON] про погашення заборгованості за кредитним договором за рахунок депозитних коштів, зобов`язання за Кредитним договором №123062-41.3-14-2 від 06.11.2014, укладеним між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством Банк «Київська Русь, повинне було б бути припинене у зв`язку із зарахуванням коштів. Відповідно, не зарахування грошових коштів, призвело до безпідставного нарахування заборгованості за Кредитним договором №123062-41.3-14-2 від 06.11.2014 у розмірі 31 429,97 грн. станом на 09.08.2017. Відповідно, нарахування [PERSON] з 01.05.2015 Публічним акціонерним товариством Банк «Київська Русь» заборгованості за Кредитним договором №123062-41.3-14-2 від 06.11.2014 слід визнати протиправним, а зобов`язання за Кредитним договором №123062-41.3-14-2 від 06.11.2014, укладеним між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством Банк «Київська Русь», визнати припиненим з 28.04.2015 у зв`язку із зарахуванням зустрічних однорідних вимог. Крім того, відповідно до частини 2 статті 33 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші, задоволення забезпеченої обтяженням вимоги обтяжувача здійснюється шляхом переказу йому грошової суми, достатньої для повного задоволення цієї вимоги. Такий переказ може здійснюватися банком у порядку договірного списання. Якщо на момент звернення стягнення грошові кошти, які є предметом забезпечувального обтяження, знаходяться у володінні обтяжувача і їх сума перевищує розмір забезпеченої обтяженням вимоги, обтяжувач зобов`язаний повернути надлишок боржнику. Вимога [PERSON] про повернення йому залишку грошових коштів, які залишилися після проведення розрахунку 28.04.2015, є правомірною, однак її реалізація має здійснюватися у відповідності до Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Так, залишок депозитних коштів мав би бути повернутий позивачу Банком відповідно до частини 2 статті 33 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Позивач у позовній заяві просив зобов`язати Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Білу Ірину Володимирівну включити до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, [PERSON] щодо повернення йому залишку коштів у розмірі 71 391,19 грн. В той же час, матеріали справи не містять детальної інформації по сумам, які станом на 28.04.2015 були розміщені на депозитному рахунку, та інформації щодо розміру заборгованості за кредитом станом на цю дату, у зв`язку з чим суд не може достеменно встановити, що залишок коштів після зарахування однорідних вимог становить саме 71 391,19 грн. З метою захисту прав позивача та в контексті того, що Банк таки повинен повернути [PERSON] залишок коштів в поряду процедури, передбаченої ст. 33 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», суд приходить до висновку про те, що Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк «Київська Русь» Білу Ірину Володимирівну необхідно зобов`язати розглянути питання про включення до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, [PERSON] , як такого, якому Публічне акціонерне товариство Банк «Київська Русь» зобов`язане повернути залишок вкладу в іноземній валюті за Договором банківського вкладу в іноземній валюті №122804-41.3 від 05.11.2014, укладеним між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством Банк «Київська Русь», після зарахування 28.04.2015 грошових коштів в рахунок погашення заборгованості за кредитом.

Outcome: partial