Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 11.12.2013 [PERSON] було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну картку «Gold» та відкрито картковий рахунок, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 13 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті: http:// privatbank.ua/terms/pages/70/ складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http:// privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 "Правил користування платіжною карткою". Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 1.1.2.3 до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. Формулярами та стандартними формами с саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. згідно яких обслуговується Відповідач. Заявою Відповідача підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в ПриватБанку, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Також наряду із вищезазначеним свідченням визнання угоди відповідачем є факт користування картрахунку та використання кредитних коштів, так як згідно ч. 2. cт. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Сторонами було визначено, що засобами доступу до картрахунку є кредитна карта Клієнта, та фінансовий телефон Клієнта, який проходить верифікицію з підтвердженням відповідно до п. 1.1.1.16 Договору. За допомогою встановлених засобів доступу до карткового рахунку, відповідачу надано можливість здійснювати Дистанційне обслуговування (п. 1.1.1.25 Договору - комплекс інформаційних послуг по рахункам клієнта і здійснення операцій по рахунку на підставі дистанційних розпоряджень клієнта). Таким чином позивач забезпечив відповідачу можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою Карти та фінансового телефону на який приходить динамічний (змінюваний) ОТП - пароль. Також ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було надано Відповідачу набір засобів доступу до картрахунку через віддалені канали обслуговування, серед яких є: Internet-banking Приват24; MobileBanking; Контактний Центр Банку; Цілодобову службу "Консьєрж-сервіс" та до пристроїв самообслуговування, через які Клієнтом можуть проводитися банківські операції по картрахунку згідно п.п. 1.1.1.82, 1.1.1.96 Договору. Для погашення кредиту Банк надав відповідачу інструменти передбачені Договором, а саме п. 2.1.1.12.3, відповідно до якого поповнення картрахунку, здійснюється шляхом внесення коштів в готівковій або безготівковій формі і зарахування їх Банком на картрахунок держателя, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків Клієнта на підставі Договору. Пунктом 1.1.3.2.3 Договору для ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» передбачена можливість зміні Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. При цьому у сторін Договору вини каюті обов`язки: у кредитора: інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Договору; у позичальника: отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках (п. 1.1.2.3 Договору). На підставі п. 1.1.5.2 Договору, неотримання або несвоєчасне отримання Клієнтом виписок про стан рахунків не звільняє Клієнта від виконання його зобов`язань за даним Договором. Згідно п.п. 1.1.6.1, 1.1.6.2 Договору зміни в «Умови та правила надання банківських послуг» вносяться банком щомісячно в односторонньому порядку, а у випадках, коли в односторонньому порядку внесення змін неможливо, банк повідомляє клієнтів про внесені зміни шляхом використання різних каналів зв`язку, серед яких: офіційний сайт банку http:// privatbank.ua, та SMS - повідомлення клієнтам про зміни даних правил, клієнтські виписки, інші канали інформування. У разі незгоди зі змінами «Умов та правил надання банківських послуг» або «Тарифів Банку» клієнт має право надати Банку заяву про розірвання Договору виконавши умови п. 2.1.1.5.4 Договору. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір с обов`язковим для виконання сторонами. Відповідач на підставі п. 2.1.1.5.5 Договору зобов`язався погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором, Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті http://privatbank.im/terms/pages/70/. з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Договору. У разі виникнення прострочених зобов`язань відповідно до п. 2.1.1.12.6.1 Договору, Клієнт cплачує Банку пеню, яка розраховується згідно «Тарифів Банку» на час порушення зобов`язання та може змінюватись у відповідності до п. 1.1.3.2.3 Договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України та п. 2.1.1.7.6 Договору при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку судовий штраф в розмірі 500 грн. в еквіваленті 500 грн. за кредитними картками, відкритим у валюті 1180) + 5% від суми позову. Відповідно до п. 2.1.1.3.3 Договору Відповідач доручив Банку списувати з картрахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами Банку при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов`язань згідно п.п. 2.1.1.3.5, 2.1.1.12.9 Договору, Боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в Банку зокрема з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов`язань, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами Клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання). Відповідно до п.п.2.1.1.4.2, 2.1.1.12.11. Договору, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором Відповідач станом на 23.01.2018 року має заборгованість - 117000,00 грн., яка складається з наступного: 12813,23 грн. - заборгованість за кредитом; 104186,77 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до п. 1.1.7.12 Договору, Договір діє на протязі 12 місяців з моменту його підписання. Якщо на протязі цього строку жодна з сторін не проінформує другу сторону про розірвання даного договору, він автоматично лонгується на той же строк. Пунктом 1.1.7.42 Договору сторони визнали, що дія договору закінчується в момент закриття останнього рахунку/депозиту Клієнта, відкритого в рамках Договору або підпадаючого під дію Договору, а також при закінченні використання послуг Банка, передбачених договором. За наявної у Клієнта в момент закриття останнього рахунку Клієнта непогашеної заборгованості перед Банком по Договору, в тому числі по овердрафту, а також заборгованості по сплаті комісії перед Банком, дія договору закінчується після повного погашення заборгованості. Відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань не погашає заборгованості за договором, що є порушенням законних прав та інтересів ПАТ КБ «ПриватБанк». Представник позивача, відповідно до ч. 1 ст. 276 ЦПК України, подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідач, про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін, судом повідомлявся належним чином, про що свідчить повідомлення суду від 15.02.2019 року за вих. № 3284. 10.01.2019 відповідач звернуся до суду із заявою про розгляд справи в порядку загального позовного провадження, однак ухвалою суду від14.01.2019 року зазначена заява залишена без задоволення. У зв`язку з чим, на підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. У своєму відзиві на позовну заяву відповідач позов не визнав, та зазначив, що спірні правовідносини з отримання кредиту виникли у 2010 році. У додатках до позову Позивач в односторонньому порядку визначає так званий «старт карткового рахунку» - 27.12.2012 р., припускаючись односторонньої без волевиявлення Відповідача, всупереч п.6. ст.3, п.3. ст. 203, 525, 651 ЦК України зміни умов кредитного договору, на який Позивач посилається. Однак, у будь-якому разі, як убачається із позовних матеріалів, Позивач пропустив без поважних причин трирічний строк позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України, який письмовою угодою сторін відповідно до ч.1. ст. 259 ЦК України не продовжувався. Ст. 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності за основною вимогою вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо), Вимога про сплату відсотків, на думку Відповідача, за даних обставин є додатковою, позаяк перелік таких вимог, наведених у ст. 266 ЦК України, не є вичерпним. Відповідно до ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, застосованої за заявою сторони в спорі, є підставою для відмови в позові. Застосування позовної давності у даному випадку я вважаю обов`язковим, про це заявляю і на цьому наполягаю. Правова позиція із цього приводу викладена в постанові Верховного Суду України від 09.11.2016р. у справі №6-2251цс16. Згідно зі ст.с т. 11, 509 ЦК України зобов`язання виникають, зокрема, з договорів та інших правочинів. Згідно з ч. 1. ст. 626 ЦК України договором є домовленість або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Оскільки договір є одним з видів правочинів, відповідно до ст. 203 ЦК України його зміст не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства, волевиявлення Відповідача як учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір, наявність якого по відношенню до мене бездоказово припускає Позивач, укладається в письмовій формі, в противному разі він є нікчемним, і відповідно до ч.2. ст. 215 ЦК України визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У даному ж випадку у позовній заяві Позивач посилається із на викладене іншою, ніж державна, мовою з порушенням ч.1. ст. 10 Конституції України так зване «Извлечение из Условий и правил предоставления банковских услуг, утвержденных приказом от 06.03.2010р. № СП-2010-56». Тобто йдеться про певний локальний нормативний акт Позивача щодо умови організації надання послуг клієнтам, який за колом осіб на мене не розповсюджується. Взагалі про ймовірне існування цього локального нормативного акту та його зміст я дізнався лише у зв`язку із відкриттям провадження в даній цивільній справі. Як убачається із змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів, я з подібним документом Позивачем ознайомлений не був, мого підпису на цьому документі немає, у «заяві позичальника» від 11.05.2010р., на яку посилається Позивач, прямої вказівки саме на цей документ немає. Посилання Позивача на якийсь його ІНТЕРНЕТ-сайт є неправомірним, тим більш, що Позивач не доводить у позовній заяві, поданій у 2018 році, яка саме редакція подібного документу існувала у 2010 році. Отже, Позивач вдався до несправедливих та нечесних дій щодо мене у розумінні ст. ст. 18 та 19 Закону України «Про захист прав споживачів», а такі дії не можуть кореспондувати мого обов`язку сплатити Позивачу суму грошових коштів, яку він в довільній формі визначає. За таких обставин стверджую, що обов`язкова вимога до письмової форми кредитного договору відповідно до ст. 1055 ЦК України не дотримана, що за даних обставин дає підстави вважати його нікчемним правочином, а посилання Позивача на ст.ст. 207, 634, 638 - 639 ЦК України є необґрунтованим і загальним, вина Відповідача у порушенні зобов`язання відповідно до ст.ст. 610, 614 ЦК України відсутня. Відповідно до ч.3 ст. 12, ч.1. ст. 81 ЦПК України кожна зі сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У порушення цієї умови Позивач не обґрунтував і не довів, із якої саме дати він розпочав нарахування відсотків у сумі 104186,77 грн., за якою нормативно обґрунтованою формулою ця величина визначена, яка ставка відсотків, узгоджена сторонами, застосована. До того ж вважаю, і це не заперечується Позивачем, що визначаючи відсотки за користування кредитом, існування якого є спірним, у сумі 104186,77 грн., що у 8,13 разів перевищує суму цього кредиту (явно більше 50% цієї суми), Позивач припустився одностороннього збільшення розміру відсотків, що відповідно до ст. 1056-1 ЦК України не допускається, а умова договору щодо права Позивача змінювати є нікчемною. Як зазначено в Постанові Верховного Суду від 06.03.2018р. справа № 487/7824/15-ц відповідно до Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) дія цього Закону поширюється і на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем за договором про надання споживчого кредиту), що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Згідно зі статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Відповідно до пункту п`ятого частини третьої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. У зв`язку із чим просить відмовити позивачу у задоволені позову, застосувавши позовну давність при вирішенні спору. Представник позивача Гаренко Н.В. у своїй відповіді на відзив зазначила, що відповідачем не надано належних доказів на неукладення кредитного договору. Крім того, Закон України «Про захист прав споживачів» не поширюється на спірні правовідносини, оскільки споживчий кредит - це грошові кошти які надаються кредитодавцем споживачеві на придбання продукції, однак в даному випадку грошові кошти надавалися у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Також зазначила, що підписавши Анкету- заяву відповідач підтвердив, що він був ознайомлений з умовами кредитування та погодився з ними, що засвідчив власним підписом. Так, випискою з карткового рахунку чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Також із виписки по рахунку вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що він знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором. Просить позовну заяву позивача задовольнити в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При цьому згідно роз`яснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 2 постанови від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 3 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 10 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Цивільного кодексу України, в частині, що стосуються питання виконання зобов`язань за кредитним договором. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Матеріалами справи підтверджено, що 11.05.2010 відповідач підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг з АТ КБ «ПриватБанк», згідно якої отримав кредитну картку «Універсальна», відповідно до тарифів якої, останньому надано кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом. 11.12.2013 року [PERSON] було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну картку «Gold» та відкрито картковий рахунок, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 13 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,6 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитом, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Проте як було встановлено судом, відповідачем умови договору не виконувались. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.privatbank.ua; www.client-bank. privatbank.ua або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком). Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ «Приватбанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а наразі діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року

Outcome: approved