Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в Млинівський районний суд Рівненської області з позовною заявою до Бокіймівської сільської ради Млинівського району Рівненської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, в якій просив визнати за ним право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилось після смерті [PERSON] , а саме - на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 3,33 гектара, що знаходяться на території колишньої Вовницької сільської ради Млинівського району Рівненської області (на даний час Бокіймівської ОТГ) згідно державного акта на право власності на землю серії I- РВ № 039461, виданого на ім`я [PERSON] , посилаючись на неможливість одержання свідоцтва про право на спадщину, в нотаріальному порядку. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що [INFO] у с.Вовничі Млинівського району Рівненської області померла [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на земельні ділянки загальною площею 3,33 гектари, що знаходяться на території Бокіймівкої сільської ради Млинівського району Рівненської області. [PERSON] не була заміжня, своїх дітей не мала, на момент смерті проживала разом із своїм племінником [PERSON] і вони разом були зареєстровані в с.Вовничі Млинівського району Рівненської області. [PERSON] одруженим ніколи не був, своїх дітей також не мав і зробив заповітне розпорядження на випадок своєї смерті на ім`я позивача - [PERSON] . Після смерті [PERSON] позивач звернувся в нотаріальну контору, з метою оформлення спадщини на земельні ділянки в розмірі 3,33 гектара. Однак, нотаріусом було відмовлено, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на земельні ділянки загальною площею 3,33 га, що належали [PERSON] , а тому позивач змушений звернутися в суд. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Драган В.П., позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача - Бокіймівської сільської ради Млинівського району Рівненської області в судове засіданні не з`явився, до початку підготовчого судового засідання, через канцелярію суду від відповідача надійшло письмове повідомлення, в якому зазначено, що виконавчий комітет Бокіймівської сільської ради позовні вимоги визнає у повному обсязі і просить суд розглянути справу без участі їх представника. (а.с. 29) Відповідно до ч. 3 ст. 200, ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав, суд ухвалює під час судового засідання рішення про задоволення позову. Оскільки, відповідач позов визнає і визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.529 ЦК УРСР 1963р. при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. За ст.530 ЦК УРСР 1963р. при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Відповідно до ст.531ЦК УРСР 1963р. до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства. Пунктами 1,2,4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Визнано такими, що втратили чинність з 1 січня 2004 року: Цивільний кодекс Української РСР від 18 липня 1963 року, із змінами, внесеними до нього; Закон Української РСР "Про затвердження Цивільного кодексу Української РСР" ; статті 2-7, 12, 13, 16 Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 9 грудня 1963 року "Про порядок введення в дію Цивільного і Цивільного процесуального кодексів Української РСР" . Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Як роз`яснено у п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У рішенні Конституційного Суду україни від 03.06.1999р. №5рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») склад сім`ї складають інші особи, що постійно мешкають з ними та ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з відповідною особою у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки та інші). Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є ведення з суб`єктом права на пільги, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Питання про визнання членом сім`ї інших осіб (крім подружжя, дітей, батьків) вирішуються відповідними органами і організаціями, а у спірних випадках - судами загальної юрисдикції, які з`ясовують характер відносин з відповідною особою при розгляді кожної конкретної справи. Копією державного акта на право власності на землю виданого [PERSON] серії [NUMBER] підтверджується, що у її власності перебувала земельна ділянка площею 3,33 га.( а.с.16) Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] в с. Вовничі Млинівського району Рівненської області померла [PERSON] . (а.а.11) На момент смерті [PERSON] була зареєстрована і проживала в с.Вовничі Млинівського району Рівненської області разом із рідним племінником [PERSON] , що підтверджується довідкою виданою виконкомом Вовницької сільської ради Млинівського району Рівненської області від 30 травня 2016 року. (а.с.12) Ступінь родинних зв"язків між померлою [PERSON] та [PERSON] , як рідними тіткою і племінник підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.13-15) Проте, як видно з наведних вище норм ЦК УРСР, [PERSON] не відносився до спадкоємців за законом чи заповітом після смерті [PERSON] . Таким чином, спадщина яка була відкрита після смерті [PERSON] не була прийнята ніким із спадкоємців, які закликалися б до спадкоємства за заповітом чи за законом згідно правил ЦК УРСР та залишалась відкритою до набрання чинності Цивільним Кодексом України ( Закон № 435-ІV від 16.01.2003 року). З набранням чинності ЦК України [PERSON] , як такий, що постійно проживав на момент смерті з померлою [PERSON] і, при цьому, будучи живим на час набрання чинності новим ЦК України, є таким, що відноситься до п"ятої черги спадкоємців за законом на спадщину, що залишилась відкритою після смерті [PERSON] згідно положень ст.1265 ЦК України. Такі висновки суду узгоджуються з правовою позицією та висновками, які виклав Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11 квітня 2018 року справі № 643/1216/15-ц та у постанові від 20 червня 2018 року по справі № 752/10477/15-ц., а також Рівненського апеляційного суду у цивільній справі 566/1079/17 з аналогічних правовідносин. Так, згідно з пунктами 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України положення зазначеного Кодексу застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. В основі спадкування за законом знаходиться принципі черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як "одержання права на спадкування наступною чергою" (частина друга статті 1258 ЦК України) та "зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом". "Одержання права на спадкування наступною чергою" (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини. На "зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом" в межах певної черги впливають такі юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої - п`ятої черги. Аналіз статті 1266 ЦК України свідчить, що спадкуванням за правом представлення - це такий порядок набуття права на спадкування за законом при якому спадкоємці п`ятої черги включаються до складу першої, другої чи третьої черги замість спадкоємця внаслідок того, що він помер до відкриття спадщини. По своїй суті спадкування за правом представлення - це специфічний порядок набуття права на спадкування за законом, і він не є окремою підставою або видом спадкування. У такому разі суб`єктами спадкування за правом представлення будуть певні спадкоємців за законом. Спадкування за правом представлення надає можливість спадкоємцям п`ятої черги за законом переміститися у вищу чергу (першу, другу або третю чергу). Тлумачення абзацу 2 частини першої статті 1265 ЦК України дозволяє зробити висновок, що ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Ступінь є свого роду одиницею вимірювання споріднення поміж родичами за походженням. Він надає можливість встановити "відстань" між спорідненими особами (родичами за походженням). Причому така "відстань" може характеризувати як більш близьке споріднення, так і віддалене. Як наслідок чим далі біологічно особи знаходяться одна від одної, тим більший порядковий ступінь споріднення їх пов`язує. Відповідно до частини першої статті 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. Встановлені судом обставини дають право стверджувати, що [PERSON] як племінник [PERSON] має п`ятий ступінь споріднення із спадкодавцем і належать до п`ятої черги спадкоємців, після її смерті за законом. Таким чином, з огляду на встановлені в ході розгляду справи обставини, суд прийшов до висновку що відповідно до вимог вищевказаної статті та пунктів 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, [PERSON] вчинив всі необхідні дії для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , так- як проживав на момент смерті зі спадкодавцем і, крім цього, фактично вступив у володіння спадковим майном та не заявив про відмову від спадщини. За таких обставин, суд вважає доведеним, що [PERSON] набув право на спадщину після смерті [PERSON] , а саме на спадкове майно, що складається із земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею - 3,3 гектара на території колишньої Вовницької сільської ради Млинівського району Рівненської області. Як вбачається з матеріалів справи, заповітом від 17 липня 2006 року підтверджується той факт, що [PERSON] , на випадок своєї смерті, усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому належатиме на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON] .(а.с.6) [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 27 жовтня 2009 року № [NUMBER]. (ас.с.7) З матеріалів справи видно, що позивач прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON] за правилами ст..ст.1268, 1269 ЦК України. Проте, на земельні ділянки загальною площею 3,33 га, що залишились після смерті [PERSON] , спадкоємцем якої був її племінник [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, він, позивач, не одержав свідоцтва про право на спадщину за заповітом з незалежних від нього причин, зокрема у зв`язку тим, що спадкодавець [PERSON] не оформив своїх спадкових прав на вищевказане майно. На підставі наведеного, суд прийшов до висновку, що позивач на законних підставах набув право власності на спадкове майно за заповітом після смерті [PERSON] , а саме на земельні ділянки, площею 3,33 га, що залишилося після смерті [PERSON] і знаходиться на території території колишньої Вовницької сільської ради Млинівського району Рівненської області (на даний час Бокіймівської ОТГ), однак це йогоправо є невизнаним, а тому підлягає захисту. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 16, 328, 1216, 1225, 1233, 1268,1269 ЦК України, ст. 81 Земельного Кодексу України,

Outcome: approved