Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісячно, але не пізніш, ніж до досягнення ним 23-річного віку, починаючи з дати пред'явлення позову. Позивач посилається на те, що даний час він є повнолітнім. Проживає разом з матір'ю у гуртожитку, навчається на 3 курсі денного відділення у Державному вищому навчальному закладі «Запорізький будівельний коледж». Навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Його мати не в смозі забезпечити його належним харчуванням, одягом, лікуванням, сплатити інші життєво важливі витрати на існування студента. Його батько - відповідач [PERSON] працює та одержує дохід у зв"язку з чим, має змогу утримувати його на період навчання. Вважає що 3000 гривень буде достатньо для продовження його навчання та ця сума не обтяжлива для батька. Позивач просить стягнути з відповідача на його тримання на період навчання аліменти у розмірі 3000 гривень, щомісячно, починаючи з дати подання позову та закінчення навчання або до досягнення ним 34 річного віку, в залежності від обставини яка настане раніше В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить їх задовольнити. В судовому засіданні відповідач та представник його представник позовні вимоги визнали частково, не заперечують проти стягнення аліментів у розмірі 1000 гривень що місячно і до закінчення навчання. В іншій частині просять відмовити у зв"язку з необґрунтованістю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв"язку з наступним Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 14 грудня 1999 року, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінської районної адміністрації м.Запоріжжя батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] навчається в державному вищому навчальному закладі «Запорізький будівельний коледж» на ІІІ курсі денного відділення на бюджетній формі навчання, що підтверджується довідкою №355 від 17.11.2017 року. Термін закінчення навчального закладу 30 червня 2019 року. Судом встановлено, що на даний час [PERSON] знаходиться на утриманні матері [PERSON] та проживає разом з нею. Статтею 199 СК України передбачено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Статтею ст. 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов"язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов"язків щодо дитини. Виходячи з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв"язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Під час розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги в зв"язку з навчанням, оскільки навчається на денній формі навчання в державному навчальному закладі. Згідно статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. На підставі ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. У роз'ясненнях, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 „Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" та ст. 182 СК України зазначено, що при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердійгрошовій сумі і виплачується щомісячно. На утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей, недієздатних осіб не має, стягнення за виконавчими документами не здійснюється. Він є працездатним, дієздатним, фізичних та психічних вад не має. Таким чином, обставин, які б унеможливлювали стягнення аліментів з відповідача на період навчання повнолітнього сина, по справі не встановлено. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 Сімейного кодексу України. Суд вважає, що оскільки відповідач є особою працездатного віку, доказів неможливості надавати матеріальну допомогу суду надано не було, на його утриманні інших осіб не перебуває, а також що відповідно до ст.141 СК України мати, батько маютьрівні права та обов'язки щодо дитини суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на його утримання у розмірі 1 000 гривень щомісячно, починаючи з 23.11.2017 року на період навчання, але не більше ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. В іншій частині позовних вимог слід відмовити у зв'язку з необґрунтованістю. Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно задоволеним позовнимвимогам в розмірі 563,84 грн.

Outcome: partial