Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

Представник позивача Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») - Сафір Ф.О. звернувся до Згурівського районного суду Київської області з позовною заявою, в якій зазначає, що 11.12.2013 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримав в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач погодився, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає Кредитний договір, що підтверджується його підписом у анкеті-заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг. При укладенні договору сторони керувались положеннями ч. 1 ст. 634 ЦК України про договір приєднання. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 "Правил користування платіжною картокою". Одночасно пунктом 1.13.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід"ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки може змінюватись Банком за умови інформування позичальника визначеним чином. На підставі пункту 2.1.1.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено право Банку на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, а також умов обслуговування рахунків. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил позичальник зобов"язується погашати заборгованість за Кредитом, процентам за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором. Згідно з п. 2.1.1.7.6 Умов та правил у разі невиконання зобов'язань за договором, при порушенні строків платежів по кожному з грошових зобов'язань з повернення кредиту більш ніж на 30 днів, позичальник зобов"язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Пунктом 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий період. Позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання виконав повністю та надав відповідачу кредит на визначених умовах. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитом належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 20.06.2017 року становить 13871,92 грн. та складається з наступного: 499,01 грн. - заборгованість за кредитом, 10807,04 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1429,11 - заборгованість за пенею та комісією, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 636,76 грн. - штраф (процентна складова). Враховуючи вищевикладене, представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Сафір Ф.О. просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість згідно кредитного договору № б/н від 11.12.2013 року у розмірі 13871,92 грн. та судовий збір в розмірі 1600,00 грн. В судове засідання позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свого представника не направив, про час і місце розгляду справи позивач повідомлений належним чином. Представник позивача Сафір Ф.О. направив до суду заяву, в якій просив справу розглядати у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти задоволення позову заперечував. Свої заперечення обґрунтовував тим, що відповідач [PERSON] дійсно отримав в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредит в розмірі 500 гривень. Проте умови кредитного договору сторонами визначені не були. З Тарифами, Правилами та Умовами відповідача ніхто не ознайомлював, підпис позивача, який би підтверджував факт його ознайомлення із зазначеними документами відсутній. Через відсутність підпису відповідача на вказаних документах неможливо встановити, чи саме з цими Умовами та правилами відповідача було ознайомлено при оформленні заяви про видачу кредитної картки. За даних обставин, зазначені Правила надання банківських послуг та Умови кредитування не є частиною укладеного між сторонами кредитного договору. В анкеті-заяві відсутня вказівка щодо того яка саме картка була оформлена відповідачу. Крім того, відповідач був мобілізований, проте відсотки та пеня в період знаходження позивача в АТО нараховувались. Представник відповідача підтвердив факт надходження на карту позивача двох платежів 24.05.2016 року та 13.07.2016 року, проте зазначив, що ці кошти були помилково зараховані саме на кредитну карту позивача та Банк без згоди відповідача здійснив списання цих коштів в рахунок погашення кредитної заборгованості. Крім того, просив застосувати строки позовної давності, оскільки кредитний договір був укладений 11.12.2013 року. Погашення кредитку частковими платежами мало здійснюватись відповідачем до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості. Відповідач кошти на погашення заборгованості не вносив, а тому перебіг строку звернення до суду почався з часу непогашення першого платежу. До суду позивач звернувся лише в липні 2017 року, тобто за межами трирічного строку позовної давності Суд визнав можливим розглядати справу за даної явки учасників справи. Дослідженими письмовими доказами у справі встановлено, що 11.12.2013 року між позивачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит в сумі 500 гривень, що встановлено з копії анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с.6). На Витязі з Тарифів обслуговування кредитної картки «Універсальна» відсутній підпис відповідача про ознайомлення (а.с.7). До позовної заяви позивачем додано Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, який теж не містить підпису відповідача про ознайомлення (а.с.8-31). Відповідачем [PERSON] в рахунок погашення кредитної заборгованості було здійснено платежі: 24.05.2016 року в сумі 1011,50 гривень та 13.07.2016 року - 685,78 гривень (розрахунок заборгованості - а.с.4-5). Позивачем надано до суду власний розрахунок заборгованості за кредитом (а.с.4-5). Суд не знаходить підстав задоволення клопотання представника відповідача для застосування строків позовної давності до вимоги про стягнення заборгованості. Положеннями ст.256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. До вказаних правовідносин підлягає до застосування загальний строк позовної давності тривалістю у три роки. Кредитний договір укладений 11.12.2013 року. До закінчення строку позовної давності відповідачем було здійснено дії, що свідчить про визнання ним свого боргу, а саме внесення коштів 24.05.2016 року на картковий кредитний рахунок, що мало наслідком переривання строку позовної давності. Після переривання перебіг позовної давності розпочався заново. Згідно ч.ч. 1,3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. За даних обставин суд вважає, що позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права в межах строків позовної давності. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити повністю, виходячи з наступного. Відповідно до п. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Положеннями ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). 11.12.2013 року відповідачем [PERSON] в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» була підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. В анкеті-заяві відповідач лише виявив бажання оформити на своє ім'я кредитний ліміт за платіжною карткою кредиткою та погодився, що ця заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Крім того, в заяві відповідача не визначено яку банківську послугу йому надано або яку він обрав. Умови та Правила надання банківських послуг, надані позивачем як складова частина кредитного договору, не містять підпису відповідача. Також позивачем на надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови та Правила є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву позичальника. Крім того, не можна однозначно стверджувати, що відповідач взяв на себе зобов'язання із сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобовязання з повернення кредиту. Всі ці обставини не дають підстав вважати, що позичальнику при оформленні анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 11.12.2013 року були надані для ознайомлення в письмовому виді саме ті Тарифи та Умови і Правила надання банківських послуг і саме в тій редакції, які надав позивач в обґрунтування своїх позовних вимог, що саме вони мались на увазі сторонами при оформленні кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не доведено виникнення у відповідача зобовязань за кредитним договором на умовах, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги. Саме така правова позиція викладена в постановах Верховного суду України від 14 грудня 2014 року у справі №6-2462цс16 та від 22 березня 2017 року у справі № 6-2320цс16. Факт укладення кредитного договору стороною відповідача не оспорюється та приймається судом. Стороною відповідача визнається зняття відповідачем кредитних коштів з карткового рахунку, а отже тіло кредиту не оспорюється. Крім того, відповідач [PERSON] періодично погашав заборгованість за кредитним договором, що свідчить про визнання ним факту отримання кредитних коштів. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором встановлено, що станом на 24.05.2016 року тіло кредиту становило 499,01 гривень. Погашення кредиту мало місце, зокрема платежами: 24.05.2016 року - 1011,50 гривень та 13.07.2016 року - 685,78 гривень, що разом становить 1697,28 гривень. Оскільки в анкеті-заяві відсутні дані про таку істотну умову кредитного договору як розмір процентної ставки, то відсотки за кредитом мають визначатись відповідно до положення ч. 1 ст. 1048 ЦК України в розмірі облікової ставки Національного банку України. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Загалом в рахунок погашення кредиту відповідач мав повернути позивачу тіло кредиту в розмірі 499,01 гривень. Відповідач мав сплати проценти за кредитом, які визначаються за наступною формулою. Відсотки за користування кредитом = сума боргу х (облікову ставку НБУ у поточному періоді : 100% : 365 х на кількість днів користування кредитними коштами). Облікова ставка НБУ за період з : -12.12.2013 року по 14.04.2014 року складала 6,50, кількість днів користування кредитом за вказаний період -124, -15.04.2014 року по 16.07.2014 року складала 9,50, кількість днів користування кредитом за вказаний період -93, -17.07.2014 року по 12.11.2014 року складала 12,50, кількість днів користування кредитом за вказаний період - 119, -13.11.2014 року по 05.02.2015 року складала 14, кількість днів користування кредитом за вказаний період -85, -06.02.2015 року по 03.03.2015 року складала 19,50, кількість днів користування кредитом за вказаний період - 26, -04.03.2015 року по 27.08.2015 року складала 30, кількість днів користування кредитом за вказаний період - 177, -28.08.2015 року по 24.09.2015 року складала 27, кількість днів користування кредитом за вказаний період - 28, -25.09.2015 року по 21.04.2016 року складала 22, кількість днів користування кредитом за вказаний період - 210, -22.04.2016 року по 26.05.2016 року складала 19, кількість днів користування кредитом за вказаний період - 31 (до 24.05.2016 року), -22.04.2016 року по 26.05. 2016 року складала 19, кількість днів користування кредитом за вказаний період - 2 (після 24.05.2016 року), -27.05.2016 року по 23.06.2016 року складала 18, кількість днів користування кредитом за вказаний період - 30, -24.06.2016 року по 28.07.2016 року складала 16,50, кількість днів користування кредитом за вказаний період - 19. Загалом до 24.05.2016 року, виходячи з тіла кредиту 499,01 гривень, відсотки становили 218,56 гривень. Отже,станом на 24.05.2016 року відповідачем заборгованість за кредитом погашена повністю. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивача пені та штрафних санкцій відсутні. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за кредитним договором № б/н від 11.12.2013 року в сумі 13871,92 гривень відмовити. Оскільки в задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості судом відмовлено, то судовий збір на користь позивача стягненню не підлягає.

Outcome: dismissed