Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить розірвати із відповідачем [PERSON] шлюб, зареєстрований 26 листопада 2011 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 651, та стягнути із нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1059 грн., але не менше ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, на утримання однієї неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , який народився у спільному із відповідачем шлюбі. Також просить визначити місце проживання неповнолітньої дитини за місцем її реєстрації та проживання у [ADDRESS] . Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що вона спільно із [PERSON] не проживає, не веде спільного господарства, вони мають різні погляди на сімейні відносини, а тому вважає, що сім"я існує формально, зберегти яку неможливо. Крім того, вказала, що протягом строку, наданого судом для примирення, вона із відповідачем не примирилась. Також зазначила, що відповідач у повному обсязі не виконує свого обов`язку утримувати неповнолітню дитину. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримали із мотивів, викладених у позові та заяві про уточнення позовних вимог від 16 вересня 2019 року. Просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, пояснивши суду, що заперечує щодо розірвання шлюбу із [PERSON] Зазначив, що підстави, на які посилається позивач для розірвання шлюбу є надуманими та нічим необґрунтованими. Він бажає зберегти сім`ю. Незважаючи на те, що із позивачем не примирився, продовжує і надалі висловлювати до неї почуття поваги та любові. Щодо стягнення з нього в користь позивача аліментів на утримання неповнолітньої дитини вказав, що він належним чином виконує свої обов`язки, пов`язані із утриманням та вихованням неповнолітнього сина, однак не заперечує щодо стягнення з нього в користь позивача аліментів у мінімальному розмірі, встановленому законом, тобто не більше ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, відповідач зазначив, що заперечує щодо визначення місця проживання його неповнолітньої дитини за місцем проживання його матері у [ADDRESS] , оскільки будинок за вказаною адресою належить двом його співвласникам, у ньому зареєстровано ще троє осіб, та один із співвласників будинку [PERSON] має шкідливі звички, що може негативно впливати на виховання його малолітнього сина. Представник третьої особи органу опіки та піклування Теребовлянської районної державної адміністрації Тернопільської області Ходинецька Н.М. складений вказаним органом висновок про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , підтримала, при вирішенні спору щодо визначення місця проживання дитини покладається на думку суду. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, встановив наступні факти. 26 листопада 2011 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 651. Від спільного подружнього життя сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач, відповідач та їх малолітня дитина взяті на облік внутрішньо переміщених осіб. Так, позивач та малолітня дитина [PERSON] зареєстровані та фактично проживають у [ADDRESS] . Відповідач зареєстрований у [ADDRESS] , однак фактично проживає у м.Тернополі. Неповнолітня дитина є здоровою, навчається у 1-му класі Теребовлянської опорної загальноосвітньої шкоди І-ІІІ ступнів № 1. Відповідач у судовому засіданні вказав, що він протягом 2019 року створив три веб-сайти, в даний час тимчасово не працює, у пошуках роботи із використанням комп`ютерних технологій. Його доходи є непостійними та мінливими. Стан його здоров`я задовільний, хворіє захворюванням хребта та потребує заміщення дефектів ротової порожнини іпмлантами з подальшим протезуванням. Інших дітей, за винятком [PERSON] , у відповідача немає. Із висновку органу опіки та піклування Теребовлянської районної державної адміністрації про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , від 24 жовтня 2019 року № 02-1559/02-18 випливає, що місце проживання малолітнього [PERSON] разом із матір`ю в [ADDRESS] відповідає правам та інтересам дитини, оскільки за вказаною адресою дитина забезпечена нормальними житловими умовами, стан задоволення потреб дитини задовільний, мати здатна задовольнити потреби дитини, усвідомлює проблеми і готова до співпраці. Суд не приймає до уваги твердження відповідача про наявність шкідливих звичків у співвласника житлового будинку [PERSON] (куріння, застосування фізичного насильства до своєї колишньої дружини), оскільки вони не підтверджені достатніми доказами. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Частиною другою ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Із змісту ст.7 Закону України "Про Державний бюджет на 2019 рік" випливає, що прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років до 18 складає 2118 грн. Визначений вказаним Законом прожитковий мінімум дитині повинні забезпечити обоє батьків у рівних частинах. Під час розгляду справи судом сторонам надавався строк для примирення, однак вони не примирились. Таким чином, з"ясувавши фактичні взаємини подружжя, встановивши, що сторони не проживають спільним сімейним життям, сім"я існує формально, зберегти яку неможливо та недоцільно, протягом строку, наданого судом для примирення, сторони не примирились, а тому суд вважає, що збереження позивачем та відповідачем шлюбу суперечить його інтересам і вказує на наявність підстав для його розірвання. Також при вирішенні позовних вимог про стягнення аліментів суд бере до уваги те, що відповідач має нерегулярний дохід, бере участь у матеріальному забезпеченні дитини та часткове визнання ним позову, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, присудивши відповідачу [PERSON] сплачувати щомісячно на користь позивача [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1059 грн., але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Беручи до уваги висновок органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітньої дитини, ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини та інші обставини, суд з урахуванням інтересів дитини вважає за доцільне визначити місце проживання дитини за місцем реєстрації і проживання його матері [PERSON] у [ADDRESS] . Судові витрати, які складаються із сплати позивачем судового збору у розмірі 768.40 грн. у зв`язку із зверненням до суду із позовом про розірвання шлюбу, стягнути в її користь із відповідача [PERSON] . Також суд вважає, що з урахуванням майнового стану відповідача, який в даний час не працює, є внутрішньо переміщеною особою, не має постійного житла, на підставі ч.2 ст.8 Закону України «Про судовий збір», ст.136 ЦПК України його слід звільнити від сплати судового збору в користь держави у розмірі 768.40 грн. із вимоги майнового характеру (стягнення аліментів).

Outcome: approved