Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Перший заступник керівника Лубенської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі фінансового управління Хорольської районної державної адміністрації звернулася до суду з позовом, де просить стягнути з відповідача на користь фінансового управління Хорольської районної державної адміністрації 2732,36 грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину [PERSON], мотивуючи тим, що 07.08.2015 року, близько 19 години 15 хвилини [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння за місцем свого проживання за адресою с. Андріївка Хорольського району Полтавської області, вчинив сварку з співмешканкою [PERSON], [INFO], та бабусею [PERSON], [INFO], в ході якої у нього виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння [PERSON] тяжких тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, [PERSON] умисно наніс [PERSON] тяжкі тілесні ушкодження. 10.08.2015 року [PERSON] було госпіталізовано до Хорольської центральної районної лікарні, де вона померла [INFO]. Згідно висновку експерта № 97 від 07.09.2015 року смерть [PERSON] наступила від травматичного внутрішньо-мозкового крововиливу з проривом в бокові шлуночки, який явився результатом тупої травми голови. Вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 10.11.2015 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, вирок вступив в законну силу. Згідно довідки-розрахунку Хорольської центральної районної лікарні № 135 від 09.02.2016 року на лікування потерпілої [PERSON] в період з 10.08.2015 року по [INFO] витрачено 2732,36 грн., які прокурор прохає стягнути з відповідача. В судовому засіданні прокурор Мілевська Т.С. заявлений позов підтримала, просила суд задовольнити його у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, оскільки відбуває покарання в Полтавській ВК № 64, пояснень щодо визнання чи невизнаня позову на адресу суду не направив. Відповідач [PERSON] належним чином був повідомлений про час і місце слухання справи, що підтверджується поштовими повідомленнями, а тому відповідно до ст. 74 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином. Представник третьої особи з боку позивача, Хорольської центральної районної лікарні в судове засідання не з'явився, звернувшись до суду із письмовою заявою, в якій просив розглянути справу у його відсутність. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наданих у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 07.08.2015 року, близько 19 години 15 хвилини [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп"яніння за місцем свого проживання за адресою с. Андріївка Хорольського району Полтавської області, вчинив сварку з співмешканкою [PERSON], [INFO], та бабусею [PERSON], [INFO], в ході якої у нього виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння [PERSON] тяжких тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, [PERSON] умисно наніс [PERSON] тяжкі тілесні ушкодження. 10.08.2015 року [PERSON] було госпіталізовано до Хорольської центральної районної лікарні, де вона померла [INFO]. Згідно висновку експерта № 97 від 07.09.2015 року смерть [PERSON] наступила від травматичного внутрішньо-мозкового крововиливу з проривом в бокові шлуночки, який явився результатом тупої травми голови. Вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 10.11.2015 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, вирок вступив в законну силу. Згідно довідки-розрахунку Хорольської центральної районної лікарні № 135 від 09.02.2016 року на лікування потерпілої [PERSON] в період з 10.08.2015 року по [INFO] витрачено 2732,36 грн. Відповідно до п.3 ППВСУ "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат" № 11 від 07.07.1995 року питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров"я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим Постановою КМУ 545 від 16.07.1993 року. Зокрема, порядком передбачено, що сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визнається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved