Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

09 липня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, згідно якого просив суд ухвалити рішення про визнання односторонніх дій відповідача по невчасному поверненню депозитного вкладу в доларах США та зниження відсотків по вкладу відповідно до договору такими, що не відповідають вимогам закону; зобов'язати відповідача протягом місяця після набрання чинності рішення суду повністю виплатити залишок по депозиту в сумі 3959 доларів США та проценти на суму вкладу з розрахунку 11 % річних плюс 3 % річних з 26.05.2014 року до дня фактичної кінцевої виплати, моральні збитки в сумі 22000 гривень, неодержані доходи ( упущену вигоду ) в розмірі різниці доходів при відсотковій ставці 13 % з урахуванням щомісячного поповнення депозиту сумою доходу і доходів від 11 % річних з 26.05.2014 року до дня фактичної кінцевої виплати та матеріальні збитки в сумі 2007 гривень плюс 2 % від усієї суми, яка підлягає поверненню: залишку по депозиту, відсотків по депозиту, моральні та матеріальні збитки. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 21 травня 2013 року між ним та ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» укладено депозитний договір № 64/в/17/196430 строком на один рік. Сума вкладу складає 10435 доларів США. 26 травня 2014 року позивач звернувся в Житомирське відділення №1 для отримання всієї суми вкладу та процентів, як передбачено п. 2 вищезазначеного договору. Однак йому було відмовлено в поверненні депозиту через відсутність доларів в касі банку і рішення правління банку повертати доларові вклади тільки при наявності іноземної валюти в касі і не більше ніж у еквіваленті 3000 грн. 28.05.2014 року та 13.06.2014 року він письмово звертався із заявою до керівника банку про повне повернення грошового вкладу, але відповіді були формальними відписками. Тому позивач вважає , що одностороння відмова відповідача від добросовісного виконання своїх обовязків є порушенням вимог законодавства. Також позивач зазначає, що з 27.05.2014 року по 19.08.2014 року банк частково повертав йому депозитний вклад по 50, 100, 150, 200, 250 доларів США в день при наявності валюти в касі відділення банку. Після 19.08.2014 року повернення коштів припинилося і на даний час банк не повернув залишок вкладу в сумі 3959 доларів США. Після 26.05.2014 року банк в односторонньому порядку припинив нарахування 11% річних та почав нараховувати 0,03 % річних. Взяті на себе зобов»язання банк не виконує,тому він звертається до суду за захистом своїх інтересів. Відмова банку своєчасно повернути йому депозитний внеслк, зневажливе відношення до нього у вигляді формальних відписок на його звернення до керівництва банку, спричинило йому великі моральні страждання. Відповідач також спричинив йому матеріальні збитки, які полягають у вартості його поїздок до м. Київ та м. Житомир для отримання частин депозитного вкладу, ці витрати складають 2007 гривень, які він просить стягнути з відповідача. Позивач також просить стягнути з відповідача неодержані ним доходи ( упущену вигоду ) , оскільки на момент закінчення терміну дії депозитного договору з банком «Фінансова ініціатива» декілька інших банків пропонували йому більш вигідні умови депозитного вкладу, зокрема АТ «Імекс Банк» - 13 % річних із щомісячною виплатою відсотків та правом поповнення депозиту на протязі дії договору. Упущена вигода складає різницю між доходом із розрахунку 13 % з урахуванням щомісячного поповнення вкладу відсотками по вкладу і доходом від 11 % річних в банку «Фінансова ініціатива» з 26.05.2014 року до дня фактичного повернення вкладу. До судового засідання позивач подав заяву про зменшення позовних вимог та просив стягути з відповідача залишок по депозитному вкладу в сумі 135 доларів США та відсотки на суму залишку 336,83 долари США,- 3% річних за ст.625 ЦК України в сумі 128,68 доларів США.Стягнути упущену вигоду в сумі 68,48доларів США, матеріальні збитки на суму 2007 гривень вартість поїздок, 13,38 долларів США і 480 гривень (2% комісії банку) в решті позовні вимоги залишити без змін. В судове засідання позивач [PERSON] не явився, надіслав заяву в якій просив слухати справу без його участі зменшені позовні вимоги підтримує повністю, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача ПАТ КБ "Фінансова ініціатива" в судове засідання не явився, будучи належним чином повідомлений про що свідчить поштове повідомлення. З письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Суд встановив, що 21 травня 2013 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» укладено договір банківського вкладу № 64/в/17/196430 ( вклад " надійні заощадження") строком на один рік. Сума вкладу становила 10250 доларів США, процентна ставка 11 % річних, строк повернення вкладу 26 травня 2014 року (а.с. 7-8). Відповідачем факт укладення договору та його умови не заперечуються. У відповідності до п.п. 3.1.3, 3.1.4. договору банк зобов"язується, в тому числі, повернути вклад в порядку, передбаченому договором , а саме: в дату повернення , зазначену в п. 2 цьогодоговору , тобто 26 травня 2014 року, шляхом перерахування на власний поточний ( з використання платіжної картки) рахунок вкладника , відкритий у банку на підставі письмової заяви вкладника, підтвердивши повернення вкладу та нарахованих процентів видачею належним чином оформленої квитанції банку та / або виписки з депозитного рахунку. Згідно п. 3.4.3 договору вкладник має право отримати суму вкладу та нараховані проценти за останній розрахунковий період в дату повернення , зазначену у п. 2 цього договору , тобто 26 травня 2014 року . У п. 4.3 договору вказано, якщо дата повернення вкладу , тобто 26 травня 2014 року та / або виплати процентів припадає на неробочий чи вихідний, чи святковий день, що визначений таким у відповідності до чинного законодавства України повернення вкладу та/ або виплата процентів здійснюється у перший банківський день після неробочого та/або вихідного та/або святкового дня. Відносини , що виникли між сторонами , регулюються ст.ст. 526, 610, 629, 633, 1058 1061ЦК України , Законом України «Про банки і банківську діяльність» . Правилом ч. 1 ст. 1058, ч. 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу ( депозиту) одна сторона ( банк), що прийняла від другої сторони ( вкладника) або для неї грошову суму ( вклад) , що надійшла , зобов"язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов"язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника , крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення , які встановлені договором. Згідно ст.. 2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» вклад ( депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі , у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідач умови договору та вимоги закону порушив, так як не повернув вчасно всю суму вкладу, строк повернення якого настав 26 травня 2014 року, на письмові звернення позивача 28 травня 2014 року, 13 червня 2014 року ( а.с. 12, 13) відповідач обмежився відписками ( а.с. 15,16,17). Тому такі дії банку не відповідають вимогам закону і суд враховуючи вимогу позивача, беручи за основу розрахунок позивача щодо залишку депозиту та відсотків (а.с.40-41),. стягує залишок по невиплаченому депозитному вкладу згідно договору банківського вкладу №64-в/17/196430 від 21.05.2013 року в сумі 135 доларів США та відсотки на суму залишку в розмірі 336,83 долари США. Відмовляючи в позові в частині стягненя 3% річних нарахованих відповідно вимог ч.2 ст.625 ЦК України, суд виходив із слідуючого. Відповідно до ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, то сума, що підлягає оплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Інфляція це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (п. 2 Методологічних положень щодо організації статистичних спостережень за змінами цін (тарифів) на спожиті товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, що затверджені наказом Державного комітету статистики України від 14 листопада 2006 року №519). Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періодів порівнянні з базовим. Згідно із ч. 2 ст.625ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки індекс інфляції (індекс споживчих цін) це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні, то норми ч. 2 ст.625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням установленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення виконання грошового зобовязання, яке визначене договором у гривні, а не в іноземній валюті. Відмовляючи у стягненні упущеної вигоди, суд виходив із слідуючих підстав. Відповідно до ст.22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання. В матеріалах справи відсутні докази, які б логічно та послідовно доводили б, той факт, що в будь-якому разі, якщо б відповідач не вчинив порушення цивільних прав позивача то останній отримав би прибуток і більш ні що йому не змогло в цьому завадити. Суд відмовляє в задоволенні стягнення моральної шкоди в сумі 2200 гривень, виходячи з наступного. Згідно Закону України « Про захист прав споживачів», допускає стягнення моральної шкоди при даному виді правовідносин. Враховуючи те, що позивач на підтвердження розміру моральної шкоди не зазначив доказів та з чого він виходив при її визначенні, суд відмовляє в цій частині в задоволенні позову. Стягнення матеріальних збитків за поїздки позивача є безпідставними, оскільки їх відшкодування не передбачено Договором від 21.05.2013 року, який укладав позивач та відповідач.

Outcome: partial