Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про зобов"язання відповідачки не чинити перешкод в користуванні житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] шляхом виселення та зняття з державної реєстрації. Позовні вимоги мотивує тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Крім неї за вказаною адресою також зареєстрована відповідачка, яка продала їй вказану квартиру, та повинна була знятись з реєстрації, та віддати їй ключі від вхідних дверей. Відповідачка в зазначеній квартирі не з"являється, ключі не надає, привела квартиру до стану, у якому проживати просто не можливо. Її також бентежить той факт, що не проживаючи у власному будинку, у неї з"явились борги за несплату комунальних послуг. У зв"язку з неможливістю проживати у власній оселі, вона змушена винаймати інше житло, внаслідок чого у неї утворилась кредитна заборгованість. На її усні вимоги по телефону щодо зняття реєстрації відповідач не реагує. Отримавши кошти за продану квартиру, відповідачка купила собі інше жило. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про день розгляду справи повідомлена належним чином через оголошення в засобах масової інформації. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З"ясувавши обставини справи, на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. В зв"язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Судом встановлено, що відповідно до копії договору купівлі-продажу від 30.12.2014 р. позивачка купила у відповідачки квартиру [ADDRESS](а.с.11). Згідно з витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, власником вищезазначеної квартири значиться позивач (а.с.12). Відповідно до копії будинкової книги відповідач зареєстрований та постійно проживає у квартирі, яка на праві власності належить позивачу(а.с.14-16). Позивачка зверталась до Бердичівського МВ УМВС України у Житомирській області з приводу небажання відповідача впускати її до належної їй квартири, їй було запропоновано звернутись до суду(а.с. 18, 19). Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 383 цього ж Кодексу власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Перераховані вище норми цивільного законодавства дають підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з того, що даний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, то положення ст.7 Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Враховуючи, що позивачка є власницею спірної квартири, проживання та реєстрація відповідачки в даній квартирі перешкоджає реалізації права власності та розпорядження нею, то суд вважає, що позов підставний і підлягаючий задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати позивача у розмірі 243,60 грн. підтверджені відповідною квитанцією(а.с.1) і підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачки.

Outcome: approved