Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

Позивач\~ [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до Закарпатського обласного комунального підприємства «Міжнародний аеропорт Ужгород» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Позивач мотивує свої вимоги тим, що [PERSON] у відповідності до договору купівлі-продажу від 24.12.2009 р. є власником земельної ділянки площею 0,0780 га, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки 2110100000:50:002:0072). У відповідності до звіту про експертну грошову оцінку від 22.03.2017 р. вартість вищевказаної земельної ділянки становить 225 тис. 15 (двісті двадцять п`ять тисяч п`ятнадцять) грн. Позивач зазначає, що службовими особами Закарпатського обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Ужгород", здійснено самовільне зайняття вищевказаної земельної ділянки, яке знайшло своє відображення в проведенні будівельних робіт щодо огородження парканом вищевказаної земельної ділянки та фізичному недопущенні її до власної землі. Без будь-яких правових підстав службові особи Закарпатського обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Ужгород" використовують належні їй землі, при цьому відмовляються зносити паркан та повернути самовільно захоплену власність. Позивач вважає, такі дії відповідача протиправними та такими, що порушують ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 78 ЗК України, інші норми, вважаючи, що всупереч наведеним нормам, відповідач захопив її майно, чим позбавив її можливості реалізувати свої права як власника, в тому числі використовувати, розпоряджатись тощо своєю земельною ділянкою. Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд. Окрім \~ того\~позивач посилається\~на те,\~що внаслідок\~протиправних дій\~Закарпатського обласного\~комунального підприємства\~"Міжнародний\~аеропорт Ужгород",\~які знайшли\~ \~своє відображення\~ у\~тривалому ,\~бзпідставному,\~незаконному \~недопущенні \~її,\~як \~ власника\~ до\~користування \~земельною ділянкою\~,\~\~їй завдано\~\~також\~ моральну шкоду, яка завдана неправомірними діями внаслідок яких їй спричинено душевні страждання та приниження її честі та гідності. Завдану шкоду позивач оцінює в сумі 20 000,00 грн. З посиланням на викладене, позивач просить суд позовні вимоги задовольнити та ухвалити рішення, яким : зобов`язати Закарпатське обласне комунальне підприємство "Міжнародний аеропорт Ужгород" усунути перешкоди в користуванні [PERSON] власною земельною ділянкою площею 0.0780 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки 2110100000:50:002:0072) шляхом негайного демонтажу відповідачем самовільно збудованого паркану, який обмежує доступ на належну, [PERSON] , вищевказану земельну ділянку; зобов`язати Закарпатське обласне комунальне підприємство "Міжнародний аеропорт Ужгород" не чинити [PERSON] , будь-яких інших перешкод (наприклад (але не виключно) - чи то фізичне недопущення до її власної земельної ділянки, інше перешкоджання у користуванні та володінні вищевказаною земельною ділянкою, в тому числі побудова нового паркану на її землі, тощо) у володінні та користуванні: земельною ділянкою площею 0,0780 га, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки 2110100000:50:002:0072) та стягнути з Закарпатського обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Ужгород" компенсацію за заподіяну [PERSON] моральну (немайнову) шкоду в розмірі 20\~000 грн., стягнути понесені судові витрати. Позивач та її представник в судове засідання не зявились, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача\~надав суду\~письмовий відзив\~на позовну\~заяву \~відповідно до\~якого зазначає,\~що земельна ділянка, площею 0,0780 та, що розташована за адресою: [ADDRESS] , позиція 87 (згідно з рішенням Ужгородської міської ради № 946 від 18.12.2008 року), яка перебуває у приватній власності Позивача, знаходиться у контрольованій зоні аеропорту. Проте, Ужгородська міська рада, при прийнятті рішення № 946 від 18.12.2008 року, не погоджувала\~свої дії ні з відповідачем, ні з власником аеропорту - Закарпатською обласною радою, ні з уповноваженим органом цивільної авіації - Державіаслужбою, та передала\~у приватну\~власність окремим громадянам\~під забудову\~земельні ділянки\~комунальної власності, які розташовані\~у контрольованій\~зоні аеропорту\~та на\~приаеродромній території. Крім того, рішення Ужгородської міської ради № 946 від 18.12.2008 року також суперечить ч.1 ст. 75 ПК України, в якій зазначено, що аеродроми та аеродромні об`єкти (злітно-посадкові смуги, руліжні доріжки, перони, інші елементи аеродромів), що забезпечують безпеку польотів та перебувають у державній чи комунальній власності, не підлягають відчуженню, продажу, приватизації, обміну, передачі в заставу. Вказує на те, що усі контрольовані зони, що охороняються повинні бути захищені від прилеглих неконтрольованих зон за допомогою огорожі . Окрім того, вказує на те, що позивач не надав суду жодного доказу , який би підтверджував той факт, що огорожа відповідача знаходиться на земельній ділянці позивача та встановлена таким чином, що обмежує доступ до землі позивача. Із змісту позовної заяви неможливо зясувати де саме таке перешкоджання має місце, яка довжина залізної огорожі при цьому перешкоджає та в яких місцях та розмірах, на яких ділянках місцевості. Що стосується\~ вимог\~ \~ про\~стягнення моральної\~шкоди зазначає,\~що Позивач не надав суду жодного доказу у підтвердження того факту, у чому саме полягає спричинена йому моральна шкода, який причинний зв`язок між діями Відповідача та наслідками, які на думку Позивача, настали. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, зокрема зазначив, що наявність перешкод у користуванні земельною ділянкою може бути доведеною тільки висновком експертизи, відсутні належні та допустимі докази, які б доводили наявність перешкоди у користуванні земельною ділянкою позивачем. Позивач не\~надав суду\~жодного доказу\~,\~який би\~підтверджував \~той факт,\~що огорожа\~ відповідача\~знаходиться \~на земельній\~ділянці \~позивача \~та \~встановлена таким\~чином,\~ що\~обмежує \~ доступ\~до \~землі позивача. Просив суд відмовити у задоволенні позову. Просив суд не розглядати клопотання представника відповідача подане до суду 23.11.2018 року про залучення третіх осіб на стороні відповідача та клопотання про витребування доказів. 12.04.2018 року представником позивача, через канцелярію суду подано заяву про долучення документальних доказів. 16.04.2018 року представником позивача, подано до суду заяву про призначення судової земельно-технічної експертизи. 06.06.2018 року представником відповідача через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву. 06.07.2018 року представником позивача, через канцелярію суду подано відповідь на відзив. 06.09.2018 року представником позивача, через канцелярію суду подано клопотання про долучення до матеріалів цивільної справи копії документів. 04.10.2018 року представником відповідача подано до суду заяву про відкладення розгляду справи. 22.11.2018 року представником відповідача подано до суду клопотання про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. 23.11.2018 року представником відповідача подано до суду клопотання про залучення третіх осіб на стороні відповідача. 23.11.2018 року представником відповідача подано до суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи. 23.11.2018 року представником відповідача подано до суду клопотання про витребування доказів. 23.11.2018 року представником відповідача подано до суду клопотання про відкладення судового засідання 28.11.2018 року представником позивача, через канцелярію суду подано заяву про призначення судової земельно-технічної експертизи. 16.01.2019 року представником відповідача подано до суду клопотання про долучення доказів до матеріалів справи. 18.01.2019 року представником відповідача подано до суду клопотання про відкладення судового засідання 25.01.2019 року представником позивача, через канцелярію суду подано заяву про долучення доказів до матеріалів справи. 18.02.2019 року позивачем подано до суду заперечення на клопотання про долучення доказів. 24.10.2019 року представником позивача подано до суду заяву про витребування доказів по справі та розгляд справи без участі позивача . 01.06.2020 року представником позивача подано до суду заяву про надання матеріалів справи на ознайомлення. 27.10.2020 року до суду надійшло клопотання експерта. 30.11.2020 року представником відповідача подано до суду клопотання про ознайомлення з матеріалами справи. 07.12.2020 року представником позивача подано до суду клопотання про відкладення судового засідання 26.02.2021 року представником позивача подано до суду клопотання про проведення судового засідання без його участі. В ході розгляду справи проведені наступні процесуальні дії: \~ \~ \~ \~ Ухвалою\~Ужгородського\~міськрайонного\~суду\~від\~20 жовтня 2017\~року\~ відкрито\~ провадження\~ в\~справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою\~Ужгородського\~міськрайонного\~суду\~від\~28 листопада 2018\~року\~постановлено провести розгляд справи в режимі відеоконференції. Ухвалою\~Ужгородського\~міськрайонного\~суду\~від\~25 січня 2019\~року\~постановлено провести розгляд справи в режимі відеоконференції. Ухвалою\~Ужгородського\~міськрайонного\~суду\~від\~24 жовтня 2019\~року призначено по справі земельно-технічну експертизу. Ухвалою\~Ужгородського\~міськрайонного\~суду\~від\~30 листопада 2020\~року провадження по справі поновлено. Ухвалою\~Ужгородського\~міськрайонного\~суду\~від\~21 грудня 2020\~року\~ клопотання судового експерта про надання доказів задоволено. Ухвалою\~Ужгородського\~міськрайонного\~суду\~від\~27 січня 2021\~року\~поновлено провадження по справі. Заслухавши вступне слово представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, суд дійшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За\~правилами\~ч.1\~ст.13\~ЦПК\~України\~суд\~розглядає\~ справи\~не\~інакше\~як\~за\~зверненням \~особи,\~ поданими\~відповідно\~до\~цього\~Кодексу,\~в\~межах\~ заявлених\~ нею\~вимог\~і\~на\~підставі\~ доказів,\~ поданих\~ учасниками\~ справи\~або\~витребуваних\~ судом\~у\~передбачених\~ цим\~ Кодексом\~ випадках.\~ Відповідно\~до\~ч.1\~ст.\~81\~ЦПК\~України\~кожна\~сторона\~повинна\~довести\~ті\~обставини,\~на\~які\~ вона\~ посилається\~як\~на\~підставу\~своїх\~вимог\~або\~ заперечень,\~крім\~випадків,\~ встановлених\~ цим\~Кодексом.\~ Частиною 5.\~даної статті\~передбачено,\~що\~ докази\~подаються\~сторонами\~та\~іншими\~ учасниками\~справи\~,\~ а\~ч.6\~ що\~ доказування\~не\~може\~ґрунтуватися\~на\~припущеннях.\~ Згідно\~з\~ч.7\~ст.\~81\~ЦПК\~України\~суд\~не\~може\~збирати\~докази,\~що\~стосуються\~предмета\~спору,\~з\~власноїініціативи,\~крім\~витребування\~доказів\~судом \~у\~випадку,\~коли\~він\~має\~сумніви \~у\~добросовісному\~ здійсненні\~ учасниками\~справи\~їхніх\~процесуальних\~прав\~ або\~виконанні\~обов`язків\~ щодо\~ доказів, а\~ також\~інших\~випадків,\~передбачених\~цим\~Кодексом. Доказами\~є\~будь-які\~дані,\~на\~підставі\~яких\~суд\~встановлює\~ наявність\~або \~відсутність\~ обставин\~ (фактів),\~що\~обґрунтовують\~ вимоги\~і\~заперечення\~учасників\~справи,\~та\~інших \~обставин,\~ які\~ мають\~ значення\~ для\~вирішення\~справи\~(ч.\~1\~ст.\~76\~ЦПК\~України). Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини й основних свобод, ратифікованої Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожний при вирішенні питання про його цивільні права і обов`язки має право на відкритий і справедливий судовий розгляд незалежним і безстороннім судом. В\~силу\~положень\~ст.ст.\~15,\~16\~Цивільного\~кодексу\~України\~кожна\~особа\~має\~право\~на\~захист\~ свого\~цивільного\~права\~у\~разі\~його\~порушення,\~невизнання\~або\~оспорювання.\~Кожна\~особа\~має\~право\~на\~захист\~свого\~інтересу,\~який\~не\~суперечить\~загальним\~засадам\~цивільного\~законодавства.\~ Кожна\~ особа\~ має\~ право\~звернутися\~до\~суду\~за\~захистом\~свого\~особистого\~немайнового\~або\~майнового\~права\~ та\~інтересу. Предметом\~спору\~є\~усунення перешкод у користуванні належною позивачу земельною ділянкою , шляхом демонтажу відповідачем самовільно збудованого паркану та відшкодування завданої відповідачем моральної шкоди. Як встановлено судом,\~позивач \~ [PERSON] \~у відповідності\~до договору\~купівлі-продажу\~від 24.12.2009\~р. є\~власником земельної ділянки, площею 0,0780 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки 2110100000:50:002:0072). Відповідно до вимог ч.1 ст.317\~ЦК\~України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно вимог ч.1 ст.319\~ЦК\~України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321\~ЦК\~України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391\~ЦК\~України визначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом,який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до частини другої\~статті 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Цивільним процесуальним кодексом України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2\~ст.78 ЦПК України). За положеннями\~статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.\~\~\~\~\~\~\~\~ \~Статтею 102 ЦПК України\~визначено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Висновок експерта викладається у письмовій формі і приєднується до справи. У висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. У висновку експерта має бути зазначено, що він попереджений (обізнаний) про відповідальність за завідомо неправдивий висновок, а у випадку призначення експертизи судом - також про відповідальність за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Якщо експерт під час підготовки висновку встановить обставини, що мають значення для справи, з приводу яких йому не були поставлені питання, він має право включити до висновку свої міркування про ці обставини Як зазначає позивач службовими особами Закарпатського обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Ужгород", здійснено самовільне зайняття належної позивачу земельної ділянки, яке знайшло своє відображення в проведенні будівельних робіт щодо огородження парканом вищевказаної земельної ділянки та фізичному недопущенні позивача до власної землі. Без будь-яких правових підстав службові особи Закарпатського обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Ужгород" використовують належні їй землі, при цьому відмовляються зносити паркан та повернути самовільно захоплену власність. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 24.10.2019 року за клопотанням представника позивача було призначено земельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні запитання зокрема: -чи відповідає фактичне розташування земельної ділянки [PERSON] у [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки 2110100000:50:002:0072 технічній документації? -чи має місце порушення меж земельної ділянки [PERSON] зі сторони Закарпатського обласного комунального- підприємства "Міжнародний аеропорт Ужгород" відповідно до правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки та вимог нормативно-правових актів у [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки 2110100000:50:002:0072)? -чи знаходиться огорожа (паркан) Закарпатського обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Ужгород" на земельній ділянці [PERSON] , яка знаходиться за адресою [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки 2110100000:50:002:0072) та чи встановлена таким чином, що обмежує доступ до землі позивача? -чи перешкоджає паркан (огорожа), встановлений Закарпатським обласним комунальним підприємством "Міжнародний аеропорт Ужгород" вільному доступу та користуванню [PERSON] своєю земельною ділянкою, площею 0,0780 га. яка знаходиться за адресою [ADDRESS] (кадастровий номер земельної ділянки 2110100000:50:002:0072)? -Чи відповідає фактичне землекористування Закарпатським обласним комунальним підприємством "Міжнародний аеропорт Ужгород" сусідніми з поз. 87 в [ADDRESS] (земля [PERSON] ) земельними ділянками правовстановлювальним документам, документації із землеустрою на земельні ділянки та нормативно-правовим актам? -Чи на законних підстав використовує Закарпатське обласне комунальне підприємство "Міжнародний аеропорт Ужгород" вищевказані землі, які розташовані безпосередньо по сусідству із землею [PERSON] .? Оплату за проведення експертизи покладено на сторону позивача. 15.01.2021 року матеріали цивільної справи надані експерту та ухвала суду від 24.10.2019 року були повернуті до Ужгородського міськрайонного суду без виконання , оскільки станом на 14.01.2021 року рахунок вартості проведення експертизи не було сплачено, а відтак ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 24.10.2019 року про призначення земельно-технічної експертизи залишено без виконання. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2\~ст. 102 ЦПК України\~висновок експерта - докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. З огляду на те, призначена судом експертиза не була проведена експертом у зв`язку із несплатою позивачем рахунку вартості експертизи та наслідки нездійснення процесуальних дій було роз`яснено та зрозуміло сторонам, а відтак судом вирішено справу на підставі наявних у справі доказів. Позивач звертаючись з позовом до суду про захист своїх порушених прав зазначила у позовній заяві, що службовими особами Закарпатського обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Ужгород", здійснено самовільне зайняття належної позивачу земельної ділянки, яке знайшло своє відображення в проведенні будівельних робіт щодо огородження парканом вищевказаної земельної ділянки та фізичному недопущенні позивача до власної землі. Без будь-яких правових підстав службові особи Закарпатського обласного комунального підприємства "Міжнародний аеропорт Ужгород" використовують належні їй землі, при цьому відмовляються зносити паркан та повернути самовільно захоплену власність, внаслідок чого були допущені істотні порушення її прав. Разом з тим позивач доказів, які б підтверджували той факт, що огорожа відповідача знаходиться на земельній ділянці позивача та встановлена таким чином, що обмежує доступ до землі позивача не надав. Відсутні докази на підтвердження того, що перешкоджання має місце, яка довжина огорожі при цьому перешкоджає та в яких місцях та розмірах, на яких ділянках місцевості, а відтак доказів того, що позивачу чиняться перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою суду не надано. Зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку , що позивач в ході судового розгляду справи належними та допустимими доказами не довела наявність перешкод у користуванні нею належною їй земельною ділянкою. При цьому, судом встановлено, що в порушення вимог статей\~12,\~81,\~83 ЦПК України\~позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не надали суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність встановленого відповідачем паркану на земельній ділянці, яка належить позивачу , щодо якої вона просить усунути перешкоди, і таких під час розгляду справи судом не встановлено. Відповідно до вимог ч.6\~ст.81 ЦПК України\~доказування не може грунтуватися на припущеннях. Згідно\~зі\~ст.\~4\~ЦПК\~України\~кожна\~особа\~має\~право\~в\~порядку,\~встановленому\~цим\~Кодексом,\~звернутися\~до\~суду\~за\~захистом\~своїх\~порушених,\~невизнаних\~або\~оспорюваних\~прав,\~свобод\~чи\~законних\~інтересів. Статтею\~5\~ЦПК\~України\~регламентовано,\~що\~здійснюючи\~правосуддя,\~суд\~захищає\~права,\~свободи \~та\~ інтереси\~фізичних\~осіб,\~права\~та\~інтереси\~юридичних\~ осіб,\~державні\~та\~суспільні\~інтереси\~ у\~спосіб,\~ визначений\~ законом\~або\~договором.\~ У\~випадку,\~ якщо\~закон\~або\~договір\~не\~визначають\~ ефективного\~ способу \~захисту\~порушеного,\~невизнаного\~або\~оспореного\~права,\~свободи\~чи\~інтересу\~особи,\~ яка\~ звернулася\~ до суду,\~суд\~відповідно\~до\~викладеної\~в\~позові\~вимоги\~такої\~ особи\~може\~ визначити\~ у\~своєму\~ рішенні\~такий\~спосіб\~ захисту,\~ який\~не\~суперечить\~закону. Порушення\~права\~має\~бути\~реальним,\~стосуватися\~(зачіпати)\~зазвичай\~індивідуально\~ виражені\~\~ права\~ чи\~інтереси\~особи,\~яка \~стверджує\~про\~їх\~порушення.\~Права\~ та\~інтереси,\~які\~не\~є\~ індивідуально\~ вираженими, \~ не\~підлягають\~судовому\~захисту.\~ З`ясувавши\~повно\~всебічно\~та\~об`єктивно\~обставини\~справи,\~оцінивши\~надані\~сторонами\~докази\~в\~\~їх\~ сукупності,\~суд\~вважає,\~що\~позивач\~в\~порушення\~\~приписів \~ЦПК України\~не\~надав\~суду\~ належних\~\~та\~допустимих\~доказів\~на\~підтвердження\~ того, що перешкоджання має місце, яка довжина огорожі при цьому перешкоджає та в яких місцях та розмірах, на яких ділянках місцевості. Реалізація \~принципу змагальності\~в цивільному\~процесі ,\~свобода в\~наданні доказів\~ і\~ доведення\~ перед\~судом \~ їх\~переконливості \~є \~конституційною гарантією\~ (\~ ст.\~129\~ Конституції\~ України\~)\~, що передбачено і ч.1 ст. 12 ЦПК України. Таким\~чином,\~у\~ суду\~ немає\~підстав\~ стверджувати,\~що\~ діями відповідача порушено інтереси, права \~позивача\~, та як наслідок завдано моральної шкоди, а відтак суд приходить до висновку ,\~ що\~в\~задоволенні\~позовних\~ вимог\~ необхідно\~відмовити\~за\~безпідставністю та недоведеністю. Щодо вимоги позивача про відшкодування завданої неправомірними діями відповідача моральної шкоди, суд також приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, з огляду на наступне. Згідно з ч. 1\~ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За правилом ч. 1\~ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При цьому, суд зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з`ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, зокрема така правова позиція відображена у п.5\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Оскільки вимоги про відшкодування моральної шкоди є похідними від встановлення порушеного права, а судом не встановлено порушення права, то вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають. Відповідно\~до\~ст.\~89\~ЦПК\~України,\~суд\~ оцінює\~докази\~ за\~своїм\~внутрішнім\~ переконанням,\~ що\~ ґрунтується\~на\~всебічному,\~повному,\~об`єктивному\~ та\~безпосередньому\~ дослідженні\~ наявних\~ у\~ справі\~ доказів.\~Жоден\~доказ\~ не\~має\~ для\~суду\~наперед\~встановленого\~ значення.\~ Суд\~ оцінює\~ належність,\~ допустимість,\~ достовірність\~кожного\~доказу\~окремо,\~ а\~також\~достатність\~ і\~ взаємний\~ зв`язок\~ доказів\~ в\~їх\~сукупності. З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи\~з\~принципу\~процесуального\~рівноправ`я\~сторін,\~та\~враховуючи\~обов`язок\~кожної\~сторони\~довести\~ті\~обставини,\~на\~які\~вона\~посилається,виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи\~ належність,\~ допустимість,\~достовірність\~та \~достатність\~кожного\~доказу\~окремо,\~а також\~достатність\~і\~ взаємний\~зв`язок\~в\~їх\~сукупності\~за\~своїм\~ внутрішнім\~переконанням,\~що\~ ґрунтується\~на\~всебічному,\~повно-му,\~об`єктивному\~та\~безпосередньому\~дослідженню\~ наявних\~у\~ справі\~доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними\~ та необгрунтованими,\~ оскільки позивач не довів перед судом ті обставини, на які посилався як на підставу своїх вимог, а відтак відсутні\~ правові підстави\~ для задоволення позовних вимог з мотивів викладених вище. Відповідно\~до\~п.\~2\~ч.\~2\~ст.\~141\~ЦПК\~України,\~у\~разі\~відмови\~в\~позові,\~судові\~витрати\~покладаються\~на\~позивача.\~

Outcome: dismissed