Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-04 00:00:00

Позивач АТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовом\~ до [PERSON] про стягнення заборгованості. Мотивують позов тим, що між позивачем і відповідачем укладено договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань за вказаним договором у останнього утворилася заборгованість перед позивачем, розрахунок якої додано до позову. Враховуючи зазначене та посилаючись на приписи діючого законодавства, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 19121,54 гривні та судові витрати. З урахуванням положень ст. 274 ЦПК України при відкритті провадження вирішено провести розгляд даної справи в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Пояснив, що оскільки відповідач використовував додаткові послуги кредитної картки - "Оплата частинами" та "Миттєва розстрочка", які передбачені п. 2.1.1.14 та п. 1.1.1.110 Умов та Правил надання банківських послуг, у нього виникло перевищення встановленого кредитного ліміту, тобто несанкціонований овердрафт. Додав, що відповідач купляв товари з розстрочкою платежів 11 разів. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подав, жодних заяв чи клопотань не надіслав. Виходячи з приписів ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд ухвалив слухати справу за відсутності відповідача та провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, приходить до таких висновків. 29\~листопада 2013\~року між\~ПАТ КБ\~"Приватбанк",\~правонаступником якого\~є АТ\~КБ "Приватбанк"\~та [PERSON] \~було укладено\~договір про\~надання банківських\~послуг шляхом\~підписання відповідачем\~заяви(а.с.23). У своєму\~позові Банк\~зазначає,\~що підписана\~відповідачем заява\~разом з\~«Умовами та\~Правилами надання\~банківських послуг»,\~«Тарифами» складає\~договір надання\~банківських послуг,\~за яким\~відповідач отримав\~кредит у\~вигляді встановленого\~ліміту на\~картковий рахунок\~(а.с.24-59). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами становить між ним та банком договір надання банківських послуг. Він ознайомився і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які йому надано в письмовому вигляді, підтвердив факт отримання інформації про умови кредитування в Приватбанку (а.с. 23). За умовами\~договору [PERSON] \~отримав грошові\~кошти у\~розмірі 5400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У подальшому розмір кредитного ліміту змінювався, що підтверджується Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку (а.с. 22). Для користування кредитним картковим рахунком Відповідач отримав кредитну картку, яка кілька разів перевидавалась (а.с. 21). При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Таким чином встановлено, що сторони дійсно уклали Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить умови договору банківського рахунку (ст. 1066 ЦК України) та кредитного договору (ст. 1054 ЦК України). Вказаний договір укладено в письмовій формі, тобто з додержанням вимог закону. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а кредитний договір відповідно до\~ ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). АТ КБ "ПРИВАТБАНК" свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись коштами на банківській картці на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, що підтверджується випискою по рахунку (а.с. 68-97) та розрахунком заборгованості (а.с. 8-20). Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору. В порушення\~норм\~закону\~та умов\~договору\~відповідач,\~будучи\~ознайомленим\~з умовами\~кредитування,\~зобов`язання\~за\~вказаним\~договором належним\~чином\~не\~виконав та\~згідно\~з розрахунком\~заборгованості\~(а.с.\~8-20) станом на 12 жовтня 2020 року має заборгованість у розмірі 19121,54 грн., яка складається з наступного: - 19121,54 грн. - заборгованість за тілом кредита: в т.ч.: 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредита; - 19121,54 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, якими передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином не виконав умов договору, внаслідок чого наявна заборгованість, на стягнення якої позивач має право. Згідно з п.1.1.1.71 Умов простроченим кредитом є кредитні кошти, які були надані клієнту та не були повернуті Банку у термін, передбачений договором. Оскільки фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «Приватбанку» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а також враховуючи, що факт отримання кредиту та його розмір відповідачем не спростовано, суд вважає, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом виконання боржником зобов`язання з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. На підставі викладеного суд доходить висновку, що вимоги банку про стягнення заборгованості в сумі 19121,54 грн., розмір якої підтверджено розрахунком банку та банківською випискою по картковому рахунку і не спростований відповідачем, підлягають до задоволення. Згідно з ст. 141 ЦПК України підлягають відшкодуванню понесені та документально підтверджені вимоги позивача про стягнення судових витрат в розмірі 2270,00 грн. На підставі\~викладеного вище,\~

Outcome: approved