Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

В листопаді 2014 року Національна академія внутрішніх справ (далі - НАВС) звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі в сумі 29500 грн. На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що наказом №655 від 21.07.2007 р. ректора Київського національного університету внутрішніх справ (далі - КНУВС), який в подальшому був реорганізований в НАВС, [PERSON] зараховано на перший курс вказаного навчального закладу за спеціальністю "Правознавство" з 1 вересня 2007 року. 3 грудня 2007 року між КНУВС, УМВС України в Хмельницькій області та [PERSON] був укладений договір №ХМ-118 про підготовку фахівця, відповідно до якого відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов'язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчального закладу, відшкодувати витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі. З 1 вересня 2007 року по 17 червня 2011 року [PERSON] у період навчання перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом, із наданням відповідних комунальних послуг. Сума витрат, пов'язаних з утриманням [PERSON] у навчальному закладі, становить 29500 грн. Після здобуття вищої освіти, відповідно до умов договору, відповідач був направлений для подальшого проходження служби до УМВС України в Хмельницькій області. Згідно поданого рапорту, наказом начальника УМВС України в Хмельницькій області від 30.06.2012 р. №156о/с, [PERSON] звільнено з органів внутрішніх справ за власним бажанням. Враховуючи те, що відповідач не виконав договірні зобов'язання щодо відпрацювання не менше трьох років в органах внутрішніх справ після закінчення навчання, позивач просить стягнути з [PERSON] витрати, пов'язані з утриманням останнього у навчальному закладі. Представник позивача, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, в письмовому поясненні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. [PERSON] позовні вимоги визнав частково, в сумі 13872 грн., вказавши, що позивачем безпідставно враховано в суму витрат, пов'язаних з утриманням його у навчальному закладі, вартість речового майна, яке було придбане за його кошти, а також позивачем завищені витрати на теплопостачання та електроенергію. Також відповідач вважає, що оскільки він відпрацював в органах внутрішніх справ один рік, то сума витрат повинна бути зменшена пропорційно відпрацьованого ним часу в органах внутрішніх справ. Суд, заслухавши відповідача, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, а також підтверджується матеріалами справи, що наказом №655 від 21.07.2007 р. ректора Київського національного університету внутрішніх справ [PERSON] зараховано на навчання на перший курс вказаного навчального закладу за спеціальністю "Правознавство" з 1 вересня 2007 року (а.с. 11). 3 грудня 2007 року між КНУВС, УМВС України в Хмельницькій області та [PERSON] був укладений договір №ХМ-118 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ (а.с.8). Відповідно до п. 2.3.6. вказаного договору [PERSON] зобов'язався у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами, передбаченими пунктом 3 цього договору, відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Пунктом 3.2. даного договору передбачено, що відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання є підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку. Згідно з п. 4.1. договору відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Наказом ректора Національної академії внутрішніх справ №464 від 17.06.2011 р. [PERSON] присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю "Правознавство", як випускнику Навчально-наукового інституту підготовки слідчих і криміналістів, видано диплом спеціаліста, експертно-криміналістична спеціалізація (а.с. 12). Наказом начальника УМВС України в Хмельницькій області №156 о,с від 30.06.2012 р. лейтенанта міліції [PERSON] звільнено з органів внутрішніх справ у запас за власним бажанням згідно пп. "ж" п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114, з 1 липня 2012 року (а.с. 13). Таким чином [PERSON] прослужив в органах внутрішніх справ менше трьох років. Зазначені обставини визнані відповідачем та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами. Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 даного Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно до ч. 2 ст. 52 Закону України від 23 травня 1991 року "Про освіту" (в редакції на час виникнення спірних відносин), випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. В силу ч. 2 ст. 56 цього ж Закону випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником. Як передбачено п.п. 6, 14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 1996 року № 992 (в редакції на час виникнення спірних відносин), згідно з угодою випускник зобов'язаний глибоко оволодіти всіма видами професійної діяльності, передбаченими відповідною кваліфікаційною характеристикою, та відпрацювати у замовника не менше трьох років, а вищий навчальний заклад забезпечити відповідні якість та рівень підготовки фахівця з вищою освітою. У разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. У відповідності до п.п. 2, 3, 6 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 року № 313 (в редакції на час виникнення спірних відносин), відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Витрати відшкодовуються згідно з договором про підготовку фахівця у навчальному закладі, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням або управлінням МВС та особою. У разі відмови особи добровільно відшкодувати витрати стягнення їх суми здійснюється в судовому порядку. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] здобув освіту у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України за кошти державного бюджету, після чого його було прийнято на службу до органів внутрішніх справ, натомість, відповідач звільнився з органів внутрішніх справ за власним бажанням без поважних причин до закінчення трирічного строку перебування на службі. Відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заперечуючи проти позову, [PERSON] не було надано суду будь-яких доказів на спростування розрахунків фактичних витрат, пов'язаних з його грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв, наданих позивачем. Також, в матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача щодо неналежного забезпечення або невиконання НАВС договору №ХМ - 118 від 03.12.2007 р. про підготовку фахівця. Крім того, суд враховує, що довідка про відшкодування фактичних витрат на підготовку фахівця у НАВС, оформлена у зв'язку із закінченням [PERSON] навчання у НАВС та його випуском, була підписана самим відповідачем, що свідчить про те, що він був ознайомлений про розмір таких витрат і фактично визнав їх (а.с.14). За таких обставин [PERSON] має відшкодувати витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі в сумі 29500 грн (а.с. 19). [PERSON] відмовляється відшкодувати університету витрати на навчання, тому стягнення з нього цієї суми має бути здійснене в судовому порядку. На підставі ст.ст. 526, 610 ЦК України, ст.ст. 52, 56 Закону України "Про вищу освіту",

Outcome: approved