Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до Корольовського ВДВС Житомирського міського управління юстиції, [PERSON] державного казначейства у м. Житомирі, [PERSON], [PERSON], ТОВ "Укрспецторг груп" (далі відповідачі), який обґрунтовувався тим, що 18 жовтня 2013 року Корольовським ВДВС Житомирського МУЮ через ТОВ "Укрспецторг груп" проведено публічні торги з продажу арештованого майна 1/2 частини будинку №23 по 2-му пров. Новогоголівському у м.Житомирі та 1/2 частини земельної ділянки, яка розташована в м.Житомирі, пров. 2-й Новогоголівський, 23, кадастровий №1810136600:06:013:0017. За результатом проведених торгів переможцем визнано [PERSON], яка сплатила 47 600 грн, з яких: 7 092,40 грн перераховано на рахунок ТОВ "Укрспецторг груп" як винагороду за послуги з реалізації майна та 40 507,60 грн на депозитний рахунок Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 12 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 08 липня 2014 року, визнано недійсними прилюдні торги від 18 жовтня 2013 року, протокол №06/0882-13 від 18 жовтня 2013 року про проведення прилюдних торгів та акт про проведені прилюдні торги від 31 жовтня 2013 року з реалізації нерухомого майна 1/2 житлового будинку та 1/2 частини земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м.Житомир, пров. 2-й Новогоголівський, 23. Посилаючись на положення ст. 16, 216, 1166 1173 та 1174 ЦК України позивач просила стягнути з [PERSON] державного казначейства у м. Житомирі, [PERSON], [PERSON] з урахуванням інфляційних збитків та 3 % річних солідарно на свою користь 64 493 грн. 59 коп. та 644 грн. 93 коп. судового збору, та стягнути з ТОВ "Укрспецторг груп" з урахуванням інфляційних збитків та 3 % річних 11 292 грн. 06 коп. та 112 грн. 92 коп. судового збору. Представник позивача у судовому засіданні поданий позов підтримав та просив його задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що сплачені позивачем до Корольовського ВДВС кошти з придбання нерухомого майна на прилюдних торгах були перераховані стягувачу [PERSON] в рахунок погашення боргу боржника [PERSON] за виконавчим документом. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на недоведеність факту заподіяння відповідачами шкоди майнового характеру , наявності їх спільних дій або бездіяльності та факту існування солідарної відповідальність відповідачів в частині сплати стягуваних коштів, у звязку з чим просив у задоволенні позову в частині вимог до [PERSON] та [PERSON] відмовити. Представник відповідача [PERSON] державного казначейства у м. Житомирі у судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, подав заяву про розгляд справи без участі представника (а.с. 81). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, причин своєї неявки не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань до суду не направляв (а.с. 31, 76) Представник відповідача ТОВ "Укрспецторг груп" у судове засідання не зявився, судові повістки, що направлялись рекомендованими повідомленнями за зареєстрованим місцезнаходженням відповідача, підтвердженим відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців були повернуті до суду з відміткою поштового відділення "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 35, 37, 45-47, 58-65, 79-80). Представник третьої особи - Головного територіального управління юстиції у Житомирській області у судовому засіданні проти позову заперечувала та пояснила, що Головне управління не несе обовязку відповідати за зобовязаннями відповідного відділу державної виконавчої служби та вказувала, що для відшкодування завданих збитків необхідно довести у сукупності неправомірність поведінки особи, наявність шкоди, причинний звязок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, а також вину заподіювача шкоди. Прокурор у судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись хибність вимог про спільність дій або бездіяльності відповідачів та недоведеність позивачем причинного-наслідкового звязку між незаконними рішеннями, діями або бездіяльністю державної виконавчої служби та збиткками позивача, отриманими внаслідок визнання прилюдних торгів недійсними, просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 18 жовтня 2013 року ТОВ "Укрспецторг груп" проведені прилюдні торги з реалізації майна, а саме: 1/2 частини будинку №23 по 2-му пров. Новогоголівському у м.Житомирі та 1/2 частини земельної ділянки, яка розташована в м.Житомирі, пров. Новогоголівський, 23, кадастровий №1810136600:06:013:0017. Відповідно до протоколу від 18 жовтня 2013 року № 06/0882-13 проведення аукціону/торгів з реалізації нерухомого майна та акта про проведення прилюдних торгів від 31 жовтня 2013 року, затвердженого начальником Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ, переможцем торгів визнано [PERSON], яка придбала нерухоме майно боржника [PERSON] за 47 600 грн, з яких: 7 092,40 грн внесено переможцем торгів на рахунок ТОВ "Укрспецторг груп" та 40 507,60 грн перераховано на депозитний рахунок Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ (а.с. 8, 9, 10-11, 12). Розпорядженням № 36298638/25, затвердженим начальником Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ від 30 жовтня 2013 року, грошові кошти у розмірі 40 507,60 грн, що надійшли 24 жовтня 2013 року на рахунок Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа №2-3227/12, виданого 8 січня 2013 року Корольовським районним судом м.Житомира про стягнення грошових коштів з [PERSON] відповідно до ст. 45 Закону України «Про виконавче провадження» вказано перерахувати 34765 грн 60 коп. на користь [PERSON] згідно виконавчого листа №2-3227/12, виданого 8 січня 2013 року Корольовським районним судом м.Житомира; 4040 грн. виконавчого збору в ГУДКСУ в Житомирській області згідно з постановою про стягнення з боржника виконавчого збору; 1702 грн. витрат на проведення виконавчих дій на спеціальний рахунок Головного управління юстиції в Житомирській області в ГУДКСУ в Житомирській області згідно зі ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 56). Відповідно до платіжного доручення від 31 жовтня 2013 року № 12687 Корольовським ВДВС Житомирського МУЮ перерахованого кошти у сумі 34 765 грн 60 коп. на рахунок №37313001005244 у ПАТ «[PERSON] [PERSON]» з призначенням платежу: перерахування боргу згідно виконавчого документа №2-3227/12 від 08.10.2013 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] (а.с. 57). Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 12 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 08 липня 2014 року, визнано недійсним протокол №06/0882-13 від 18 жовтня 2013 року про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна: 1/2 житлового будинку та 1/2 частини земельної ділянки, що знаходяться за адресою: м.Житомирі, пров. 2-й Новогоголівський, 23. Визнано недійсним прилюдні торги від 18 жовтня 2013 року акт про проведені прилюдні торги від 31 жовтня 2013 року з реалізації нерухомого майна 1/2 житлового будинку та 1/2 частини земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м.Житомир, пров. 2-й Новогоголівський, 23. Вирішено питання розподілу судових витрат (а.с. 13-18). Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Так, звертаючись до суду з даним позовом про стягнення грошових коштів [PERSON] вказує на завдання їй матеріальної шкоди спільними діями відповідачів та просила стягнути з [PERSON] державного казначейства у м. Житомирі, [PERSON], [PERSON] грошові кошти у солідарному порядку на підставі ст. 16, 216, 1166 1173 та 1174 ЦК України. Відповідно до п. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Натомість доводи позивача про завдання йому спільними діями відповідачів - [PERSON] державного казначейства у м. Житомирі, [PERSON], [PERSON] майнової шкоди та збитків та їх обовязок нести солідарну відповідальність є безпідставними, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження факту завдання такої шкоди, неправомірності дій цих осіб, причинного звязку між ними, а також вини відповідачів представником позивача суду не надано. Відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, тому така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, що встановлені ч. ч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу). Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 24 жовтня 2012 року № 6-116цс12. Відповідно до вимог ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а у разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Суд звертає увагу, що сторонами правочину щодо реалізації нерухомого майна, а саме 1/2 житлового будинку та 1/2 частини земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м.Житомир, пров. 2-й Новогоголівський, 23 на прилюдних торгах 18 жовтня 2013 року, оформленого протокол №06/0882-13 та актом від 31 жовтня 2013 року, є відчужувачі: Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ і ТОВ "Укрспецторг груп", та набувач - [PERSON] З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для застосування положення ст. 216 ЦК України та стягнення з ТОВ "Укрспецторг груп" на користь [PERSON] коштів у сумі 7 092,40 грн, сплачених останньою в рахунок укладення правочину з придбання нерухомого майна з прилюдних торгів 18 жовтня 2013 року, визнаного в подальшому недійсним у судовому порядку. Водночас, оскільки ні [PERSON] державного казначейства у м. Житомирі, ні [PERSON], ні [PERSON], не були сторонами правочину прилюдних торгів, тому правовідносини між ними та [PERSON] не виникли. Встановлено, що грошові кошти, що були перераховані [PERSON] на рахунок Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ, в подальшому були перераховані іншій особі - стягувачу [PERSON] в рахунок погашення боргу [PERSON] згідно примусового виконання виконавчого листа №2-3227/12 від 8 січня 2013 року. Відповідно до розяснень, наданих Пленумом Верховного Суду України у п. 10 постанови від 06 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. Таким чином, враховуючи, що перераховані [PERSON] (набувачем) грошові кошти на придбання нерухомого майна на користь Корольовського ВДВС Житомирського МУЮ (відчужувача майна), в подальшому вибули з його володіння на користь іншої особи, а позивачем спосіб захисту права, передбачений ст. 388 ЦК не заявлявся, а відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає позов лише в межах заявлених позовних вимог, то суд дійшов висновку, що у задоволенні позову до Корольовського ВДВС Житомирського міського управління юстиції, [PERSON] державного казначейства у м. Житомирі, [PERSON], [PERSON] слід відмовити за безпідставністю. Щодо позовних вимог стосовно нарахування інфляційних збитків та 3 % річних на суму сплачених позивачкою коштів при реалізації арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Статтею 625 ЦК регулюються зобовязальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобовязання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч. 5 ст. 11 ЦК, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобовязань. Крім того, з рішення суду зобовязальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в ст. 11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність. Слід також зазначити, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю, а застосування реституції відповідно до статті 216 ЦК України не є договірним чи борговим (грошовим) зобовязанням, а тому положення на ст. 625 ЦК на дані правовідносини не поширюється. Таким чином, суд дійшов висновку про безпідставність вимог про нарахування інфляційних збитків та 3 % річних на суму коштів, що підлягають поверненню позивачу від ТОВ "Укрспецторг груп" внаслідок застосування наслідків недійсності правочину, оскільки ст. 625 ЦК не поширюється на правовідносини, що виникають у даній справі. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, на користь позивача з відповідача підлягають стягненню сплачені та документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 70 грн. 92 коп. (7092,40 грн. х 757,87 грн. / 75 785,65 грн).

Outcome: partial