Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

30 вересня 2014 року до Куйбишевський районний суд Запорізької області надійшла позовна заява ПАТ Комерційний Банк '"ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості. В своїй заяві позивач просить суд винести рішення, в якому стягути з боржника [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 04.09.2008 року в сумі 43 946,47 гривень, а також суму судових витрат. В позові зазначалося, що 04 вересня 2008 року між Приватбанком (далі- Банк) та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір , згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 3643,80 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання не виконала, у зв'язку з чим має заборгованість за кредитом станом на 28 липня 2014 року в сумі 43946,47 гривень, з них: 3276 гривень 20 копійок- заборгованість за кредитом; 124 гривень 38 копійок-заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 981 гривень 97 копійок- заборгованість по комісії за користування кредитом; 36 995 гривень 04 копійки- пеня за несвоєчаснісь виконання зобов"язань за договором, а також штрафи відповідно до п .5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень 00 копійок-штраф (фіксована частина); 2068 гривень 88 копійок-штраф (процентна складова). У зв"язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та стягнути з відповідача понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, причини неявки повідомив, надав письмову заяву, в якій підтримав позовні вимоги по тих підставах , що викладені в позовній заяві, прохав задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, справу розглянути без участі представника. У разі неявки в судове засідання відповідача не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, причини неявки не повідомила, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином , про що свідчать поштові повідомлення. Відповідно до ч.4 ст.169 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд за згодою позивача, розглядає справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення ст. 224 ЦПК України). Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. За відсутності сторін, фіксування судового засідання технічними засобадійснюється, що відповідає положенню ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Статтями 1054 і 1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 04 вересня 2008 року між ПриватБанком та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі у розмірі 3643,80 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік. Згідно стст.526,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Кредитним договором між банком та відповідачем були чітко визначені порядок та строки погашення кредиту та відсотків за користування кредитом. Зокрема, сторони домовились про те, що щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти( щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками , комісією, а також інші витрати згідно умов договору. Свої зобов'язання за Кредитним договором позивач виконав належним чином, зокрема, надав відповідачу кредит. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор -прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до стст.526,1054 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається та позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно розрахунку заборгованість відповідача [PERSON] за кредитом становить на 28 липня 2014 року в сумі 43946,47 гривень, з них: 3276 гривень 20 копійок-заборгованість за кредитом; 124 гривень 38 копійок-заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 981 гривень 97 копійок- заборгованість по комісії за користування кредитом; 36 995 гривень 04 копійки- пеня за несвоєчаснісь виконання зобов"язань за договором, а також штрафи відповідно до п .5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень 00 копійок-штраф (фіксована частина); 2068 гривень 88 копійок-штраф (процентна складова). Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у обов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Відповідно до принципів ділової співпраці ділової співпраці , яка базується на взаємодопомозі сторін та спонуканні кожної сторони у зобов'язанні сприяти іншій у виконанні нею свого обов'язку; розумності , усвідомленності учинення можливих правових наслідків та дотримання певних меж; справедливості як оціночної моральної категорії , коли відносини встановлюються відповідно до мимог права, на кредитора накладається обов'язок вживати необхідних заходів щодо зменшення розміру збитків, завданих йому порушенням зобов'язання , але у всякому разі не сприяти їх збільшенню. Відповідно до ч.2 ст.616 ЦК України, суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Положення статті 616 ЦК передбачають право суду за певних умов зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Норма щодо можливості зменшення розміру неустойки в судовому порядку свідчить, що право судів, трактується як обов"язок зменшувати неустойку в частині, що перевищує можливі збитки у зв"язку з порушенням зобов"язання, як зловживанням правом, що може служити підставою для відхилення позовних вимог у певній частині. Згідно ч.3 ст.13 ЦК України, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Зазначене стосується цивільно-правової відповідальності боржника, а не сплати ним основного грошового боргу за кредитним договором, що суд на підставі вказаної норми закону змінити не може. Що стосується стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в сумі 36 995,04 гривень, суд виходить з наступного. Відповідно до ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог : 1) про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч.1 ст.260 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно кредитного договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 3643,80 гривень зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 14,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04 вересня 2009 року. В зазначений строк відповідач [PERSON] кредит банку не повернула. Тобто установа банку повинна була довідатися про порушення їх прав 05 вересня 2009 року, із цього часу починається сплив однорічного строку звернення до суду за захистом своїх прав. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором в розмірі 43946,47 гривень 30 вересня 2014 року, тобто з порушенням однорічного строку звернення до суду. Будь-яких поважних причин пропуску строку в позові не зазначено. З клопотанням про поновлення строку позивач до суду не звертався, чим умисно чи з необережності сприяв збільшенню розміру пені за Договором. Що стосується стягнення 500,00гривень штрафу(фіксована частина) та 2068,88 гривень штрафу (процентна складова) , суд виходить з наступного. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Звертаючись з зазначеним позовом, позивач в розрахунку заборгованості за Договором від 04 вересня 2008 року, вказав 500,00 гривень штрафу (фіксована частина) та 2068,88 гривень штрафу (процентна складова). Проте позивачем не доведені підстави нарахування вказаних сум штрафу, та не додані необхідні докази до позовної заяви на підтвердження обгрунтованності їх нарахування. Аналізуючи у сукупності надані по справі докази, суд дійшов до висновку, що з відповідача [PERSON] підлягає стягненню: 3276 гривень 20 копійок - заборгованість за кредитом ; 124 гривень 38 копійок-заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 981 гривень 97 копійок- заборгованість по комісії за користування кредитом, а всього- 4382 гривень 55 копійок. Вирішуючи питання про судові витрати , суд керується вимогами ч.1 ст.88 ЦПК України, за якою стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На основі викладеного,

Outcome: partial