Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

12 грудня 2017 року до суду звернулась [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказує, що 19 листопада 2015 року між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 103. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що сімейне життя з відповідачем не склалось по причині несумісності характерів. Подальше сумісне життя і збереження сім"ї вважає неможливими. Спору про поділ майна немає. Згоди на утримання дитини досягнуто. Позивач [PERSON], належним чином повідомлена, у судове засідання не з"явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі.Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений, у судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ Розглянувши матеріали справи, беручи до уваги заяву позивача та відповідача, суд вважає, що позов обґрунтований і на підставі ст. 110 Сімейного кодексу України, підлягає задоволенню. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 19 листопада 2015 року укладено шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 103, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-КИ №323887 виданого 19 листопада 2015 року (а.с.5). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КИ №578708, виданого 24 березня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №26, батьком дитини зазначений відповідач(а.с.6). Відповідно до наданої довідки про склад сім"ї №6115 від 12 грудня 2017 року, дитина [PERSON] проживає разом з матір"ю та перебуває на її утриманні (а.с.7). Відповідно до ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України. Згідно ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, тому шлюб слід розірвати. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхньої дитини, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу вважає за необхідне з"ясувати прізвище позивача після розірвання шлюбу. Норма ст. 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірванняшлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із положеннями ч. 8 ст. 294 ЦПК України, які на підставі ч. 9 ст. 10 ЦПК України застосовуються і до позовного цивільного судочинства, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. З огляду на викладене та враховуючи, що позивачем заявлено суду про намір залишення прізвища, яке вона отримала на момент укладення та реєстрації шлюбу з відповідачем, суд приходить до висновку про необхідність залишення прізвища позивачу «Жезлова». Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір в розмірі 640 гривень.

Outcome: approved