Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Позивач звернувся з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що в забезпечення зобов'язань [PERSON] за кредитним договором від 26.10.2007р. № 6907С50 із відповідачами було укладено іпотечний договір від 26.10.2007р. № 6907Z75, посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу за р/н 3273. Предметом іпотеки за іпотечним договором є трикімнатна квартира [ADDRESS]. За заявою банка від 04.03.2010р. № 06906/630 приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено 03.09.2010р. виконавчий напис на іпотечному договорі. Як вказує позивач, 13.12.2013р. відповідачам направлено банком вимогу щодо добровільного звільнення квартири [ADDRESS], які їм вручено 10.01.2014р. Однак, до теперішнього часу відповідачі ухиляються від виконання своїх обов'язків, передбачених іпотечним договором, що створює перешкоди у задоволенні банком своїх вимог. За таких підстав, просить суд виселити [PERSON], [PERSON] та усіх інших осіб, які мешкають у квартирі [ADDRESS]; зобов'язати орган реєстрації Комсомольський РВ у м.Херсоні УДМС у Херсонській області зняти з реєстраційного обліку усіх осіб, які зареєстровані за адресою: [ADDRESS]; судові витрати покласти на відповідачів. В судовому засіданні представник позивача усунув описку в резолютивній частині позову та просив суд виселити [PERSON], [PERSON] та усіх інших осіб, які мешкають у квартирі [ADDRESS]; зобов'язати орган реєстрації Комсомольський РВ у м.Херсоні УДМС у Херсонській області зняти з реєстраційного обліку усіх осіб, які зареєстровані за адресою: [ADDRESS]; судові витрати покласти на відповідачів. Представник [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що представник позивача неправомірно посилається на ч. 3 ст. 109 ЖК України, як правову підставу для задоволення позовних вимог, оскільки квартира яка є предметом іпотеки не була придбана за кредитні кошти, а стала власністю відповідача до укладання кредитного договору, окрім того, примусове стягнення на цю квартиру підлягає призупиненню на підставі ЗУ від 07.06.2014р. « Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого в забезпечення кредитів в іноземній валюті», як і усі правові наслідки звернення такого стягнення, у тому ж числі виселення мешканців. Відповідачі, третя особа в судове засідання не з'явилися, про місце та час розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. З пояснень представника позивача, представника [PERSON] та досліджених матеріалів справи вбачається, що 26.10.2007р. між ВАТ « Державним експортно-імпортним баком України» та [PERSON] було укладено договір № 6907С50, відповідно до якого, останній був наданий кредит у розмірі 29500 доларів США, з кінцевою датою погашення 15.10.2014р. для оплати поточних потреб. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 26.10.2007р. між ВАТ «Державним експортно-імпортним баком України» та [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договір іпотеки № 6907Z75, за яким останні надали в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 52,3 кв.м. 03.09.2010р. приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] вчинено виконавчий напис на іпотечному договорі, уз в'язку з порушенням договірних зобов'язань з боку відповідачів. 13.12.2013р. банком на адресу відповідачів було направлено вимоги щодо добровільного звільнення квартири [ADDRESS], які ними отримані 10.01.2014р., однак в добровільному порядку ці вимоги не виконанні. Постановою Пленуму ВСУ №5 від 30.03.2012р. "Про практику застосування судами законодавства про вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин", передбачено, що примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Таким чином банком дотримано вищевказані вимоги, що вказує на правомірність позовних вимог, що виселення відповідач з квартири, яка є предметом іпотеки та зняття їх з реєстрації. Згідно з ч. 1 ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. З пояснень представника позивача вбачається, що звернення стягнення на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки перебуває на стадії виконавчого провадження. Відповідно до ч. 1 ст.40 ЗУ «Про іпотеку» підставою для виселення мешканців є звернення стягнення на предмет іпотеки. Оскільки Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» передбачено мораторій щодо стягнення на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, суд приходить до висновків про безпідставність вимоги щодо виселення осіб, які там мешкають, на час дії вищевказаної заборони щодо примусового звернення стягнення.

Outcome: dismissed