Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. В обґрунтування вимог позивач вказує, що 19 жовтня 2012 року уклала шлюб з відповідачем, однак 30 листопада 2017 року рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області шлюб було розірвано. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], який на даний час проживає разом із позивачем. З моменту фактичного припинення подружніх відносин, відповідач належним чином не виконує батьківський обов'язок по утриманню дитини, а вона самостійно не може надати для сина належне матеріальне утримання, достатнє для його віку та розвитку. Відповідач є працездатною особою, має можливість і матеріальну змогу надавати матеріальну допомогу, однак добровільно цього не робить. Посилаючись на наведене, просить позов задовольнити. У судове засідання позивач не з"явилася, однак надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує з підстав наведених у позові. Відповідач в судове засідання не з"явився, однак 02.02.208 року подав відзив на позов, де вказав що на протязі тривалого часу він офіціно ніде не працює, оскільки у нього відсутні можливості знайти офіційну роботу за фахом. Тому він змушений їздити по тимчасових заробітках. Тимчасова робота є різною і не постійною від якої він отримує мінливий дохід, тому позов визнає частково в частині сплати аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що сторони з 19 жовтня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, однак 30 листопада 2017 року даний шлюб було розірвано, що підтверджується рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 30 листопада 2017 року (а.с.16). Від даного шлюбу у сторін народився син [PERSON] 22 січня 2014 року, що стверджується свідоцтвом про народження серії 1-ИД № 194053 від 31.01.2014 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременецького районного управління юстиції у Тернопільській області, про що зроблено актовий запис за № 19 (а.с.17). Син [PERSON] проживає разом з матірю, що визнається відповідачем. Згідно довідки, виданої Кременецьким районним центром зайнятості від 25.01.2018 року № 2 [PERSON], [INFO] на обліку в Кременецькому районному центрі зайнятості, як безробітний не перебуває (а.с. 25). Згідно трудової книжки, серії БТ ІІ № 6560712 від 17 червня 1994 року, [PERSON] закінчено виплату допомоги по безробіттю , відповідно до п.п. «3» п. «1» ст. 30 Закону України «Про зайнятість населення», відповідно до запису від 14.12.1988 року (а.с.26-27). Згідно інформації з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек. Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна, щодо суб»єкта за № 111636574 від 24.01.2018 року встановлено, що відмості з Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного Реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна, Державного Реєстру іпотек відносно [PERSON] відсутні (а.с. 28). Відповідач проживає окремо. Інших утриманців, крім сина [PERSON] не має. Згідно квитанцій №07090437 та заяви на переказ готівки від 24.01.2018 року [PERSON] було перераховано на ім»я [PERSON] кошти на загальну суму 6996 грн. (а.с.29-30). Суд, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи із наступних підстав. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних та юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ст. 3 даної Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Вимогами ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із вимогами ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник податків має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмірі аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Положеннями ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи вищезазначене та те, що відповідач є особою молодого віку, працездатним, інших утриманців, крім сина не має, приймаючи до уваги інтереси дитини та забезпечення його гармонійного розвитку, суд вважає, що розмір аліментів, який підлягають стягненню з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO] слід визначити в розмірі 2000 грн. щомісячно, починаючи стягувати з дня пред"явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів, суд врахував, матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у власності нерухомого майна, його вік, відсутність на утриманні відповідача інших дітей, вік та потреби дитини, фінансове становище матері, а тому прийшов до переконання, що саме такий розмір аліментів буде відповідати потребам дитини та фінансовим можливостям батька. Відповідачем не представлено суду жодних доказів про те, що він за своїм матеріальним становищем чи станом здоров"я позбавлений можливості надавати таку матеріальну допомогу малолітньому синові. В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідачем не представлено суду достатніх доказів про те, що він за своїм матеріальним становищем, не може виконувати своїх обов'язків по утриманню дитини та сплачувати аліменти у розмірі визначеному судом. Більше того, відсутність доходу не звільняє батьків від обов»язку сплачувати аліменти на утримання дитини. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати судового збору у розмірі 640грн.

Outcome: approved