Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

01 лютого 2016 року [PERSON] подала до суду заяву для розгляду в порядку окремого провадження, вказавши в ній, що 12 січня 2016 року у неї та її чоловіка [PERSON] народилась дитина, про що медичним закладом "Міська лікарня №2 м.Макіївка" було видане медичне свідоцтво про народження №19. Проте при зверненні до органів юстиції вони зіткнулись з труднощами у державній реєстрації дитини, оскільки на час народження доньки м.Макіївка є тимчасово окупованою територією і на його території не має жодного державного органу влади України, що унеможливлює отримання документу про народження дитини, в звязку з чим у заявника виникла необхідність встановити факт народження . У судове засідання заявниця не з'явилася, в заяві просила розглянути справу за її відсутності. Представник заінтересованої особи Орджонікідзевського відділу реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомили, що не перешкоджає розгляду справи. Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності заявника . та представника заінтересованої особи. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2ст.234ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 7 ч. 1ст. 256ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію шлюбу 04 вересня 2015 року укладено шлюб між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Куйбишевського районного управління юстиції в Запорізькій області , актовий запис № 49. Після одруження прізвище дружини «Неженцева». Відповідно до ч.1 ст.122 Сімейного кодексу України дитина , яка зачата і(або) народжена у шлюбі походить від подружжя. 12 січня 2016 року о 12.50 год. [PERSON] народила дитину\~дівчинку , вагою 3100 гр., дитина доношена на 39 тижні вагітності, при одно плідних пологах, вагітність перша, пологи перші. Ці дані зазначені у медичному свідоцтві про народження № 19 від 12 січня 2016 року. Дитина була народжена в пологовому будинку м. Макіївки Донецької області, яка розташований на тимчасово окупованій території. Звернувшись за реєстрацією народження дитини до Орджонікідзевського відділу реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області для реєстрації\~\~народження, позивачу було відмовлено , оскільки відповідно до Закону України « Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року , визначено особливості діяльності державних органів , органів місцевого самоврядування , підприємств. Установ і організацій на тимчасово окупованій території . Відповідно до закону будь-які органи , їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені , обрані чи призначені у порядку не передбаченому законом. Будь який акт (рішення) , документ) , виданий органами та/або особами , передбаченими частиною третьою статті 9 цього Закону , є недійсними і не створює правових наслідків. Відповідно до ч.1 ст.122 Сімейного кодексу України дитина , яка зачата і народжена у шлюбі походить від подружжя. Відповідно до ч.1ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до ст.7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Відповідно до ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Згідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. З огляду на викладене, суд вважає, що дійсно для проведення державної реєстрації народження дитини є об'єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявник та його дитина, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту народження дитини, бо законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати громадянці України [PERSON] свідоцтво про народження її дитини, виданого державним органом України.

Outcome: approved