Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням . В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що йому на праві власності належить житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. З 23.03.2011 року з його дозволу на вказаній житловій площі були зареєстровані відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] Приблизно у грудні 2013 року відповідачі уїхали на постійне місце проживання до Узбекистану і з того часу в будинку не проживають.. Позивач , у зв»язку з відсутністю відповідачів за вказаною адресою, просить визнати їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням - житловим будинком, що розташований в [ADDRESS] В судове засідання позивач не з»явився, просив справу слухати без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачі [PERSON]., [PERSON] в судове засідання не з»явились, про день і час слухання справи повідомлялась належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили. Суд на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення, оскільки позивачка не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, а належним чином повідомлені про день і час слухання справи відповідачі про причини своєї неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] ( а.с. 7). В житловому будинку значаться зареєстрованими позивач по справ [PERSON] та відповідачі [PERSON], [PERSON] ( а. с. 8-10). Згідно акта обстеження від 01.12.2015 року , виданий Красноармійською міською радою [PERSON] та [PERSON] з грудня 2013 року не проживають в житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] ( а.с. 11). Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених ч.1 п.1 і 5 ч. 3 і ч. 4 ст. 71 ЖК України. Відповідно до ст. ст. 71,72 ЖК України наймач або члени його сім"ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, зокрема якщо вони не проживають в ньому без поважних причин понад шусть місяців. Згідно з п.10 Постановою Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім"ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням ( ст..71 ЖК), необхідно з"ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності ( перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім"ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. З огляду на наведене суд приходить до висновку, що відповідачі не проживають у спірній квартирі понад встановлений ст.. 71 ЖК України строк, протягом якого зберігається право користування жилим приміщенням за тимчасово відсутнім громадянином, у зв"язку з чим суд вважає визнати відповідачів такими, що втратили право користування жилим приміщенням - житловим будинком, що розташований по [ADDRESS], оскільки їх реєстрація на вказаній житловій площі є перешкодою для позивача розпоряджатись своєю власністю відповідно до ст. 319 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved