Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

В січні 2015 року ПАТ КБ «Приват Банк» (далі банк - позивач) звернувся до суду з позовом [PERSON] (далі - відповідач) про звернення стягнення на предмет застави за кредитно - заставним договором, вилучення та передачу в заклад предмету застави. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначив, що між банком та відповідачем 07.02.2008 року було укладено кредитно - заставний договір № NKP0AK13360090, згідно з яким [PERSON] отримав кредит в розмірі 57 312,30 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 06.02.2015 року.Відповідно до умов цього договору банк зобов»язання за вказаним договором перед відповідачем виконав в повному обсязі, а саме надав кредитні кошти у розмірі 57 312,30 грн. Однак, відповідач умов кредитного договору не виконав внаслідок чого за ним станом на 23.10.2014 року рахується заборгованість 283 282, 45 грн., яка складається: 61 861,97 грн. - заборгованості за кредитом, 48 370,62 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 3 181,45 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом, 156 140,67 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором, 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 13 477,74 грн. - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобов»язань за кредитно - заставним договором між банком і відповідачем був укладений договір застави рухомого майна. Згідно з договором застави відповідач надав в заставу автомобільCHERY, модель: AMULET А15. рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий комбі - В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] ([ADDRESS], ІПН [NUMBER]). У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем кредитного договору, наявності у нього заборгованості у розмірі 283 282, 45 грн., в рахунок погашення існуючої заборгованості банк просив суд вилучити у відповідача та передати в заклад ПАТ КБ «Приват банк» предмет застави - автомобільCHERY, модель: AMULET А15. рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий комбі-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON]. із комплектом ключів, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (технічним паспортом) на вказаний автомобіль; звернути стягнення на предмет застави, а саме на автомобіль CHERY, модель: AMULET А15. рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий комбі-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] ([ADDRESS], ІПН [NUMBER]), шляхом продажу вказаного автомобіля Публічним Акціонерним Товариством Комерційний банк «Приват банк» з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь - яким способом з іншою особою - покупцем з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ «Приват банк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах Державної автомобільної інспекції України. Представник позивача ПАТ КБ «Приват банк» Виставний В.В. в судове засідання не з'явився, але надав на адресу суду заяву, в якій просить розглядати дану цивільну справу у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити в повному обсязі. Не заперечує проти проведення заочного розгляду даної цивільної справи. Суд за даних обставин вважає можливим при наявності у справі достатніх матеріалів про права і взаємовідносини сторін розглядати дану цивільну справу у відсутності представника позивача. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав та пояснив, що 07.02.2008 року між ним та ПАТ КБ «Приват банк» був укладений кредитно - заставний договір № NKP0AK13360090, на підставі якого ПАТ КБ «Приват банк» були перераховані кошти на рахунок продавця автомобіля ТОВ «СІЕЙ АВТОМОТІВ» відповідно до умов договору купівлі - продажу № ч56/2008 від 04.02.2008 року, який був укладений між ним як покупцем та ТОВ «СІЕЙ АВТОМОТІВ», як продавцем автомобіля. Відповідно до п. 2.2 умов договору купівлі - продажу, після отримання авансу, продавець виписав покупцю довідку - рахунок, з відміткою про те, що продаж автомобіля здійснюється за рахунок кредиту з зазначенням: «Приват банк». Таким чином, за умовами даного договору, придбавши вказаний автомобіль у покупця, він в свою чергу зобов'язувався невідкладно укласти з банком кредитно - заставний договір, передавши у заставу автомобіль, а банк оплатив продавцеві вартість вказаного автомобіля, в сумі 55 610 грн., що передбачено п. 1.3. даного договору.Відповідно до умов даного Договору продавець продав йому зазначений автомобіль в рахунок кредитування банком на підставі гарантійного листа «Приват Банку» № б/н від 04.02.2008 року, який є невід'ємним додатком до цього договору , про що зазначено в преамбулі тексту договору. Проте даний договір купівлі - продажу автомобіля містить ряд суттєвих невідповідностей щодо предмета договору, що є його (договору) істотною умовою, а саме: в п. 1.1. договору, в Розділі 1 «Предмет договору», предметом договору є автомобіль Chery, модель : AMULET чороного кольору (що відповідає специфікації товару), а предметом застави, відповідно до кредитно - заставного договору з банком є автомобіль Chery, модель: AMULET бежевого кольору. Відповідно до специфікації товару кузов даного автомобіля має [NUMBER], а в кредитно-заставному договорі з банком, предмет застави (автомобіль) має № кузова/шассі [NUMBER]. Вказані розбіжності у кольорі автомобіля та номері кузова, які дають можливість ідентифікувати предмет застави - роблять неможливим ідентифікувати предмет застави, що вказує про необгрунтованість заявлених вимог позивача про передачу йому предмета застави. Крім цього, є розбіжності в сумі наданого банком йому кредиту, яка зазначена в позовній заяві з сумою, яка зазначена банком у вимогах, які були адресовані банком на його адресу про повернення боргу, а саме у вимогах банку на його адресу за вихідними № 30.1.0.0/2-S018 від 23.11.2011 року та за вих. № [NUMBER] від 29.02.2012 року. Дані обставини також вказують на необгрунтованість позовних вимог. Також є необгрунтованою вимога позивача відносно вилучення у нього предмета застави - автомобіля, документів на автомобіль та ключів від автомобіля. Оскільки автомобіль CHERY, модель: AMULET А15., реєстраційний номер: [NUMBER], документи на автомобіль та ключі до автомобіля працівниками банку були вилучені у нього ще в червні 2010 року. Тому дана вимога також є безпідставною. Посилаючись на зазначені обставини відповідач просив суд відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав з тих же підстав, що і відповідач [PERSON], та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Аналізуючи докази надані сторонами та їх пояснення суд визнав доведеними такі факти: - 07.02.2008 року між ПАТ КБ «Приват банк» та [PERSON] був укладений письмовий кредитно - заставний договір № NKP0AK13360090 відповідно до умов якого п. 17.1, [PERSON] отримав кредит у розмірі 57 312,30 грн., на придбання автомобіля у розмірі 55 610,00 грн., а також для сплати предмета застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна у розмірі 340 грн., а також для сплати винагороди за надання фінансового іструменту, у розмірі 11 120,20 грн., що сплачується в момент видачі кредиту. Відповідно до п. 17.14, п. 17.15 умов даного договору, дата видачі кредиту: не пізніше 07.02.2008 року, дата погашення: 06.02.2015 року. Вказаним договором п. 4.1, п. 17.1.6 передбачено сплату за користування кредитом відсотків у розмірі 15,48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди відповідно до п. 17.1.8 договору за проведення додаткового моніторингу, яка сплачується відповідно до п. 16.9, винагороди за резервування ресурсів в розмірі 2,04% річних від суми зарезервованих ресурсів. На підставі п. 17.8 договору позичальник щомісячно в період сплати з «7» по «11» число кожного місяця сплачує кредитору грошові кошти у сумі 1 196,64 грн., для погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитом. Згідно п. 4.1 Договору позичальник зобов'язався погасити кредит в порядку, сумах і строки, передбачені п. 17.1.6, п. 17.1.8. цього Договору. Повне погашення кредиту повинно бути проведено 06.02.2015 року. Забезпеченням виконання позичальником зобов'язань за даним Договором виступає відповідно до п. 8.1, п. 17.9 договору, предмет застави - автомобільCHERY, модель: AMULET А15. рік випуску: 2007, тип ТЗ: Легковий комбі-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. Разом з тим, у відповідності до п. 12.2.2, п. 13.1, п. 13.4 умов договору, при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, позичальник повинен усунути подію дефициту негайно, або передати предмет застави у володіння банку за актом приймання - передачі. Після настання подію дефициту та спливу строку, встановлених у п. 12.2.5 договору для добровільного погашення забезпечених вимог, предмет застави може бути використаний для задоволення з його вартості всіх забезпечених вимог у їх максимальному розмірі, що визначається на дату фактичного задоволення таких вимог. Пунтком п. 13.2 умов договору передбачено, що звернення стягнення на предмет застави за вибором банка здійснюється з дотриманням встановленого чинним законодавством порядку будь - яким із способів: шляхом передачі предмету застави у власність банку для задоволення і погашення забезпечених вимог; шляхом продажу предмету застави банком третій особі із врахуванням законодавства України; звернення стягнення на підставі виконавчого надпису нотаріуса; шляхом будь - якої іншої процедури дозволеної законодавством України. Відповідно до п. 13.7 умов договору будь - які суми, виручені в результаті звернення стягнення на предмет застави, які залишаються невикористаними після повного погашення всіх забезпечених вимог, без зволікань повертаються банком позичальнику, якщо інше не передбачене чинним законодавством України. · 07.02.2008 року у відповідності до п. 17.4 умов кредитно - заставного договору № NKP0AK13360090 ПАТ КБ «Приват банк» на рахунок автосалону ВАТ «Техноконтракт» від імені платника [PERSON] були перераховані кошти в сумі 55 610 грн. (ордер - розпорядження бухгалтерії № 1 AFR 201419, меморіальний ордер № 8020780045 від 07.02.2008 року); · В зв»язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов»язань відповідно до умов кредитно - заставного договору № NKP0AK13360090 від 07.02.2008 року у відповідача [PERSON] утворилася станом на 23.10.2014 року заборгованість по сплаті простроченої заборгованості по кредиту у розмірі 283 282, 45 грн., яка складається: 61 861,97 грн. - заборгованості за кредитом, 48 370,62 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 3 181,45 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом, 156 140,67 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язаннь за договором, 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 13 477,74 грн. - штраф (процентна складова). (довідка - розрахунок заборгованості за договором №NKP0AK13360090 від 07.02.2008 року); - 19.09.2014 року за вихідним № 30.1.0.0/2-018 ПАТ КБ «Приват банк» відповідачу [PERSON] замовним листом було надіслано письмове повідомлення, а саме вимога про погашення заборгованості за кредитно - заставним договором № NKP0AK13360090 від 07.02.2008 року в сумі 54 289, 84 грн.,а в разі непогашення заборгованості банком було попереджено відповідача про здійснення процедури звернення стягнення на предмет застави, яке було направлено відповідачу згідно реєстру № 4079 поштових відправлень. Суд вважає, що між сторонами виник спір та склалися правовідносини з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. З матеріалів справи вбачається, що банк виконав взяті на себе зобов'язання, а позичальник порушив умови договору кредиту щодо розміру та строку повернення кредитних коштів, сплати процентів за його користування та штрафних санкцій, у зв'язку з чим станом на 23.10.2014 року за ним рахується заборгованістьу розмірі 283 282, 45 грн., яка складається: 61 861,97 грн. - заборгованості за кредитом, 48 370,62 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 3 181,45 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом, 156 140,67 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язаннь за договором, 250,00 грн. - штраф (фіксована частина), 13 477,74 грн. - штраф (процентна складова) (довідка - розрахунок заборгованості за договором № NKP0AK13360090 від 07.02.2008 року). Дана заборгованість в добровільному порядку відповідачем не погашена, а тому підлягає стягненню. Відповідно до ст. 19 Закону України "Про заставу", за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Пунктом 1 ст.20 Закону України "Про заставу" (далі - Закон) передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. На підставі п. 5 ст. 20 цього Закону звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Такі ж положення містяться і в ст. ст. 589-590 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 589 ЦК України за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. У відповідності зі ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Враховуючи викладенене, суд вважає можливим обрати спосіб реалізації предмету застави, передбачений кредитно - заставним договором № NKP0AK13360090, а саме: шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю, в тому числі з правом укладення ПАТ КБ «Приват банк» договору купівлі - продажу предмету застави від імені банку, оскільки в такий спосіб можливе одержання максимальної вартості майна. Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. Разом з тим, главою 4 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено порядок звернення стягнення на майно боржника, ч. 1 ст. 52 якого передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. У відповідності до ч. 1 ст. 54 цього Закону звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача -заставодержателя. Отже, з урахуванням наведеного, приймаючи до уваги розмір заборгованості боржника перед Банком, який не виконує належним чином зобов'язання за кредитно - заставним договором, суд приходить до висновку, що у позивача виникло право на реалізацію предмету застави, наданого за договором відповідачем в якості забезпечення зобов'язання, а тому позов в частині звернення стягнення на предмет застави є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Вимога щодо вилучення та передачі в заклад ПАТ КБ «Приват банк» автомобіля не потребує додаткового рішення, оскільки порядок звернення стягнення на майно боржника врегульований нормами Закону України "Про виконавче провадження", через що не підлягає задоволенню. Доводи відповідача та його представника відносно того, що позовні вимоги є не обґрунтованими, оскільки предметом застави, опис якого міститься в п. 17.9 кредитно - заставному договорі № NKP0AK13360090 від 07.02.2008 року не збігається з предметом зазначеного в п. 1.1 договору купівлі - продажу № Ч56/2008 від 04.02.2008 року, по кольору кузова та номера кузова автомобіля, що позивач в позові зазначає, що кредит був виданий у розмірі 57 312,30 грн., а у письмовій вимозі на адресу відповідача про повернення боргу, банк зазначає суму виданого кредиту в розмірі 80 668,50 грн., а також, що вимога банку про вилучення у відповідача та передачі банку предмета застави є безпідставною, оскільки таке вилучення банком було здійснено у відповідача в червні 2010 року, такі доводи є надуманими та безпідставними. Оскільки вимог (заяв) зі сторони відповідача щодо визнання окремих пунктів кредитно - заставного договору № NKP0AK13360090 від 07.02.2008 року під час розгляду справи, не було, а сам договір купівлі - продажу № Ч56/2008 від 04.02.2008 року предметом судового розгляду не був. В позові не зазначено, що кредит відповідачу був наданий в розмірі 80 668,50 грн., а зазначено, що був виданий в розмірі 57 312,30 грн.Відповідно до приписів ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог. Крім зазначеного, сама письмова вимога ПАТ КБ «Приват банк» на адресу відповідача щодо погашення кредитної заборгованості від 29.02.2019 року за вихідним № [NUMBER], відповідачем в суді була надана у вигляді фотокопії, яка не завірена належним чином, а тому не є доказом. З приводу доводів відповідача відносно вимоги банку щодо вилучення та передачі в заклад банку предмета застави, то дана вимога вирішується відповідно до норм Закону України "Про виконавче провадження".Тому суд при даних обставинах вище зазначені доводи відповідача та його представника не бере до уваги та відхиляє їх. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 832,82 грн.

Outcome: partial