Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

Позивач ПАТ "Універсал Банк" в особі свого представника за довіреністю О.Д. Нарапович, звернувся 28.03. 2016 року до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості та просить стягнути солідарно з [PERSON], та [PERSON], на користь Публічно акціонерного товариства "Універсал Банк", 04114 м. Київ, вул. Автозаводська, буд. 54/19 рахунок № 32004160302 в ГУ НБУ по м. Києву та Київській області, код ЄДРПОУ 21133352 заборгованість за кредитним договором [NUMBER] від 23 жовтня 2007 року, яка на 03.02. 2016 року становить 19532 ( дев"ятнадцять тисяч п"ятсот тридцять два) швейцарських франків 74 сантимів із яких: - 15 651 ( п"ятнадцять тисяч шістсот п"ятдесят один) швейцарських франків 57 сантимів - заборгованість по кредиту; - 3 428 ( три тисячі чотириста двадцять вісім) швейцарських франків 53 сантимів - відсотки; - 452 ( чотириста п"ятдесят два ) швейцарські франки 64 сантимів - підвищені відсотки. а також покласти на відповідачів судові витрати . В свою чергу відповідач-1 [PERSON] 17.05. 2016 року звернувся до суду з зустрічними позовними вимогами до Публічно акціонерного товариства "Універсал Банк" про визнання недійсним положень кредитного договору та просив з урахуванням уточнень до вимог, визнати недійсним наступні положення Кредитного договору від 23 жовтня 2007 р. [NUMBER] між [PERSON], та ПАТ «Універсал Банк»: -п. п. 1.1.1 (стосовно нарахування підвищеної процентної ставки); -п. 5 Додатку №1 до Кредитного договору (стосовно сплати комісії за надання кредиту). Стягнути на його користь 1146 швейцарських франків сплаченої комісії за надання кредиту шляхом зобов'язання відповідача зарахувати дану суму в рахунок погашення заборгованості по кредиту. Зобов'язати ПАТ «Універсал Банк» здійснити перерахунок заборгованості з урахуванням вищевикладеного та зарахувати в погашення тіла кредиту грошові кошти, зараховані раніше в погашення нарахованих підвищених процентів, а також сплачену комісію в розмірі 1146 швейцарських франків. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє за довіреністю НАО 265979 від 14.12. 2015 року ( а.с.114) позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовних вимогах. Зустрічний позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити у повному обсязі. Відповідач-1 [PERSON] позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні позову відмовити . Зустрічний позов підтримав та з урахуванням уточнень просив його задовольнити, пояснивши суду, що не спростовуючи факту отримання кредиту та існуючої перед банком заборгованості, разом з тим, оскаржуваний Договір про надання споживчого кредиту суперечить ряду норм чинного законодавства, а саме, наприклад, умова договору про те, що Позичальник зобов"язується сплати ти комісію за надання Кредиту. В п. 5 Додатку №1 до Договору міститься положення про сплату позичальником, тобто мною, одноразової комісії в розмірі, зазначеному в додатку №2 до Договору. В цьому додатку міститься графа «комісія за надання кредиту», з якої видно, що мною було сплачено 1146 швейцарських франків цієї комісії. У відповідності до п. 3. 6. Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженим постановою НБУ від 10.05.2007. № 168. Банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії. які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо)». Відповідно до п. 1.1.1. Кредитного Договору, вводиться таке поняття як «підвищена процентна ставка», яка становить 34,35% річних та нараховується у випадку прострочення платежів по кредиту. Вважаю даний пункт договору таким, що підлягає визнанню недійсним. Так, аналіз підпункту 1.1.1 Договору у взаємодії зі ст. ст. 536, 549, 611, ЦК України дає висновок , що платежі обраховані за «підвищеною процентною ставкою» є видом неустойки на користь відповідача у разі несвоєчасного виконання позивачем зобов'язання за договором (порушення термінів погашення кредиту). Приписами ст.549 ЦК України визначено поняття неустойки і зокрема пені, яке повністю відповідає поняттю «підвищена процентна ставка» договору . Таким чином зобов'язання, обраховані за «підвищеною процентною ставкою», по своїй суті не є платою за кредит в сенсі ст. 536 ЦК України, а є санкцією за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання, а саме пенею. Відповідно до глави 49 ЦК України, пеня, як вид цивільно-правової відповідальності, є різновидністю забезпечення виконання зобов'язань і носить компенсаційний характер за порушення умов основних зобов'язань. Відповідно нормам п. 5 ч. З ст.18 Закону «Про захист прав споживачів», несправедливими є умови договору, що встановлюють вимогу щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості послуги) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Умова п.п. 1.1.1. кредитного договору встановлює сплату позивачем компенсації відповідачу в розмірі 200% від вартості послуги (11,45% + 11,45% + 11,45% = 34,35%) і перевищує межу встановлену законом. Така умова є несправедливою згідно п.5 ч.З ст.18 ЗУ «Про захист прав споживачів» , а значить відповідно ч.5, ч.7 ст.18 Закону сам п.п. 1.1.1 кредитного договору може бути визнаним недійсним з моменту укладення договору. Також незаконними є додаткові угоди до Договору, в яких зазначено, що я погодився на підвищення банком у односторонньому порядку відсоткової ставки. Дані додаткові угоди укладалися з метою реструктуризації мого кредиту та зміну графіку платежів, зокрема, після значних дострокових виплат по кредиту. Таким чином Банк надав собі право за власним бажанням будь-коли змінювати відсоткову ставку, а клієнт фактично не мав права відмовитися, бо його ставили вже перед фактом. Згідно з ч. 4 п. 5 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів»: до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовується положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими встановлюється дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки. Представник відповідача-1 [PERSON], який діє за договором про надання правової допомоги від 16.05. 2016 року ( а.с. 112-113) підтримуючи позицію свого довірителя, позовні вимоги не визнав та просив у їх задоволенні відмовити. Зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити з урахуванням уточнень у повному обсязі з підстав викладених у зустрічному позові. Відповідач -2 [PERSON] належним чином повідомлена про розгляд справи, що підтверджується зворотними повідомленнями про вручення судової повістки, у судове засідання в черговий раз не прибула, про причини неявки суду не повідомила, будь-яких заяв чи клопотань через загальну канцелярію до суду не надходило. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, зустрічний позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а зустрічний позов не підлягає задоволенню, із наступних підстав. Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності (Рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 р. № 15рп/2004), який має за мету забезпечити учасників правовідносин можливістю точно спрогнозувати результати своїх дій, бути впевненими в незмінності свого правового статусу, набутих прав і обов'язків. Цей принцип передбачає гарантування судового захисту, а також прогнозованість судових рішень, які не будуть змінюватися залежно від юрисдикції, регіону чи інших чинників. Принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання та існуючих правовідносин. Елементом верховенства права є також принцип рівності всіх перед законом і судом. У ст. 24 і п. 2 ч. З ст. 129 Конституції України, яка має найвищу юридичну силу, закріплено демократично- правовий принцип «всі рівні перед законом і судом». Він міститься і в ст. ст. 5, 10 ЦПК України. Очевидно, що рівність перед судом означає не просто рівний правовий статус всіх учасників процесу, що виступають в однакових правових ролях, не лише створення рівних прав та можливостей для сторін при відстоюванні своїх інтересів у судовому засіданні, але й однакове ставлення суду до вирішення схожих за своїм змістом справ. Як слідує із матеріалів справи та встановлено при розгляді справи в судовому засіданні, Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» є правонаступником всіх прав та обов'язків Відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк» - 22 червня 2009 року рішенням загальних зборів акціонерів, ВАТ «Універсал Банк» було перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», що підтверджується Витягом із статуту ( а.с. 99) . Між Позивачем та відповідачем - 1 [PERSON] 23 жовтня 2007 року було укладено Кредитний договір № 004-2915/756- 0333 ( а.с. 12 - 17). Відповідно до умов Кредитного договору, Відповідач- 1 отримав у ПАТ «Універсал Банк» кредит в сумі 68 400,00 швейцарських франків строком користування до 10.10.2027 року зі сплатою 11.45% річних. Цільове призначення кредиту - на споживчі потреби. Додатковою угодою №1 від 19 січня 2010 року до Кредитного договору сторони виклали графік платежів у новій редакції. 10 лютого 2011 року та 03 березня 2011 року та 19 лютого 2013 року сторонами укладено Додаткові угоди б/н до Кредитного договору, якими сторони погодили зміну розміру плати за користування кредитом: у період з 10 лютого 2011 року по 09 листопада 2011 року встановлювалася ставка за користування кредитом на рівні 4,61% річних, з 10 листопада 2011 року по 19 лютого 2013 року 14,78% річних, з 20 лютого 2013 року - 11,45% річних ( а.с. 26 -27; 28- 46). Відповідно до ст. 1054 ЦК за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, Позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі, а саме в порядку передбаченому Кредитним договором видав Відповідачу-1 кредитні кошти, шляхом банківського переказу коштів на його рахунок. А саме вказані кошти було перераховано на рахунок № 26209000004620, що підтверджується випискою по рахунку Відповідача-1 ( а.с. 79). В свою чергу, Позичальник зобов'язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші свої зобов'язання згідно кредитного договору. Однак, в порушення умов Кредитного договору та чинного законодавства України Відповідач-1 не виконує взяті на себе зобов'язання. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. При цьому слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим 1 параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1049 ч.ІЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 5.2.5. Кредитного договору Банк має право достроково вимагати повернення кредитних коштів у повному обсязі у випадку прострочення сплати чергового платежу і не усунення позичальником порушень протягом 60 календарних днів з дати відправлення Кредитором повідомлення на адресу позичальника з вимогою усунути порушення. 22.08.2014 року Відповідачу-1 була направлена вимога про погашення суми заборгованості ( а.с.93). Нажаль, останній не вчинив жодних дій. що би свідчили про намір у добровільному порядку сплатити прострочену заборгованість. ПАТ «Універсал Банк» звернувся до Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків (далі - третейський суд) з позовом до Відповідачів про стягнення боргу солідарно. 19 січня 2015 року третейським судом було ухвалено рішення, яким позов було задоволено, стягнуто з Відповідачів на користь Позивача заборгованість за кредитним договором [NUMBER] від 23 жовтня 2007 року в сумі 17 247,59 шв. франків, що еквівалентно 267 094,45 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19 жовтня 2015 року № 755/12937/15-ц рішення третейського суду скасовано ( а.с. 80 -83; 84-87). Статтею 4.2 ст. 1050 ЦК визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Враховуючи порушення зобов'язань, встановлених Кредитним договором щодо сплати процентів у Відповідача-1 виник обов'язок повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти. Сума заборгованості за Кредитним договором станом на 03.02.2016 року складає 19532 ( дев"ятнадцять тисяч п"ятсот тридцять два) швейцарських франків 74 сантимів із яких: - 15 651 ( п"ятнадцять тисяч шістсот п"ятдесят один) швейцарських франків 57 сантимів - заборгованість по кредиту; - 3 428 ( три тисячі чотириста двадцять вісім) швейцарських франків 53 сантимів - відсотки; - 452 ( чотириста п"ятдесят два ) швейцарські франки 64 сантимів - підвищені відсотки , згідно розрахунку заборгованості по Кредитному договору ( а.с. 75- 78) Для забезпечення виконання зобов'язання Позичальником за Кредитним договором, 20. 02.2013 р.між Позивачем та [PERSON] було укладено Договір поруки б/н ( а.с. 68 - 74). Згідно п. 1.1. Договору поруки, ст. 553 ЦК України - поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. В силу статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 554 ЦК передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно п. 1.3. Договору поруки, ст. 553 ЦК України Поручитель відповідає перед Позивачем у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредитного регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Кредитного договору. П. 1.4 Договору поруки передбачено, що Поручитель і Боржник несуть солідарну відповідальність перед Кредитором. У зв'язку з невиконанням Боржником своїх зобов'язань за Кредитним договором Банк, згідно з п. 2.2. Договору поруки, направив 22.08.2014 р. лист-вимогу до Поручителя ( а.с. 95) Але, порушуючи п. 2.3. Договору поруки Поручитель не виконав умов договору, суму заборгованості не повернув. Відповідно до ч. 1 ст.З Цивільного процесуального кодексу України. - Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, досліджених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати в розмірі 8 047 гривень 20 копійок поділити судові витрати в рівних частках, тобто по 4 023 ( чотири тисячі двадцять три) гривні 60 копійок з кожного. Щодо зустрічного позову [PERSON] до ПАТ " Універсал Банк" про визнання недійсним положень кредитного договору, слід зазначити наступне. Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину. Так, згідно вказаної статті, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним За правилами ст. 1054 ЦК України, надання кредитів та їх повернення здійснюється виключно на договірних відносинах. Згідно ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору. Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Договори про надання кредиту укладаються на власний розсуд кредитодавця і позичальника та з урахуванням вимог цивільного та банківського законодавства, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правил надання банкам України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168. Кредитний договір [NUMBER] від 23 жовтня 2007 року та додаток № 1 до Кредитного договору [NUMBER] від 23 жовтня 2007 року підписано представником ВАТ « Банк Універсальний » ( Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» є правонаступником всіх прав та обов'язків Відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк» - 22 червня 2009 року рішенням загальних зборів акціонерів, ВАТ «Універсал Банк» було перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк») та скріплено печаткою Банку з однієї сторони та особисто [PERSON] з іншої сторони. Відповідач власноручно підписав кожну сторінку кредитного договору [NUMBER] від 23 жовтня 2007 року, а, відтак, погодився з усіма його умовами, в тому числі, з п.п. 1.1.1.1., в якому зазначено, що за користування коштами понад встановлений строк ( або термін погашення) нараховується процентна ставка в розмірі 34, 35 ( тридцять чотири цілих тридцять п"ять сотих)% річних. Розмір підвищеної процентної ставки за користування кредитом понад встановлені цим Договором терміни сплати щомісячних платежів застосовується до всієї простроченої суми основного боргу Позичальника. Нарахування та облік таких процентів Кредитор здійснює відповідно до умов цього Договору, Додатків до нього та вимог чинного законодавства України, зокрема нормативних актів Національного банку України. Під терміном ( прострочена сума основного боргу) сторони розуміють суму Кредиту, що надана Позичальнику за Договором та станом на певну дату не повернена останнім до Кредитора у терміни її погашення згідно умов Договору, та з п. 5 Додатку № 1 до Кредитного договору в якому зазначено, що при укладанні Кредитного договору Позичальник сплачує Кредитору плату за ініціювання кредиту в розмірі, вказаному в Додатку № 2 до Кредитного договору, підписуючи цей договір підтверджує, що він отримав в письмовій формі та ознайомився з інформацією, наданою Банком про умови кредитування, вартість супутних послуг, орієнтовну сукупну вартість кредиту, що відповідає ст.. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правилам надання банкам України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління НБУ № 168 від 10.05.2007 року. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження того, що кредитний договір було укладено внаслідок застосування насильства, помилки чи введення позивача в оману, сторони не надали. Таким чином, суд вважає, що волевиявлення сторін кредитного договору на його укладення було вільним, відповідало їх внутрішній волі та було спрямоване на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Крім того, у позивача було право вибору укладати даний договір на таких умовах чи відмовитись від його укладення. Більш того, в подальшому даний кредитний договір виконувався обома сторонами. Щодо застосування Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», то на дані правовідносини вказаний закон не поширюється, оскільки регулює виключно правовідносини між юридичними особами. Аналізуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] до ПАТ « Універсал Банк» про захист прав споживачів шляхом визнання недійсним пункту кредитного договору є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Що стосується усної заяви представника позивача про застосування строку позовної давності, то вказана вимога задоволенню не підлягає, оскільки згідно ч. 3 ст. 267 ЦК України її застосування можливе лише за наявності порушення права особи. Разом з тим, порушення прав [PERSON] судовим розглядом не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved