Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON], [INFO], звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування неустойки ( пені) від суми несплачених аліментів. В судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON], який діє за довіреністю ТОВ «Пирятинський делікатес» від 20.04. 2015 року, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити , просили стягнути з відповідача 153 783 ( сто п"ятдесят три тисячі сімсот вісімдесят три) гривні 48 копійок відшкодування неустойки ( пені) у розмірі 1% за кожний день прострочення несплачених аліментів за період з 01.10 2012 року по 31.01. 2015 року.та судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Представник відповідача [PERSON], яка діє за довіреністю НАК 953194 від 05.02. 2015 року позовні вимоги не визнала та просила у їх задоволенні відмовити, пояснивши суду, що заборгованість по аліментам утворилася та їх несплата відповідачем з об»єктивних причин, оскільки відповідач тривалий час, з 07.02. 2013 року не працював, і тільки з 18 лютого 2015 року прийнятий на роботу в ТОВ «УкрПромПрибор» на посаду технічного директора з окладом 2 600 гривень. Про своє працевлаштування він повідомив державного виконавця і 06.04. 2015 року звернуто стягнення на заробітну плату відповідача, виконавчий лист направлений для виконання за місцем роботи. Заслухавши пояснення сторін , вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні , на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 02 грудня 2002 року та виданого 02 грудня 2022 року на його виконання виконавчого листа №2-1788/02, відповідач [PERSON] зобов'язаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини : доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно до повноліття дитини, але не менше 25% мінімального доходу громадян починаючи з 15.11. 2002 року. У зв'язку з неналежним виконанням судового рішення за відповідачем [PERSON] утворилась заборгованість по аліментам за період з 01.10 2012 року по 31.01. 2015 року, про що державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві була складена довідка - розрахунок № 92/27 від 05.01.2015 року, яка становить 35 156 ( тридцять п»ять тисяч сто п»ятдесят шість) гривень 25 копійок ( а.с.2). Згідно з ч.2 ст. 51 Конституції України визначено, що батьки зобов"язані утримувати дітей до їх пованоліття. Такий самий обов"язок батьків міститься і у ст. 180 СК України. Відповідно до ст. 8 Закону України " Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Одним зі способів виконання обов"язку з утримання дитини є сплата одним з батьків аліментів на утримання дитини. Частиною першою ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов"язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення нестойки ( пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Із роз"яснень п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вбачається , що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки ( пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Отже, як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, відповідачу було відомо про відкриття провадження за виконавчим листом про стягнення з нього аліментів, останній неодноразово попереджався про необхідність сплати аліментів, був обізнаний в тому, що виникла заборгованість по сплаті аліментів, про що свідчить письмове зобов"язання, написане власноручно відповідачем [PERSON] від 18.02. 2015 року ( а.с. 42). Проте відповідач сплачувати аліменти категорично відмовлявся, про що свідчить відкрите кримінальне провадження № 12014100040008678 від 10.07. 2014 року за ознаками правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України , щодо не сплати аліментів , подання державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Білозуба М.І. про встановлення боржнику [PERSON] тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ( а.с. 46-47) письмові звернення стягувача до ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві ( а.с.53). Як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості, складеної державним виконавцем Шевченківського РУЮ у м. Києві 05.01.2015 року ( а.с. 2) , оскільки боржник не подавав державному виконавцю даних про розмір отриманих доходів, то аліменти нараховувались виходячи із середньої заробітної плати по м. Києву. Протягом з 01.10. 2012 року по 21.01. 2015 року відповідач [PERSON] аліментів не сплачував жодного разу. Таким чином, за період з 01.10. 2012 року по 21.01. 2015 року включно утворилась заборгованість у розмірі 35 156 ( тридцять п»ять тисяч сто п»ятдесят шість) гривень 25 копійок. Відповідно до частини першої статті 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки ( пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Отже, передбачена ст. 196 СК України відповідальність у виді сплати неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів настає за наявності вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду. Як вбачається з матеріалів , рішення про стягнення аліментів було ухвалене судом 02 грудня 2002 року . Утримання аліментів здійснено по 01.10. 2012 року за місцем роботи відповідача в Департаменті ДАІ МВС України. Крім того, як вбачається з матеріалів справи та постанови державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві від 05.11.2014 року, 23.09.2013 року накладений арешт на все майно боржника та оголошення заборони на його відчуження . При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, не пов'язується з дотриманням державним виконавцем норм Закону України "Про виконавче провадження" стосовно повідомлення належним чином державним виконавцем боржника про суму заборгованості та про строк її погашення, з урахуванням того, що боржник [PERSON] знав про необхідність сплати аліментів Оскільки аліменти призначаються та виплачуються щомісяця, то неустойка (пеня) від суми несплачених аліментів нараховується не на загальну суму заборгованості, а базою для її нарахування є сума чергового несплаченого місячного платежу. При цьому її нарахування не обмежується тим місяцем, коли мали бути сплачені аліменти, а здійснюються за кожен день прострочення по кожному місячному платежу окремо до повного погашення заборгованості виходячи зі всієї суми. У правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 11 вересня 2013 року у справі № 6-81цс-13, яка є обов'язковою для виконання в силу ст. 360-7 ЦПК України, зазначено порядок нарахування пені за несплату аліментів, а саме : оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Зі складеної державним виконавцем довідки-розрахунку заборгованості по аліментах вбачається, що сума нарахованих та несплачених аліментів проводилася виходячи із середньої заробітної плати по м. Києву у відповідності до ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження ". Таким чином, при підрахунку суми пені, нарахованої на суму несплачених аліментів за кожен окремий місяць, в якому аліменти не були сплачені , за окремо визначений для кожного щомісячного платежу період прострочення, та шляхом додавання нарахованої суми пені за усі періоди, та відповідно до наданого розрахунку позивачкою, яка проведена у відповідності до методики нарахування пені ( а.с.3) , судом визначено, що загальний розмір пені за період з 01.10 2012 року по 31.01. 2015 року становить 153 783 ( сто п"ятдесят три тисячі сімсот вісімдесят три) гривні 48 копійок який і підлягає стягненню з відповідача. За змістом ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними в вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також підлягає стягненню і судовий збір з відповідача у відповідності з ст. 88 ЦПК України в межах задоволених позовних вимог.

Outcome: approved