Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

В позові про відшкодування з [PERSON] 150 000,00 грн моральної шкоди, [PERSON] вказував, що 06.06.2009 року внаслідок споєння кримінального правопорушення [PERSON] спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, субдуральної гаматоми над правою гемісферою головного мозку , у зв"язку з чим проведена трефінація черепа з видаленням хронічної субдуральної гематоми 28.07.2009 року , забійної рани та ссаден голови. [PERSON] було пред"явлене обвинувачення по ст.128 КК України у необережному заподіянні йому тяжких тілесних ушкоджень, але у зв"язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, від кримінальної відповідальності звільнено. Просив відшкодувати за [PERSON] 150000,00 грн моральної шкоди, враховуючи тяжкість тілесних ушкоджень, негативність наслідків від таких травм, вимушених негативних змін у житті, погіршення стану здоров"я, глибину душевних та фізичних траждань , порушення звичайного ритму життя і душевної рівноваги.. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 квітня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн. В іншій частині позову відмовлено. У апеляційній скарзі [PERSON] просить рішення Деснянського районного суду м. Чернігова скасувати, його позов задовольнити у повному обсязі. Апелянт зазначає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, суд не у повному обсязі з"ясував та врахував всі обставини справи, тяжкість фізичних та моральних його страждань від отриманих травм, від необхідності змінювати звичний для нього спосіб життя, тяжкість наслідків, значного погіршення стану здоров"я, що призвело до настання інвалідності, яка пов"язана з черепномозковою травмою, отриманою від протиправних кримінально-карних дій відповідача. На думку [PERSON], суд не врахував роз"яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, „ Про судову практику у справах про відшкодування моральної( немайнової) шкоди від 31 березня 1995 року №4, якою звертається увага судів на необхідність при визначені розміру відшкодування моральної шкоди враховувати характер правопорушень, глибину фізичних та моральних страждань, характеру і тривалості немайнових втрат. У судовому засіданні [PERSON] апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі, пославшись на обставини, викладені у її обґрунтуваннях, проте, надавати докази конкретних фактів на підтвердження тих змін та страждань у його житті, про які викладено у його позові та апеляційній скарзі, відмовився, просив ухвалювати рішення по наявних у справі доказах. [PERSON] у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просить рішення суду залишити без змін, просить врахувати його тяжкий майновий стан, щире каяття. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, та витребувані апеляційним судом в порядку підготовки справи до розгляду матеріали кримінального провадження №1-кп/750/94/15, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, визначених ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду має бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким, суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони, посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає не у повному обсязі. Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої послався на наявні у справі докази, якими підтверджено факт протиправності дій [PERSON],їх кваліфікацію його дій за ст. 128 КК України, послався на те, що [PERSON] був звільнений від кримінальної відповідальності за збігом давності притягнення до кримінальної відповідальності, зазначив, що злочин, у якому звинувачувався [PERSON] є необережним, та, зазначивши, що виходить із характеру злочинних дій відповідача, глибини фізичних страждань, яких зазнав позивач під час протиправних дій відповідача та після цього, погіршення стану його здоров"я, вимушеним змінам у життєвих стосунках, дійшов висновку, що рівноцінним та справедливим відшкодуванням моральних втрат буде 10 000,00 грн. При цьому, не зважаючи на детальне викладення позивачем тих фактів та обставин, які свідчать про спричинення йому винними діями відповідача тяжких тілесних ушкоджень, а також тих обставин, які свідчать про тяжкі наслідки від перенесених фізичних , моральних та психоемоційних травм, їх тривалості , вимушеність змін у житті у зв"язку погіршенням стану здоров"я та послідуючою інвалідізацією, суд про встановлені факти висновків не зробив, обсяг доведеності позову не визначив, обмежившись посиланням на наведені позивачем факти та обставини. Апеляційним судом встановлено, що 06.06.2009 року [PERSON] 1984 року народження, перебуваючи у стані алкогольного сп»яніння, приблизно о 23 год. 30 хв., знаходячись в під»їзді та біля будинку № 20-Б по вул. Рокосовського в м. Чернігові з необережності заподіяв потерпілому [PERSON] року народження тяжкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно - мозкової травми, забою головного мозку, субдуральної гематоми над правою гемісферою головного мозку, забійної рани та саден голови, котрі відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя у момент заподіяння. Крім того, з матеріалів кримінального провадження, досліджених у апеляційному суді, встановлено, що неправомірна поведінка [PERSON] тривала значний проміжок часу, травми, які отримав [PERSON] від неправомірних дій відповідача, були значними, призвели до втрати свідомості, кровопролиття, множинних ссаден на тілі, крововиливів, рваних ран. За висновком судово-медичних експертиз, такі тілесні ушкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя та здоров"я в момент їх заподіяння. Судом також встановлено, що 23.03.2010 року наслідком закритої черепно-мозкової травми, отриманої 07.06.2009 року [PERSON] встановлена 3 група інвалідності безтерміново ( а.с.40), що свідчить про стійку втрату працездатності позивача, а інвалідність особи суттєво і негативно впливає на її соціальний статус, фізичні можливості, можливості продовжувати активний спосіб життя. Встановлені апеляційним судом обставини свідчать, що визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції цих фактів не встановив і не врахував, що призвело до невідповідності висновків суду щодо обсягу моральних втрат,спричиненої моральної шкоди та розумного, справедливого і виваженого розміру її відшкодування, висзначеного судом. На думку колегії суддів апеляційного суду , розумним, виваженим і справедливим розміром відшкодування завданої неправомірними діями [PERSON] моральної шкоди [PERSON] , з врахуванням тривалості фізичних і душевних страждань, характеру вимушених змін у житті, перенесеного болю та незручностей у побутові, може бути 20 000,00 грн. Доводити інші, фактичні обставини, які можуть вплинути на визначення дійсного розміру моральної шкоди, фактично завданої позивачу неправомірними діями [PERSON], надавати докази, заявляти про витребування таких доказів судом, [PERSON] , на пропозицію суду, відмовився. Відповідно до частини 3 ст.309 ЦПК України, порушення норм процесуального права судом першої інстанції, які призвели до неправильного вирішення справи, є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення апеляційним судом.

Outcome: partial