Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-17 00:00:00

У лютому 2019 року [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Завод Маяк» про стягнення заробітної плати. Як вбачається зі змісту позовної заяви, в обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що 27.01.2009 року на підставі наказу № 51к від 26.01.2009 року вона була прийнята на роботу до ПАТ «Завод Маяк» у відділ ВОХР контролером КПП 1-го класу. 13.08.2018 року на підставі наказу № 293к вона була звільнена з займаної посади за п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України (у зв`язку зі скороченням штату працівників), при звільненні відповідач не виплатив ій нараховану за лютий- серпень 2018 заробітну плату в розмірі 33 500,00 гривень, яку відповідач зобов`язаний був виплатити їй в день її звільнення. З урахуванням наданих відповідачем документів, позивачка зменшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідачана її користь заборгованність по зарплаті в сумі 26 753,13 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення до ухвалення рішення по справі, вихідну допомогу у розмірі не менше середнього місячного заробітку та витрати на правничу допомогу в сумі 6000 грн. 11.02.2019 року ухвалою судді відкрито провадження усправі та справу призначено в підготовче судове засідання. 16.12.2019 року ухвалою суду закінчено підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивачка та її представник не з"явились, надали суду клопотання та просили розглянути справу у їх відсутність. Представник відповідача у судове засідання не з"явився, про судові засідання був повідомлений належним чином, суду наданий відзив, згідно якого відповідачем визнаються прозовні вимоги частково, в частині стягнення заборгованності по зарплаті в сумі 26 753,13 та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення до ухвалення рішення суду. Вимоги позивачки щодо стягнення вихідної допомоги у розмірі не менше середньомісячного заробітку не визнає, оскільки позивачкою не надано розрахунку і не зазначено в тексті та прохальній частині позовної заяви, який саме розмір вихідної допомоги у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Крім того, згідно розрахункового листа [PERSON] за серпень 2018 року їй нарахована заробітна плата у розмірі 6238,44 грн., що включає в себе: вихідну допомогу при звільненні в розмірі середнього місячного заробітку, що становить 4451,84 грн, при цьому утримання із заробітної плати за серпень 2018 року становлять 1608,66грн., а відповідно до виплати працівнику на руки 6238,44грн, отже, відповідно до довідки від 15.05.2019 року №535 АТ «ЗАВОД «МАЯК», вихідна допомога при звільненні в розмірі середнього місячного заробітку (6238,15грн. без відрахувань податків) врахована в загальну суму заборгованості по заробітній платі перед [PERSON] . Також відповідач заперечував проти стягнення з нього витрат на правничу допомогу, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо надання правничої допомоги та її оплати позивачкою. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 27.01.2009 року на підставі наказу № 51к від 26.01.2009 року позивачка [PERSON] була прийнята на роботу до ПАТ «Завод Маяк» у відділ ВОХР контролером КПП 1-го класу. 13.08.2018 року на підставі наказу № 293к вона була звільнена з займаної посади за п.1 ст.40 Кодексу законів про працю України (у зв`язку зі скороченням штату працівників), що підтверджується ксерокопіює трудової книжки [PERSON] (а.с.12-14). Згідно довідки з особовому рахунку співробітника [PERSON] та довідки № вих 535 від 15.05.2019 року, виданих АТ "Завод "МАЯК", заборгованність підприємства по зарплаті станом на 15.05.2019 року, за період з лютого 2018 року по серпень 2018 року, становить 26 753,13 грн. (а.с.48, 49). За змістом ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р. в інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно заявлених позовних вимог позивач розрахувала, що середньоденна заробітна плата стаовить 184,95 грн, 119 робочих днів. Згідно заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог від 15.04.2019 року ( а.с.40-41) позивач погодилася із розрахунком відповідача щодо розмір заборгованості по заробітній платі та середньомісячного заробітку, також просить стягнути витрати на правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Позивач не надала суду розрахунок середнього заобітку за час затримки розрахунку при звільненні. З приводу позовних вимог щодо стягнення з відповідача вихідної допомоги, слід зазначити наступне. Відповідно до статті 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Однак, згідно згаданої судом довідки (а.с.48), вихідна допомога вже включена у суму заборгованності по належній їй та не виплаченій заробітній платі, у зв"язку з чим позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягає. Судові витрати, відповідно до ч. ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України, складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно наданих суду копій договору про надання професійної (правничої) допомоги адвокатом, квитанції та акту прийому-передачі, позиачкою було сплачено за правовому допомогу 9 500 грн. (а.с.30, 33, 34). В ході розгляду справи позивачкою були зменшені позовні вимоги в цій частині на 6 000 грн., що підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Зі змісту статті 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. А відтак, оцінючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню: 184,95 грн. ( середньоденна з/п) х 600 робочих днв (з 13.08.2018 по 24.02.2020 року)=110 970,00 грн. -середня заробітна плата за час затримки розрахунку. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання позову до суду підлягає стягненню з відповідача користь держави Україна у розмірі 768 грн. 40 коп. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved