Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

ПАТ Полтавагаз в особі Зіньківського УЕГГ звернулося до Зіньківського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги в повному обсязі. Відповідач, позовні вимоги не визнав. Заслухавши представника позивача, який підтримав позовні вимоги, відповідач який позовні вимоги не визнав та дослідивши наявні матеріали справи, суд знаходить, що заявлені вимоги обґрунтовані і такі, що підлягають задоволенню. У відповідності до ст.. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цивільно-процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 41 Конституції України: "кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності". Відповідно до ст. 16 ЦК України, визнання права є одним із способів захисту порушеного майнового права. Відповідно до ст. 114 ЦПК України: "Позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини", враховуючи місцезнаходження, позов пред'являється за правилами виключної підсудності до Зіньківського районного суду Полтавської області за місцем знаходження земельної ділянки. Частиною 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою... . Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як передбачено нормою ст. 2 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України "Про міжнародне приватне право". Якщо міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам цивільного процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі. Згідно положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", - рішення суду як найважливіший акт правосуддя покликане забезпечити захист гарантованих Конституцією України прав і свобод людини та здійснення проголошеного Основним Законом України принципу верховенства права. У зв'язку з цим суди повинні неухильно додержувати вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі (частина перша статті 213 ЦПК). Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Якщо є суперечності між нормами процесуального чи матеріального права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, то рішення є законним, якщо судом застосовано відповідно до частини четвертої статті 8 ЦПК норми, що мають вищу юридичну силу. У разі наявності суперечності між нормами законів (кодексів), що мають однакову юридичну силу, застосуванню підлягає той з них, який прийнято пізніше. При встановленні суперечностей між нормами права, які підлягають застосуванню при розгляді та вирішенні справи, суду також необхідно враховувати роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, що містяться в постанові від 1 листопада 1996 року № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя". Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 10 ЦПК України, - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 25.10.2012 р. між ПАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» (надалі Заявник) та [PERSON] укладено договір №513 про надання послуг з газопостачання (надалі Договір). Відповідно до п.1 даного договору Виконавець (ПАТ «Полтавагаз») зобов'язується безперервно надавати Споживачеві, надалі відповідач [PERSON] послуги з постачання природного газу з гарантованим рівнем надійності безпеки, якості та тиску, а Споживач зобов'язується своєчасно здійснювати оплату за спожитий природний газ і користування послугами за встановленими згідно із законодавством цінами в терміни і на умовах, передбачених цим договором. Пунктами 4.1. та 4.2. Договору визначено, що оплата за надані послуги з газопостачання здійснюється Споживачем на поточний рахунок Виконавця до 10 числа кожного місяця. Вказані вимоги кореспондують п. 17 Постанови КМУ від 09.12.1999 р. № 2246 «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання» з наступними змінами та доповненнями (надалі Правила), згідно з яким розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства України. Свої зобов'язання по наданню послуг по безперервному постачанню природного газу з гарантованим рівнем надійності безпеки, якості та тиску ПАТ «Полтавагаз» виконало належним чином. Зобов'язання щодо своєчасної оплати вартості прийнятого природного газу та послуг з його постачання, в порушення вимог ст.ст. 526, 714 ЦК України, і Правил, з боку споживача природного газу, відповідача, [PERSON] виконані не належним чином. Станом на час звернення з позовною заявою сума основного боргу становить 418,03 грн.. Відповідно до договору №513 від 25.10.2012 року укладеного між ПАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» та [PERSON] про надання послуг з газопостачання, за адресою [ADDRESS] малася заборгованість в сумі 418,03 грн. Про яку було вказано в п.4.8 даного договору, де вказано, що споживач повинен на основі Типового договору про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги, затвердженого постановою кабінету Міністрів №976 від 27.06.2003 року, укласти договір про погашення заборгованості за надані послуги з газопостачання за умови обов'язкової оплати поточних платежів. Як було встановлено в судовому засіданні та не оспорюється сторонами, відповідач, [PERSON] набула право власності на житловий будинок, який розташований за адресою [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. Її право на спадщину визнано на підставі рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 27 травня 2011 року у справі №2-33/11. Спадкова справа на майно померлого [PERSON] заведена у Опішнянській державній нотаріальній конторі за заявою [PERSON], про прийняття спадщини. Після смерті власника житлового будинку [PERSON] і до 25 червня 2011 року, житловим будинком користувалася [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], як встановлено рішеннями Зіньківського районного суду Полтавської області у справі № 2-33/11 від 27 травня 2011 року та у справі №1607/1535/2012 від 23.10.2012 р., які набрали законної сили. Рішенням Зіньківського районного суду Полтавської області у справі №1607/1535/2012 від 23.10.2012 року обставини бездоговірного споживання газу [PERSON] і виникнення заборгованості за спожитий газ в сумі 418, 03 грн. є встановленими. Згідно даного рішення, [PERSON] знала про заборгованість з послуг газопостачання в сумі 418 грн 03 коп., яка виникла за адресою [ADDRESS]. В даному рішенні вказано, що в зв'язку з несплатою володаркою вищевказаного господарства, [PERSON] за послуги, а саме спожитий газ та водопостачання, то в цій частині позову було відмовлено та роз'яснено, що в разі інших мотивів, а саме сплати послуг, може бути підставою для вирішення спірних питань в іншому провадженні. Згідно повідомлення Національної акціонерної компанії « Нафтогаз України» Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавага» Зіньківського управління по експлуатації газового господарства» відповідачу, [PERSON] вказано, що відповідно до чинного законодавства, [PERSON] після смерті [PERSON] є спадкоємцем та прийняла спадщину. Відповідно до ст..1282 ЦК України вказано, що спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредиторів повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. У разі відмови від одноразового платежу, суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке передано спадкоємцю у натурі. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач, [PERSON] стала власником господарства, яке розташоване за адресою [ADDRESS] 7 червня 2011 року. Наділений правами визначеними в п.30 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затвереджених Постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999р. № 2246, щодо проведення щороку станом на 1 січня та 1 липня разом зі споживачем звіряння фактично використаних у попередньому році та першому півріччі поточного року обсягів природного газу з підписанням відповідного акту, [PERSON] самоусунулася від своїх повноважень. Позивач, ПАТ Полтавагаз в особі Зіньківського УЕГГ, звертався до Зіньківського районного суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із [PERSON] заборгованості, але в звязу зі смертю, судовий наказ не вступив в дію. З метою переоформити договір із [PERSON] на своє прізвище відповідачка, [PERSON], звернулася до ПАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» тільки 25.10.2012 року. В судовому засіданні по цивільній справі №1607/1535/2012 від 23.10.2012 р., їй було повідомлено про сплату суми заборгованості, а саме 418,03 грн., після чого вона матиме право подати цивільний позов про стягнення даної заборгованості в порядку регресу до [PERSON]. Як пояснила в судовому засіданні відповідач, [PERSON] в неї на той та в даний час, коштів по сплаті боргу в сумі 418 грн. 03 копійки не має. 02 квітня 2014 року Зіньківським районним судом Полтавської області був виданий судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з газопостачання в розмірі 418 грн. 03 коп. та 121 грн. 80 коп. судового збору. 22.04.2014 року судовий наказ Зіньківським районним судом Полтавської області був скасований. Відповідно до ч.1 ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, на думку суду, відповідач, [PERSON] не довела всіх обставин, на які вказувала. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, а саме проведення судових експертиз. Згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На основі викладеного та

Outcome: approved