Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

І. СУТЬ СПРАВИ 1.1. 22.10.2021 [PERSON] (далі також - позивач) звернулась до Корольовського районного суду міста Житомира із позовом [PERSON] (далі також відповідач), в якому просила стягувати з відповідача на свою користь аліменти на сина [PERSON] у розмірі 1/4 всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб щомісяця від дня пред`явлення позову і до закінчення навчання, але не довше ніж досягнення сином 23 років. 1.2. Поданий позов обґрунтовувався тим, що з 20.02.1999 по 20.12.2005 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. [INFO] у сторін народився син [PERSON] , який на даний час навчається на І курсі в Житомирському агротехнічному фаховому коледжі (І-ІІ рівня акредитації) на бюджетній основі, денна форма навчання, строком до 30.06.2023. Позивач вказувала, що син проживає з нею та перебуває на її утриманні, з повноліттям сина стягнення з відповідача аліментів на сина припинилось та останній матеріальної допомоги на утримання сина не надає. 1.3. Посилаючись на те, що позивачка не взмозі самостійно утримувати сина, перебуває у скрутному матеріальному становищі, син потребує матеріальної допомоги, а також те, що відповідач є працездатним, інших дітей не має, в іншому шлюбі не перебуває, аліментів нікому не сплачує, має у власності та користуванні вантажний транспортний засіб, фургон та надає послуги з перевезення, має постійний дохід та може надавати допомогу на утримання сина, позивач звернулась до суду з даним позовом про стягнення аліментів. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН 2.1. 16.11.2021 ухвалою суду відкрито провадження у справі №296/9084/21, яку вирішено розглядати у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін. 2.2. 06.12.2021 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому посилаючись на погіршення стану здоров`я, у зв`язку з чим йому протипоказана важка фізична праця, що перешкоджає пошуку роботи, відсутність постійного та стабільного доходу, недостатність отриманих від підробітку коштів на власні потреби та комунальні витрати, припинення підприємницької діяльності у 2016 році, просив відмовити у задоволенні позову (а.с. 26-28). 2.3. Враховуючи, що справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, суд вирішив проводити розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 3.1. [INFO] у м. Житомирі у сторін народився син - [PERSON] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 4). 3.2. 18.11.2005 рішенням Корольовського районного суду м. Житомира у справі №2-6109 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, сина [PERSON] для подальшого виховання залишено з матір"ю [PERSON] , стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на сина [PERSON] , [INFO] в ромірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 28.09.2005, але не менше 30% від прожиткового мінімуму дитини відповідного віку до досягнення сином [PERSON] повноліття (а.с.5). 3.3. З 23.08.2016 [PERSON] проживає у [ADDRESS] (а.с.7). 3.4. З 01.09.2021 [PERSON] навчається в Житомирському агротехнічному фаховому коледжі (І-ІІ рівень акредитації) за спеціальністю "Агроінженерія" на бюджетній основі на денній формі навчання, з терміном навчання до 30.06.2023, що стверджується копією довідки коледжу №536 від 13.09.2021 (а.с. 6). ІV. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ 4.1. Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. 4.2. Відповідно до частини 1 статті 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. V. ОЦІНКА та МОТИВИ СУДУ 5.1. Встановлено, що між сторонами у справі виник спір з приводу утримання спільного повнолітнього сина, який продовжує навчання. 5.2. Суд звертає увагу, що у статті 51 Основного Закону України та статті 180 Сімейного кодексу України закріплено зобов`язання батьків утримувати дітей саме до моменту їх повноліття. 5.3. В українському законодавстві основними нормативно-правовими актами, що регулюють права дитини є Конституція України, Сімейний кодекс України, Закон України «Про охорону дитинства», Цивільний кодекс України. Основним міжнародним документом, який регулює це питання, є Конвенція про права дитини від 20 листопада 1989 року. 5.4. Закон визначає поняття "дитина", як особа яка не досягла повноліття, тобто 18 років. Згідно із Конвенцією про права дитини, дитиною є кожна людська істота до досягнення 18-річного віку, якщо за законом, застосовуваним до даної особи, вона не досягає повноліття раніше. 5.5. Тобто, з моменту досягнення особою 18 років, з якого настає повна цивільна дієздатність, вона втрачає статус дитини і отримує всі права дорослої людини. За загальними правилами після досягнення дитиною повноліття обов"язок кожного з батьків утримувати дітей припиняється. 5.6. Водночас, статтею 199 СК України як виключення із загального правила, передбачено право повнолітніх сина, дочки на утримання від батьків, у разі продовження ними (дочкою, сином) навчання, наявності потреби матеріальної допомоги, але не довше ніж до 23 років та виключно у разі наявності у батьків можливості надавати таку допомогу повнолітнім сину, дочці. 5.7. У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. 5.8. З матеріалів справи слідує, що з 22.07.2021 син сторін - [PERSON] є повнолітнім, а з 01.09.2021 він почав навчатися в Житомирському агротехнічному фаховому коледжі. 5.9. У позовній заяві позивач [PERSON] стверджувала, що повнолітній син [PERSON] проживає з нею та перебуває на її утриманні, а відповідач є працездатним, має у власності та користуванні вантажний транспортний засіб, надає послуги з перевезення, має постійний дохід та може надавати допомогу на утримання сина. 5.10. При цьому, відповідач у відзиві на позовну заяву вказував, що в нього погіршився стан здоров"я, за якого йому протипоказана важка фізична праця, він має нестійкий, мінливий дохід, якого не вистачає на власні потреби та оплату витрат на утримання будинку. 5.11. Згідно частини третьої статті 12, частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 5.12. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). 5.13. Суд звертає увагу, що саме особа, яка звернулася з позовом має довести наявність фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати з відповідача аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання, на підставі статті 199 СК України. 5.14. Натомість, в порушення статей 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України позивачкою не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту наявності у відповідача доходу, який дозволив би йому утримувати себе та свого повнолітнього сина [PERSON] , а також не надано жодного доказу понесених витрат на утримання сина. 5.15. Суд не приймає до уваги доводи позивача про неможливість подати докази на підтвердження наявності у користуванні відповідача транспортного засобу, оскільки за правилами частини першої статті 84 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом, яке має відповідати вимогам частини другої цієї статті, чого позивачем не дотримано. 5.16. Суд вважає помилковими посилання позивача на положення Конвенції ООН про права дитини, статтю 7 Сімейного кодексу України, статтю 12 Закону "Про охорону дитинства", якими передбачається захист інтересів дитини, оскільки дитина - це особа віком до 18 років (повноліття), якщо згідно з законом, застосовуваним до неї, вона не набуває прав повнолітньої раніше, в той час як син сторін [PERSON] досяг 18 років, втратив статус дитини та набув повної цивільної дієздатності. 5.17. Крім того, слід зазначити, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання має той з батьків, з ким проживає син, а також сам син, який продовжує навчання (стаття 199 Сімейного кодексу України). 5.18. З матеріалів справи вбачається, що з позовом про стягнення аліментів на повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання звернулась [PERSON] , однак доказів на підтвердження факту проживання сина [PERSON] з нею, позивачем не надано. 5.19. За таких обставин, враховуючи, що позивач не довела існування всіх юридичних фактів, які у своїй сукупності надають право стягувати з відповідача утримання на повнолітнього сина [PERSON] , який продовжує навчання, на підставі статті 199 СК України, що є її процесуальним обов`язком, суд дійшов висновку, що правові підстави для задоволення позову, відсутні. VI. ЩОДО СУДОВИХ ВИТРАТ 6.1. Оскільки за наслідком розгляду справи у задоволенні позову відмовлено, а позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що судові витрати у даній справі підлягають віднесенню за рахунок держави.

Outcome: dismissed