Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

15 січня 2015 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з вищезазначеною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що 21 серпня 2010 року між ПАТ "Банк Кредит Дніпро" та [PERSON] було укладено договір про надання та використання кредитних карток ПАТ "Банк Кредит Дніпро", який складається з правил надання та використання кредитних карт, тарифів, заяви та розписки щодо отримання картки, належним чином заповнених та підписаних клієнтом та банком. Відповідно до умов договору банк надав відповідачу кредитну карту з кредитним лімітом 15 000 гривень, тим самим виконавши свої зобов'язання за договором. Використовувати кредитні кошти [PERSON] почав 09.09.2010 року, про що свідчить розрахунок суми заборгованості. Відповідно до п. 3.11 тарифів, які є додатком та невід'ємною частиною договору плату за користування кредитним лімітом було встановлено у розмірі 24% річних. З розписки про отримання картки вбачається, що [PERSON] 31.08.2010 року отримав картку зі строком дії до 31.08.2011 року. Станом на 09.01.2015 року прострочена заборгованість відповідача перед позивачем становила 13 909,95 гривень, тому позивач просив стягнути заборгованість за договором про надання та використання кредитних карток від 21.08.2010 року в сумі 13 909 гривень 95 коп., розірвати договір про надання та використання кредитних карток від 21.08.2010 року та стягнути судові витрати. Представник позивача надав заяву з проханням справу розглянути без його участі, просив позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідача відповідно до п.4 ч. 2 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України та винести по справі заочне рішення Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно частин 1-3 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що 21.08.2010 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про надання та використання кредитних карток ПАТ "Банк Кредит Дніпро", який складається з правил надання та використання кредитних карт, тарифів, заяви та розписки щодо отримання картки, належним чином заповнених і підписаних клієнтом та банком. Згідно п. 1.5 правил під договором розуміється дані правила, тарифи, анкета-заявка, розписка про отримання картки. Відповідно до п. 2.2 правил укладання договору здійснюється шляхом приєднання клієнта до умов правил і відбувається за допомогою подання підписаної клієнтом анкети-заявки. Відповідно до умов договору банк надав відповідачу кредитну карту з кредитним лімітом 15000 гривень, тим самим виконавши свої зобов'язання за договором. Використовувати кредитні кошти [PERSON] почав 09.09.2010 року, про що свідчить розрахунок суми заборгованості (а.с. 7-14). Відповідно до п. 3.11 тарифів, які є додатком та невід'ємною частиною договору плату за користування кредитним лімітом було встановлено у розмірі 24% річних. Згідно пункту 3.12 тарифів плата за користування несанкціонованого овердрафту становить 48% річних. Відповідно до п. 5.2 договору відповідач зобов'язався не пізніше платіжної дати погасити готівкою через касу Банку суму обов'язкового платежу або забезпечити на рахунку для погашення кошти у розмірі не менше суми обов'язкового платежу. Згідно п. 3.14 тарифів розмір обов'язкового щомісячного мінімального платежу складає 7% від залишку заборгованості (відсотки та комісія за зняття готівки включені в платіж). Відповідно до п. 10.1 правил, дія договору обмежена строком дії картки. З розписки про отримання картки вбачається, що [PERSON] 31.08.2010 року отримав картку зі строком дії до 31.08.2011 року. [PERSON] не виконав умови договору, а саме не повернув у встановлений договором строк кредитні кошти та не сплатив проценти за користування кредитом. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, зміна умов зобов'язання тощо. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Станом на 09 січня 2015 року заборгованість відповідача перед позивачем за договором складає 13 909,95 гривень, яка складається з: суми простроченої частки кредиту - 6600,37 гривень, заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитними коштами - 5 350,97 гривень, суми інфляції заборгованості за користування кредитним коштами - 742,33 гривень, три відсотки річних за несвоєчасну сплату кредиту згідно п. 2 ст. 625 ЦК України - 245,37 гривень, суми інфляції заборгованості за несвоєчасну сплату відсотків - 793,44 гривень, три відсотки річних за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків - 177,47 гривень, що підтверджується копією розрахунку заборгованості (а.с. 7-14). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 13909,95 гривень (тринадцять тисяч дев'ятсот дев'ять) гривень 95 копійок. Вирішуючи вимоги позивача до відповідача [PERSON] про розірвання договору суд приходить до наступного. Пунктом 10.4 Правил передбачено, що договір може бути розірваний за ініціативою банку в наступних випадках: при невиконанні чи неналежному виконанні клієнтом будь-яких його обов'язків, що випливають з договору, незалежно від причин невиконання чи неналежного виконання зобов'язань. Таким чином, оскільки факт неналежного виконання позичальником [PERSON] умов спірного договору знайшов своє об'єктивне підтвердження в ході судового розгляду, дана позовна вимога, також підлягає задоволенню. Вирішуючи питання про судові витрати, суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 243 гривні 60 копійок, що підтверджується квитанцією (а.с. 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved