Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

Позивач в особі Автогосподарства Головного Управління МВС України в м. Києві звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Мотивуючи свої вимоги тим, що 30 жовтня 2014 року о 16 год. 20 хв. на перехресті нерівнозначних догів вул. Фрунзе та вул. Нижньоюрківської в м. Києві сталася ДТП, при якій [PERSON], керуючи автомобілем «Хюндай», державний номерний знак [NUMBER], рухаючись по другорядній дорозі, не надала перевагу в русі автомобілю «Тойота», державний номерний знак 11 1287, належному Автогосподарства Головного Управління МВС України в м. Києві, який рухався по головній дорозі з ввімкненим проблисковим маячком та спецівальним звуковим сигналом, не виконала вимогу дорожнього знаку «Дати дорогу», внаслідок чого здійснила з ним зіткнення. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 20 січня 2015 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення - штрафу. На час ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Хюндай», державний номерний знак [NUMBER], яким керувала [PERSON] була застрахована в ТДВ СК "Альфа-гарант ". З метою визначення розміру збитку, завданого пошкодженому транспортному засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивачем замовлено проведення автотоварознавчого дослідження. Згідно Звіту від 30 квітня 2015 року про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, зробленого суб»єктом оціночної діяльності, вартість збитку завданого автомобілю «Тойота», державний номерний знак 11 1287, визначено з урахуванням ст. 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу, та становить 365 974 грн. 67 коп., частину з яких - 50 000 грн. 00 коп. йому відшкодувала страхова компанія відповідача. Різниця між фактичними розміром збитку і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) становить 315 974 грн. 67 коп. (365 974 грн. 67 коп. - 50 000 грн. 00 коп.= 315 974 грн. 67 коп.), яку просить стягнути з відповідача, як винуватця ДТП, на підставі ст.1194 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], діючий на підставі довіреності від 16 травня 2016 року (а.с.54), позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення. За таких підстав судом відповідно до положень статті 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та заяви позивача. Вислухавши пояснення позивача, його доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 30 жовтня 2014 року о 16 год. 20 хв. на перехресті нерівнозначних догів вул. Фрунзе та вул. Нижньоюрківської в м. Києві сталася ДТП, при якій [PERSON], керуючи автомобілем «Хюндай», державний номерний знак [NUMBER], рухаючись по другорядній дорозі, не надала перевагу в русі автомобілю «Тойота», державний номерний знак 11 1287, належному Автогосподарства Головного Управління МВС України в м. Києві, який рухався по головній дорозі з ввімкненим проблисковим маячком та спецівальним звуковим сигналом, не виконала вимогу дорожнього знаку «Дати дорогу», внаслідок чого здійснила з ним зіткнення (а.с.4, 5-6, 7-28). Постановою Подільського районного суду м. Києва від 20 січня 2015 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України, з накладенням адміністративного стягнення - штрафу (а.с.5-6). Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. На час ДТП цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Хюндай», державний номерний знак [NUMBER], яким керувала [PERSON] була застрахована в ТДВ СК "Альфа-гарант", яка виплатила позивачу 50 000 грн. 00 коп. страхового відшкодування (а.с.29). З метою визначення розміру збитку, завданого пошкодженому транспортному засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивачем замовлено проведення автотоварознавчого дослідження. Так, згідно Звіту від 30 квітня 2015 року про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, зробленого суб»єктом оціночної діяльності, вартість збитку завданого автомобілю «Тойота», державний номерний знак 11 1287, визначено з урахуванням ст. 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», як вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу та становить 365 974 грн. 67 коп., частину з яких - 50 000 грн. 00 коп. позивачу відшкодувала страхова компанія відповідача. Різниця між фактичними розміром збитку і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) становить 315 974 грн. 67 коп. (365 974 грн. 67 коп. - 50 000 грн. 00 коп.= 315 974 грн. 67 коп.), яка підлягає стягненню з відповідача, як винуватця ДТП, на підставі ст.1194 ЦК України. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) (ст.1194 ЦК України). Вирішуючи питання про відшкодування матеріальних збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою, судом взято за основу вказаний Звіт товарознавчого дослідчення з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, на тій підставі, що він відповідає вимогам законодавства, що регулює професійну оціночну діяльність в Україні, а саме: Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», «Загальним засадам оцінки майна і майнових прав», затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2003 року № 1440, Методиці товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затверджений Мін»юстом, Фондом держмайна, реєстраційний № 1070/8395 від 24.11.2003 року (зі змінами) тощо; має всі необхідні розрахунки визначення вартості матеріального збитку та виконаний з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля, відповідно повинен бути покладений в основу рішення про задоволення позовних вимог в цій частині. Статтею 29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Проте частиною 3 зазначеної статті визначено, що збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За таких правових підстав, суд застосовує спеціальну норму, регулюючу дані правовідносини - статтю 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за наслідками вимог частини 3 статті 22 ЦК України. За таких правових підстав та наданих доказів позов є обґрунтованим, доведеним й таким, що підлягає задоволенню; підстав для його відмови судом не встановлено. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення частини 1 статті 88 ЦПК України. Так стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 4 739 грн. 61 коп., який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача та 1 000 грн. 00 коп. - витрат, пов»язаних з проведенням авто товарознавчого дослідження. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 22, 1166, 1167, 1187, 1188, 1194 ЦК України, Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та,

Outcome: approved