Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] сільської ради Устинівського району Кіровоградської області про визначення йому додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини за законом, що відкрилась 05.06.2013 року, після смерті його матері [PERSON]. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що після смерті матері позивача [PERSON], факт родинних відносин з якою був встановлений рішенням Устинівського районного суду Кіровоградської області від 15.12.2016 року, залишилась спадщина, до складу якої ввійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4,4567 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Устинівського району Кіровоградської області, яка належала матері позивача на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №817587. Постановою приватного нотаріуса від 19.10.2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв"язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Позивач зазначає, що не зміг своєчасно звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини через наявність тяжкої хронічної хвороби, що призвела в подальшому до інвалідності, потребою в постійному стаціонарному лікуванні та реабілітації, значних матеріальних витратах на нього. При цьому в позовній заяві вказує, що він є спадкоємцем першої черги за законом. В судовому засіданні по розгляду справи представник позивача, який діє за довіреністю, викладені в позовній заяви вимоги підтримала, прохала суд їх задоволити. Вважає наявними підстави для визнання поважними причини пропуску позивачем строку звернення до нотаріуса із позовною заявою, оскільки він постійно знаходився на лікуванні, проходив реабілітацію, і в зв"язку із станом здоров"я, звернувся до нотаріуса лише у жовтні 2015 року. В судове засідання по розгляду справи відповідач [PERSON] сільська рада Устинівського району Кіровоградської області свого представника не направила. Про місце, день і час розгляду справи повідомлявся у порядку, передбаченому ст.75 ЦПК України. Направив до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, ухвалення рішення відповідно до чинного законодавства та визнання позову (а.с.25). Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Судом по справі встановлено, що 05.06.2013 року в селищі Устинівка Устинівського району Кіровоградської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ОЛ №170168 (а.с.5). Відповідно до рішення Устинівського районного суду Кіровоградської області від 15.12.2016 року встановлено факт родинних відносин між позивачем [PERSON] та [PERSON] ([PERSON], Зубарьова), яка є його матір"ю (а.с.6). Після смерті матері позивача [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 4,4567 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території [PERSON] сільської ради Устинівського району Кіровоградської області, за межами населеного пункту, яка належала матері позивача по справі на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серія ЯИ №817587 (а.с.46) На виконання ухвали суду від 22.03.2017 року приватним нотаріусом Устинівського районного нотаріального округу Головного управління юстиції у Кіровоградській області Міністерства юстиції України (далі - Устинівського районного нотаріального округу) була надана до суду копія спадкової справи №87-2015 до майна померлої [PERSON] (а.с.39-50). Судом встановлено, що згідно письмової заяви позивача по справі [PERSON], останній 19.10.2015 року звернувся до приватного нотаріуса Устинівського районного нотаріального округу про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] (а.с.40). Відповідно до ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Постановою приватного нотаріуса Устинівського районного нотаріального округу від 19.10.2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану вище земельну ділянку у зв"язку з ненаданням ним, як спадкоємцем, доказів прийняття спадщини у строк, визначений ст.1270 ЦК України, та роз"яснено право на звернення до суду з відповідним позовом (а.с.7, 50). Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування поважності причин пропуску строку для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини позивачем зазначено про: наявність у нього хронічного захворювання, перебування на стаціонарному лікуванні, складної реабілітації та значних матеріальних витрат на лікування та надано до суду копії медичних документів про його перебування на стаціонарному лікуванні, а саме епікрізу №1083 за період з 11.06.2013 року по 20.06.2013 року (а.с.8), виписки №1781 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого за період з 01.12.2013 по 12.12.2013 року (а.с.9), епікризу №410 за період з 22.02.2014 року по 03.03.2014 року (а.с.10), виписки №1856 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого за період з 21.10.2015 року по 30.10.2015 року (а.с.11), виписки №129 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого за період з 21.01.2016 року по 28.01.2016 року та довідки від 23.01.2017 року про перебування позивача на стаціонарному лікуванні з 14.11.2016 року на дату видачі довідки в Обласній туберкульозній лікарні 23.01.2017 року (а.с.13). Крім того, в судовому засіданні, представником позивача, на підтвердження поважності причин пропуску ним строку звернення до нотаріуса із відповідною заявою, надано суду копії плану медичної реабілітації на 2013 рік [PERSON] та індивідуальної програми реабілітації інваліда №353, заповненої на його ім"я 20.03.2013 року. Відповідно до ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом та\~ст.61 цього Кодексу. Відповідно до ч.2\~ст.59 ЦПК України\~обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Вирішуючи питання про визначення позивачу [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причин пропуску цього строку, виходячи з того,\~\~що поважними є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення вказаних дій. Відповідно до роз"яснень п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~ст.1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. [PERSON] правових висновків Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85 цс 12 та від 04.11.2015 року у справі №6-148 цс 15 роз?яснено, що право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.\~\~ Правила ч.3\~ст. 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. [PERSON] позовної заяви та наданих позивачем письмових документів судом встановлено, що він проживає в [INFO] (а.с.2, 4, 7). Відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Устинівського району Кіровоградської області від 12.10.2015 року №906 мати позивача по справі [PERSON] була зареєстрована в [INFO] одна (а.с.41, зворот.бік). Дослідженням медичної документації, наданої позивачем, судом встановлено, що він перебував на стаціонарному лікуванні в інфекційному відділенні Устинівської центральної районної лікарні з 11.06.2013 року по 20.06.2013 року (а.с.8), з 01.12.2013 по 12.12.2013 року (а.с.9), з 22.02.2014 по 03.03.2014 року (а.с.10); з 21.10.2015 по 30.10.2015 року (а.с.11), з 21.01.2016 року по 28.01.2016 року з діагнозом: ХОЗЛ, рецидивуюче протікання середнього ступеня тяжкості, емфізема легень, являється інвалідом 3-ї групи. При цьому в рекомендаціях лікарів зазначено про уникнення переохолодження, прийом відповідних медичних препаратів та курортно-санаторне лікування. Жодних обмежень щодо пересування чи необхідності постійного перебування на стаціонарному лікуванні вказана медична документація не містить. Таким чином судом встановлено, що позивач по справі [PERSON], починаючи з дати відкриття спадщини 05.06.2013 року та в подальшому протягом шестимісячного строку після цього, перебував на стаціонарному лікуванні в медичній установі не весь час, а лише декілька днів, зокрема, в 2013 році 22 дні; і вже після закінчення встановленого законом строку для прийняття спадщини: в 2014 році 10 днів; в 2015 році 10 днів, у 2016 році 8 днів ( з 21 січня по 28 січня). Крім того, згідно довідки Комунального закладу «Обласна туберкульозна лікарня» від 23.01.2017 року, позивач [PERSON] знаходиться на стаціонарному лікуванні з 14.11.2016 року по теперішній час (а.с.13). Також суд зазначає, що наданий план медичної реабілітації позивача по справі на 2013 рік містить найменування заходів, які планується здійснити без зазначення періоду їх проведення та відміток про виконання, а індивідуальна програма реабілітації інваліда № 353, заповнена на ім"я позивача по справі, зазначаючи про наявну в нього 3-ю групи інвалідності загального захворювання вказує лише щодо обмежень до пересування та трудової діяльності до виконання індивідуально-профілактичних робіт і не містить жодних відміток щодо ступеня такого обмеження після їх виконання. Таким чином, даючи оцінку зазначеним вище обставинам, суд приходить до висновку, що вони не є поважними причинами пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, оскільки позивачем не доведена неможливість подання заяви до нотаріуса в період часу, коли він не перебував на стаціонарному лікуванні, протягом встановленого законом шестимісячного строку, зокрема до 05.12.2013 року, та в подальшому. При цьому суд зауважує, що обставини, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, існували як станом на 2013 рік, на дату звернення до нотаріуса із відповідною заявою 19.10.2015 року, так продовжують існувати і на дату його звернення до суду з даним позовом 20.02.2017 року, а тому суд робить висновок про не належність вказаних обставин до поважних причин, які об"єктивно перешкоджали позивачу звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки перебування його на стаціонарному лікуванні протягом певних проміжків часу не перешкодило позивачу в подальшому звернутись до нотаріуса та суду із відповідними заявами. При цьому суд наголошує, що закон не зобов"язує спадкоємця звернутись із заявою до нотаріуса саме в останні дні шестимісячного строку, а тому перебування позивача на лікуванні з 01.12.2013 по 12.12.2013 роки, з урахуванням закінчення шестимісячного строку 05.12.2013 року, не позбавляло можливості позивача подати заяву про прийняття спадщини протягом періоду, який передував цій даті. Щодо посилання позивача по справі про значні матеріальні витрати на лікування, як одну із причин неможливості своєчасно звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, суд зазначає наступне. Відповідно до п.п.3.1, 3.3, 3.5 п.3 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерством юстиції України 22.02.2012 року №296/5 право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття. Заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст.3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21.01.1993 року №7-93 (з наступними змінами), яка визначає ставки державного мита за нотаріальні дії, вчинювані, зокрема, державними нотаріальними конторами, не передбачено справляння мита за подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст.31 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 року № 3425-ХІІ (з наступними змінами) приватні нотаріуси за вчинення нотаріальних дій справляють плату, розмір якої визначається за домовленістю між нотаріусом та громадянином або юридичною особою. Приватні нотаріуси за вчинення інших дій, покладених на них відповідно до закону, справляють плату, розмір якої визначається законодавством у відповідній сфері. При цьому до таких нотаріальних дій, згідно положень ст.34 Закону, за які необхідно здійснити плату, не належить прийняття заяви про прийняття спадщини. Таким чином, закон не встановлює обов"язкового особистого подання спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до нотаріуса, передбачаючи можливість її подання за допомогою засобів поштового зв"язку, а також не вимагає при поданні до нотаріуса заяви про прийняття спадщини сплату грошових коштів, тому посилання позивача [PERSON] на значні матеріальні витрати на лікування, як підставу неможливості своєчасного звернутись до нотаріуса, не беруться судом до уваги, та не можуть оцінюватись судом як поважна причина пропуску ним строку для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON]. Інших причин пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини позивачем в позовній заяві та його представником в судовому засіданні не зазначено. З огляду на викладене, посилання позивача на перебування на стаціонарному лікуванні та значних матеріальних витрат на нього, як причину, що позбавила його можливості подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини після смерті матері, не є поважними причинами пропуску ним, передбаченого ст.1270 ЦК України строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та для визначення йому судом додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки вказані обставини не пов"язані з об"єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення даної дії, а тому суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог та відмову в позові. У відповідності до ст.88 ЦПК України понесені позивачем [PERSON]судові витрати у сумі сплаченого ним судового збору при подачі позовної заяви до суду не підлягають відшкодуванню відповідачем. Разом з тим, судом встановлено, що позивачем [PERSON] в заяві про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом було зазначено двох спадкоємців - [PERSON], місце перебування якого позивачу не відоме, та [PERSON], яка проживає на території іншого району Кіровоградської області. Даючи оцінку зазначеній обставині, за наявності якої здійснюється розгляд позову [PERSON], суд виходить з наступного. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1271 ЦК. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину ( частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. [PERSON] роз"яснення, яке міститься в [PERSON] спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», відповідно до змісту ст. 1272\~ЦК\~позов про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини подається: 1) у разі відсутності письмової згоди всіх спадкоємців, які прийняли спадщину, на подання спадкоємцем, який пропустив шестимісячний строк, заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори; 2) у разі пропуску шестимісячного строку подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори та відсутності інших спадкоємців, які прийняли спадщину та могли б дати письмову згоду на подання цієї заяви. Належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді справи про визначення додаткового строку на прийняття спадщини не потрібно залучати нотаріуса, державну нотаріальну контору в якості третіх осіб, адже вони є учасниками правовідносини із спадкування та заінтересованими особами. Відповідно до документів спадкової справи №87-2015 щодо майна померлої [PERSON] судом встановлено, що згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) станом на 19.10.2015 року відсутня відповідна інформація. Відповідно п.п. 2.1 п.2 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерством юстиції України 22.02.2012 року №296/5, спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми), крім іншого, про прийняття спадщини, про відмову від прийняття спадщини, про відмову від спадщини, заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини або про відмову від спадщини, заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину. Судом встановлено, що позивач по справі звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину 19.10.2015 року. [PERSON] про реєстрацію в Спадковому реєстрі, наданого приватним нотаріусом Устинівського районного нотаріального округу, спадкова справа щодо майна померлої 05.06.2013 року [PERSON] була заведена 19.10.2015 року (номер у Спадковому реєстрі 58080574), тобто за першою заявою поданою за місцем відкриття спадщини позивачем по справі [PERSON]. [PERSON] довідки [PERSON] сільської ради Устинівського району Кіровоградської області мати позивача [PERSON] проживала одна. З огляду на викладене, з урахуванням наведених вище роз"яснень Верховного Суду України та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, суд не вважає порушенням норм процесуального права розгляд даної цивільної справи за відсутності зазначених позивачем у заяві про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом інших спадкоємців: [PERSON] та [PERSON], оскільки згідно зазначених відомостей із Спадкового реєстру, жоден з них не звертався до нотаріуса із відповідними заявами про прийняття спадщини за місцем її відкриття, спадкові справи за їх заявами на були заведені і свідоцтва про право на спадщину земельну ділянку їм не видавались, а тому вони не можуть вважатись такими, що прийняли спадщину та бути належними відповідачами по справі. За вказаних обставин суд жодним чином не вирішує питання про їх права та обов"язки як спадкоємців [PERSON].

Outcome: dismissed