Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" в особі Північного комерційного макрорегіону Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк" звернувся до суду з позовом про зняття арешту з майна, посилаючись на те, що 20 жовтня 2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 380/1306/06-Ж. В забезпечення належного виконання кредитних зобов'язань того ж дня [PERSON] було укладено договір іпотеки, яким передано в іпотеку: квартиру [ADDRESS]; квартиру [ADDRESS]; земельні ділянки, площею по 0, 2500 га кожна для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]; земельні ділянки, площею по 0, 2487 га кожна для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; земельну ділянку, площею 0, 2488 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Проте, позивачу стало відомо, що на примусовому виконанні у ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві перебуває на виконанні виконавче провадження № 30245278 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу у сумі 2 443 710 грн. 82 коп., яким накладено арешт на все майно боржника, в тому числі і на те, яке перебуває в іпотеці. Вважає, що такі дії державного виконавця порушують права банку, оскільки Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", як іпотекодержатель, має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна. Тому позивач просив звільнити все майно [PERSON], яке перебуває в іпотеці банку з-під арешту. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про слухання справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, з підстав, викладених в позовній заяві, проти винесення заочного рішення не зеперечував. Представник ВДВС Дарницького РУЮ в м. Києві в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про час і місце слухання справи був повідомлений належним чином. Треті особи [PERSON] та Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль" в особі Київської регіональної дирекції в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 20 жовтня 2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 380/1306/06-Ж, яким позичальнику було надано кредит у розмірі 135 000 доларів США 00 центів (а.с.14-16). З метою забезпечення належного виконання кредитних зобов'язань з боку позичальника [PERSON] 20 жовтня 2006 року сторони уклали договір іпотеки № 04/І-521, предметом якого є: - земельна ділянка, площею 0, 2500 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд (кадастровий номер 3223186800:12:002:0026), що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; - земельна ділянка, площею 0, 2500 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 3223186800:12:002:0025), що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; - земельна ділянка, площею 0, 2487 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 3223186800:12:002:0024), що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; - земельна ділянка, площею 0, 2500 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд (кадастровий номер 3223186800:12:002:0023), що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; - земельна ділянка, площею 0, 2487 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 3223186800:12:002:0014), що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; - земельна ділянка, площею 0, 2500 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд (кадастровий номер 3223186800:12:002:0015), що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; - земельна ділянка, площею 0, 2488 га, цільове призначення якої для ведення особистого селянського господарства (кадастровий номер 3223186800:12:002:0021), що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; - земельна ділянка, площею 0, 2500 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд (кадастровий номер 3223186800:12:002:0020), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.19-22). Судом встановлено, що 14 червня 2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 380/696/07-ПІ, яким позичальнику було надано кредит у розмірі 150 000 доларів США 00 центів (а.с.11-13). З метою забезпечення належного виконання кредитних зобов'язань з боку позичальника [PERSON] 14 червня 2007 року сторони уклали договір іпотеки № 04/І-374, предметом якого є: - земельна ділянка, площею 0, 2500 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд (кадастровий номер 3223186800:12:002:0023), яка розташована за адресою: [ADDRESS], включаючи всі чинні та майбутні зміни, поліпшення та будь-які будівлі та/або споруди, що будуть побудовані на ній; - земельна ділянка, площею 0, 2500 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд (кадастровий номер 3223186800:12:002:0032), яка розташована за адресою: [ADDRESS], включаючи всі чинні та майбутні зміни, поліпшення та будь-які будівлі та/або споруди, що будуть побудовані на ній; - право вимоги отримання у власність земельної ділянки, площею 0, 2500 га, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд, яка розташована за адресою: [ADDRESS], включаючи всі чинні та майбутні зміни, поліпшення та будь-які будівлі та/або споруди, що будуть побудовані на ній (а.с. 23-25). Як вбачається з матеріалів справи 20 квітня 2007 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 42.07-07/177, яким позичальнику було надано кредит у розмірі 120 000 доларів США 00 центів. З метою забезпечення належного виконання кредитних зобов'язань з боку позичальника [PERSON] 20 квітня 2007 року сторони уклали договір іпотеки № 42.02-11/383, предметом якого є трьохкімнатна квартира [ADDRESS] та належить Іпотекодацю на праві приватної власності (а.с.17-18). Як вбачається з матеріалів справи 30 листопада 2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № 42.06-07/536, яким позичальнику було надано кредит у розмірі 113 742 доларів США 00 центів (а.с. 7-10). З метою забезпечення належного виконання кредитних зобов'язань з боку позичальника [PERSON] 30 листопада 2006 року сторони уклали договір іпотеки № 42.02-11/939, предметом якого є двохкімнатна квартира [ADDRESS] та належить Іпотекодацю на праві приватної власності. З матеріалів справи вбачається, що 06 листопада 2011 року постановою ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження № 30245278 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» боргу у сумі 2 443 710 грн. 82 коп., та постановою від 01 червня 2012 накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника, в тому числі і на те, яке перебуває в іпотеці (а.с. 26, 27). Згідно ч.1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження»у випадку незавершеного виконавчого провадження, арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Аналогічним чином вирішується питання про задоволення вимог іпотекодержатель за рахунок майна, переданого в іпотеку. Таким чином, за наявності договору іпотеки, укладеного з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань, іпотекодержатель, в даному випадку Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк" в особі Північного комерційного макрорегіону Публічного акціонерного товариства "Укрсоцбанк", має право, у разі невиконання боржником [PERSON] своїх зобов'язань, звернути стягнення на передане в іпотеку майно. Державним виконавцем арешт все рухоме та нерухоме на майно боржника накладено 01 червня 2012 року, тобто після передачі спірного майна в іпотеку, що порушує право іпотекодержателя на звернення стягнення на передане в іпотеку майно. Таким чином, аналізуючи наведене суд приходить до висновку, що позовні вимоги про звільнення майна з-під арешту є обргунтованими й можуть бути задоволені. На підставі викладеного,

Outcome: approved