Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Просить стягнути з публічного акціонерного товариства "Банк Фінанси та Кредит» заборгованість у розмірі 62350,37 грн., що складається з : 51500 грн. - невиплачених коштів за договорами банківського вкладу №300131/114881/3-14 від 02.10.2014 року та №300131/159408/5-15 від 19.01.2015 року (тіло вкладу), 3309,31 грн. - нарахованих за договорами відсотків, 1036,14 грн. - процентів за користуванням коштами (втраченої вигоди), 45,89 грн. - інфляційних втрат, 164,72 грн. - трьох відсотків річних від простроченої суми, 3294,31 грн. - пені за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань, 3000 грн. - завданої моральної шкоди. Представник позивача в судовому засіданні зменшив позовні та просив стягнути з публічного акціонерного товариства "Банк Фінанси та Кредит» заборгованість в розмірі 12556,72 грн, що складаються з: 2360,22 грн. - процентів за користування коштами (втраченої вигоди), 319,94 грн. - інфляційних втрат, 376,46 грн. - трьох відсотків річних від простроченої суми, 6500,11 грн. - пені за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань, 3000 грн. - моральної шкоди. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений заздалегідь та належним чином, про причини неявки суду не повідомляв, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Представник позивача не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. За таких обставин суд ухвалив розглянути справу у відсутність відповідача згідно ст. 169, 225 Цивільного процесуального кодексу України з винесенням заочного рішення по справ. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 02 жовтня 2014 року між ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» в особі начальника відділу продаж та клієнтського обслуговування № 51 Зиняр Оксани Володимирівни та [PERSON] було укладено Договір-заяву №300131/114881/3-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 3 місяці в національній валюті (далі - Договір), за умовами якого вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок № 2630.3.131042.004 у сумі 22500 (двадцять дві тисячі п"ятсот) гривень на строк з 02 жовтня 2014р. по 02 січня 2015 р. у порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі-заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», які затверджені згідно з внутрішніми процедурами Банку та розміщені для ознайомлення на інформаційних стендах в приміщеннях установ Банку та оприлюднені на офіційному сайті Банку за електронною адресою: www.fcbznk.com.ua. Відповідно до п. 2 Договору-заяви визначено, що за час користування коштами вкладу, протягом строку, визначеного п. 1 цього Договору-заяви, Банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 23,10 % річних, нарахування яких здійснюється у порядку, визначеному п. 4.1.3. Основних умов. Капіталізація процентів нарахованих на Вклад не проводиться. Нараховані проценти зараховуються Вкладнику на рахунок, відкритий в Банку № 2630.3.131042.004. Після закінчення строку, визначеного п. 1 Договору-заяви, Вклад повертається Вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.2. Основних умов (п. 6 Договору). Строк розміщення Вкладу може бути продовжено в порядку, строки та на умовах, визначених положеннями п. 5.2. Основних умов (п. 6 Договору). У відповідності до умов Договору-заяви, 02 жовтня 2014 року позивач внесла, а банк прийняв від позивача грошові кошти у сумі 22500 грн. Після закінчення строку дії вкладу позивач [PERSON] звернулася до відповідача із заявою від 14 квітня 2015 року, в якій просила повернути 04 липня 2015 року банківський вклад в сумі 22500 грн, однак кошти повернуті їй не були. 19 січня 2015 року між ПАТ «Банк Фінанси та Кредит» в особі начальника відділення № 51 Лозинського Дмитра Ігоровича та [PERSON] було укладено Договір-заяву №300131/159408/5-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 5 місяців в національній валюті (далі - Договір), за умовами якого вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти в національній валюті на вкладний рахунок № 2630.2.131042.005 у сумі 29 000 (двадцять дев"ять тисяч) гривень на строк з 19 січня 2015р. по 19 червня 2015 р. у порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі-заяві та в Основних умовах залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», які затверджені згідно з внутрішніми процедурами Банку та розміщені для ознайомлення на інформаційних стендах в приміщеннях установ Банку та оприлюднені на офіційному сайті Банку за електронною адресою: www.fcbznk.com.ua. Відповідно до п. 2 Договору-заяви визначено, що за час користування коштами вкладу, протягом строку, визначеного п. 1 цього Договору-заяви, Банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 24,50 % річних, нарахування яких здійснюється у порядку, визначеному п. 4.1.3. Основних умов. Капіталізація процентів нарахованих на Вклад не проводиться. Нараховані проценти зараховуються Вкладнику на рахунок, відкритий в Банку № 2630.2.131042.005. Після закінчення строку, визначеного п. 1 Договору-заяви, Вклад повертається Вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.2. Основних умов (п. 6 Договору). Строк розміщення Вкладу може бути продовжено в порядку, строки та на умовах, визначених положеннями п. 5.2. Основних умов (п. 6 Договору). У відповідності до умов Договору-заяви, 19 січня 2014 року позивач внесла, а банк прийняв від позивача грошові кошти у сумі 29 000 грн. Після закінчення строку дії вкладу позивач [PERSON] звернулася до відповідача із заявою від 16 червня 2015 року та з вимогою від 22 червня 2015 року, в яких просила повернути банківський вклад в сумі 29 000 грн., однак кошти їй повернуті не були. З уточненої заяви про зменшення позовних вимог від 16 листопада 2015 року поданої представником позивача адвокатом [PERSON], вбачається що 05.11.2015 року за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на користь позивача було сплачено 54 400 грн. (тіло депозитного вкладу та нараховані за договорами відсотки на момент введення тимчасової адміністрації ПАТ "Банк Фінанси та кредит"). У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.. Відповідно до ч.1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Отже, з наведених норм закону вбачається, що вкладник за договором банківського вкладу, в силу ст.ст. 1060, 1061 ЦК України, вправі вимагати від банку повернення здійсненого вкладу в будь-який момент, а банк, отримавши відповідну вимогу, повинен видати вклад у повному обсязі. Також, статтею 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Статтею 536 ЦПК України, передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов"язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України та умов Кредитного договору, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язання в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами Договору, Відповідач зобов'язаний сплатити кредитору неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюються за згодою сторін. Згідно ст.ст. 3-4 цього ж Закону розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Нарахування пені за прострочення виконання зобов'язання припиняється через один рік від дня, коли зобов'язання мало бути виконано. В обґрунтування позовних вимог про сплату суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, трьох процентів річних від простроченої суми, пені, позивачем наведено розрахунок заборгованості відповідача, який судом досліджений і визнаний обґрунтованим. За таких обставин, з ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" відділення №51 (з моменту звернення позивача до відповідача про повернення депозитних коштів та на момент введення тимчасової адміністрації ПАТ "Банк Фінанси та кредит") на користь [PERSON] слід стягнути - 9556,72 грн. в тому числі: 2360,22 грн. - процентів за користування коштами (втраченої вигоди), 319,94 грн. - інфляційних втрат, 376,46 грн. - трьох відсотків річних від простроченої суми, 6500,11 грн. - пені за несвоєчасне виконання грошових зобов"язань, Відповідно до ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.Підстав вважати, що несвоєчасне виконання банківської послуги становило чи становить недоліки продукції (дефект товару) для позивача, не має. Тому відсутні підстави для покладення на відповідача обов'язку по відшкодуванню моральної (немайнової шкоди) відповідно до зазначеного Закону. Враховуючи те, що п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», не передбаченно право споживачів на відшкодування моральної шкоди у випадку невиконання договору банківського вкладу, відповідно до закону, то право на відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням договору банківського вкладу буде лише у разі, коли її відшкодування передбачене самим договором. Судом встановлено, що договорами банківського вкладу укладеними між [PERSON] та ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" від 02.10.2014 року та 19.01.2015 року відшкодування моральної шкоди не передбачено. Таким чином, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача 3000 грн. моральної шкоди є безпідставними, тому у їх задоволенні слід відмовити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial