Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом, з урахуванням його уточнень, в якому просила стягнути солідарно з фізичної особи-підприємця [PERSON] (Відповідач 1) та Дочірнього підприємства «А.Є.Т. Джоін ап!» ( Відповідач 2)матеріальні збитки у розмірі 26 786 гривень та моральну шкоду у розмірі 28 500 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що 15 травня 2015 року вона уклала з відповідачем ФОП [PERSON] договір про туристичне обслуговування, за умовами якого придбала для себе та своєї сім»ї відпочинок та авіаперельот Харків - Шарм-Ель-Шейх - Харків. Відпочинок повинен був відбутися з 21 травня 2015 року по 31 травня 2015 року. Згідно договору на туристичне обслуговуваня ФОП [PERSON] (Відповідач 1) діє від імені та по дорученню Туроператора - Джойн Ап - (Відповідач 2). У той же ж день, 15 травня 2015р., позивач передала Відповідачу 1, в якості передоплати частину грошових коштів у розмірі 4 540 (чотири тисячі п'ятсот сорок) грн., для бронювання зазначеного туру. 19 травня 2015 року вона передала Відповідачу 1 залишок грошових коштів на суму 29 056 (двадцять дев'ять тисяч п'ятдесят шість ) грн. В підтвердження передачі грошових коштів Відповідач 1 надала позивачеві квитанції господарчого об'єкта (квитанція № 0501-01 від 15.05.2015р. на суму 4 540 (чотири тисячі п'ятсот сорок) грн., та квитанція № 0519-01 від 19.05.2015р. на суму 29 056 (двадцять дев'ять тисяч п'ятдесят шість ) грн. В призначену дату позивач зі своєю родиною прибула до аеропорту. Проте, вона та її родина не були прийняті до перевезення на рейсі PS 7011 Харків-Шарм - Ель-Шейх. Родині позивача було відмовлено у реєстрації та перельоті. В аеропорту позивачеві видали довідку, згідно якої повідомили, що у зв'язку з тим , що термін дії її паспорту та її чоловіка закінчується у серпні 2015 року (менш ніж 6 місяців), що необхідно для в'їзду у Єгипет, позивача та її родину не допустили до перельоту. З ними була неповнолітня дитина. Відповідно неповнолітня дитина сама пересуватися була не в змозі. Таким чином, відпочинок родини позивача із-за недбалості Відповідача 1 був зіпсований. 22 травня 2015 року позивач особисто прийшла до офісу Відповідача 1 з вимогою повернути сплачені за відпочинок грошові кошти, але отримала відмову. 27 травня 2015 р. позивачем була надана Відповідачу 1 письмова претензія про повернення коштів у сумі 33 596,00 грн. 28 травня 2015р. Відповідач 1 повернув позивачеві лише 6 810,00 грн. Позивач надіслала на адресу Відповідача 1 претензію про повернення коштів. 15 червня 2015р. Відповідач 1 отримав претензію по пошті. Однак, вимоги позивача ігноруються. Відповідач 1 не надав туристичних послуг, грошові кошти не повернув, у зв'язку з чим у Відповідачів перед Позивачем виникла заборгованість в розмірі 26 786.00 грн., яка до цього часу не погашена. Крім того, позивачеві та її родині завдано моральну шкоду, яка полягала в суттєвих емоційних стражданнях, пов'язаних з невиконанням договору про надання туристичних послуг, поглиблених неможливістю оздоровити дитину у моря. Моральні страждання збільшувалися тоді, коли Відповідач 1 неодноразово, протягом тижня , в грубій формі відмовляв у поверненні грошей, а потім взагалі почав ігнорувати позивача. Крім того, позивач та її дитина не змогли відпочити протягом своєї відпустки у зв'язку із тим, що всі гроші, які тривалий час збирали на відпочинок незаконно знаходяться у Відповідача 1. Крім того, при укладанні договору про надання туристичних послуг Відповідач 1 працював з документами позивача та будь - яких зауважень не пред'являв. Не повідомляв позивача, що у її випадку , а саме закінчення терміну паспорту у серпні 2015 року, у родини позивача можуть виникнути будь - які проблеми та вона не зможе перетинати кордон України. Більше того, ознайомившись з документами позивача Відповідач 1 запропонувала укласти договір та оплатити послуги. Позивачеві не було надано повної та вичерпної інформації про придбаний Турпродукт , в тому числі і про основні вимоги, пропонованих до оформлення виїздних/в»їздних документів (паспорт, дозвіл, віза на в»їзд/ виїзд до країни тимчасового перебування), у тому числі інформацію щодо термінів їх оформлення. Враховуючи характер укладеного договору, саме на Відповідача 1 було покладено обов'язок перевірити відповідність наданих Позивачем документів законодавству країни тимчасового перебування (у даному випадку Арабська Республіка Єгипет) та не допустити бронювання послуг за насамперед недійсними паспортам. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити, в подальшому в судове засідання не з»явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач ФОП [PERSON] в судове засідання не з»явилася. Представник відповідача Дочірнього підприємства «А.Є.Т. Джоін ап!» в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що безпосередній надавач послуг ДП «А.Є.Т. Джоін ап!» не здійснював фактичну реалізацію туристичного продукту позивачеві. Замовлення туристичного продукту згідно агентського договору, здійснюється за допомогою системи онлайн бронювання. При здійсненні бронювання туристичної послуги, замовник повинен вказати властивості туру, ім'я, прізвище споживачів, дати отримання послуг, а також серію, номер та дату до якої дійсний закордонний паспорт споживача. Замовляючи туристичну послугу замовник ФОП [PERSON] вказав дату дії закордонного паспорту [PERSON] (з 11.08.2016р. до 11.08.2016р.) [PERSON] (з 01.09.2016 по 01.09.2016р.) Тобто, Туроператор створював туристичний продукт з врахуванням термінів дії паспортів Позивачів виходячи із даних направлених Туристичним агентом ФОП [PERSON] Вважає, що туроператором жодних протиправних дій та/або бездіяльності вчинено не було, обов'язки встановленні законом та договором виконані, туристичний продукт створено та передано у відповідності до замовлення. В подальшому представник відповідача Дочірнього підприємства «А.Є.Т. Джоін ап!» в судове засідання не з»явився. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 15 травня 2015 року турагент - ФОП [PERSON], яка діяла від імені та за дорученням туроператора «Джойн АП», та [PERSON] уклали договір про туристичне обслуговування (надалі Договір). За умовами Договору турагент, діючи від імені та за дорученням туроператора, за встановлену в договорі плату, зобов'язався надати туристу комплект туристичних послуг, а саме: проживання в готелі Continental Plaza, тип номера Standard, дата заїзду/виїзду 21/05 - 28/05, харчування: все включено, додаткові послуги: авіа переліт: Харків - Шарм-Ель-Шейх - Харків, трансфер: аеропорт-готель-аеропорт. Послуги мали бути надані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до п. п. 2.1., 2.2. п. 2 Договору вартість замовленого туристом туристичного продукту склала 1 480,00 доларів, що за курсом 22,7 склало 33 590,00 гривень. Як вбачається з матеріалів справи, 15 травня 2015 року [PERSON] передала ФОП [PERSON] 4 540 гривень у якості предоплати, а 19 травня 2015 року - 29 560 гривень залишку. 21 травня 2015 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не були прийняті на рейс Харків - Шарм-Ель-Шейх PS 7011 у зв»язку із тим, що строк дії їх паспортів закінчувався менше, ніж через шість місяців. Згідно із частинами першою, другою статті 20 Закону України "Про туризм" за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов'язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов'язання. Частиною першою статті 901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини другої статті 30 Закону України "Про туризм" порушеннями законодавства в галузі туризму є порушення умов договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг. Згідно із частиною десятою статті 20 Закону України "Про туризм" якість туристичних послуг повинна відповідати умовам договору, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються законодавством про захист прав споживачів. Так, частиною четвертою статті 10 Закону України від 12 травня 1991 року N 1023-ХІІ "Про захист прав споживачів" передбачено, що за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Також частиною першою статті 33 Закону України "Про туризм" встановлено, що суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов'язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно із частинами першою та другою статті 32 Закону України "Про туризм" за неналежне виконання своїх зобов'язань туроператор, турагент, інші суб'єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб'єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини. Отже, майнову відповідальність несе суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, тобто порушив умови договору між туристом і суб'єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику завдано збитків. Згідно із частиною тринадцятою статті 20 Закону України "Про туризм" права й обов'язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором між ними, а також цим Законом. Агентські відносини регулюються главою 31 Господарського кодексу України, відповідно до частин першої, другої статті 297 якого за агентським договором одна сторона (комерційний агент) зобов'язується надати послуги другій стороні (суб'єкту, якого представляє агент) в укладенні угод чи сприяти їх укладенню (надання фактичних послуг) від імені цього суб'єкта і за його рахунок. Агентський договір повинен визначати сферу, характер і порядок виконання комерційним агентом посередницьких послуг, права та обов'язки сторін, умови і розмір винагороди комерційному агентові, строк дії договору, санкції у разі порушення сторонами умов договору, інші необхідні умови, визначені сторонами. Відповідно до пункту 1.3 глави 1 Правил користування готелями й аналогічними засобами розміщення та надання готельних послуг, затверджених наказом Державної туристичної адміністрації України від 16 березня 2004 року N 19 та зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 2 квітня 2004 року, бронювання - процес замовлення замовником готелю основних і/або додаткових послуг у певному обсязі, з метою використання послуг в обумовлені терміни конкретним споживачем або групою споживачів; підтвердження заброньованих послуг - згода готелю щодо виконання замовленого обумовленого переліку основних і додаткових послуг згідно з заявкою. Пунктом 6.1 статті 6 договору про реалізацію тур продукту за №5195/15, укладеного 07.05.2015 року між ДП «А.Є.Т. Джоін ап!» та ФОП [PERSON], передбачено, що у разі порушення (невиконання чи неналежного виконання) своїх зобов'язань за договором однією зі сторін сторона, що порушила своє зобов'язання, несе відповідальність відповідно до чинного законодавства. Пунктом 3.1.3 статті 3 даного договору передбачено обов'язок туроператора проводити бронювання туристичних послуг згідно з прийнятими до виконання замовленнями. Замовлення туристичного продукту згідно даного договору, здійснюється за допомогою системи онлайн бронювання. При здійсненні бронювання туристичної послуги, замовник повинен вказати властивості туру, ім'я, прізвище споживачів, дати отримання послуг, а також серію, номер та дату до якої дійсний закордонний паспорт споживача. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 26 травня 2016 року встановлено, що відповідно до Заявки 289407 від 15.05.2015 року для замовлення туристичного продукту термін дії паспорту [PERSON] - до 11.08.2015 року . Згідно аналогічної Заявки [NUMBER] від 15.05.2015 року термін дії паспорту [PERSON] - до 01.09.2015 року, [PERSON] - до 11.08.2015 року . Замовляючи туристичну послугу замовник ФОП [PERSON] вказав дату дії закордонного паспорту [PERSON] (з 11.08.2016р. до 11.08.2016р.) [PERSON] (з 01.09.2016 по 01.09.2016р.) , що підтверджується листом ТОВ «САМО-Квантор» від 09.12.2016 року (а.с. 89, 116). Тобто, Туроператор створював туристичний продукт з врахуванням термінів дії паспортів Позивача та її чоловіка, виходячи із даних направлених Туристичним агентом ФОП [PERSON] Стаття 33 Закону України «Про туризм» передбачає, що суб'єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов»язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Таким чином відповідно до Закону України «Про туризм» саме на турагента, який діє від імені туроператора, покладений обов'язок про надання інформації про основні вимоги пропонованих до оформлення виїздних\\в'їздних документів (паспорт, дозвіл (віза) на в'їзд\\виїзд до країни тимчасового перебування), у тому числі інформацію щодо термінів їх оформлення. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 03 липня 2013 року у Справа № 6-42 цс 13, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України є обов»язковою для всіх суб»єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода підлягає відшкодуванню особою, яка її завдала. Згідно зі ст. 239 ЦК України правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. У Договорі вказано, що Турагент - ФОП [PERSON] діє від імені та за дорученням Туроператора - ДП «А.Є.Т. Джоін ап!», тому ФОП [PERSON] і відповідає за завдану шкоду. Таким чином, аналізуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в частині відшкодування майнової шкоди, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки дане відшкодування не передбачено договором. На підставі викладеного та

Outcome: partial