Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 27423,73 гривень, моральної шкоди в сумі 5000 гривень, витрат по оплаті експертних послуг в розмірі 700 гривень, витрат на правову допомогу в сумі 2000 гривень та судових витрат у справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.08.2013 р. приблизно о 13 год. 05 хв [PERSON], керуючи автомобілем «Мітцубісі» д.н. [NUMBER], знаходячись в м.Києві по пр-ту 40-річчя Жовтня, 124, не впевнившись в безпеці, не витримала безпечної дистанції до автомобіля «Мітцубісі» д.н. [NUMBER], який належить позивачу на праві власності, внаслідок чого сталась дорожньо-транспортна пригоди і був пошкоджений транспортний засіб. Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 23.08.2013 р. [PERSON] була визнана винною у вчинені даної дорожньо-транспортної пригоди. Позивач посилається на те, що з метою визначення розміру матеріального збитку було проведено огляд транспортного засобу та складено Звіт суб»єктом оціночної діяльності за № КТЗ № 10 від 09.09.2013 р., згідно з яким вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Мітцубісі» д.н. [NUMBER] з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складає 27194,41 гривні. За проведення оцінки нею було сплачено 700 гривень. Крім того за проведення рихтувально-малярних робіт для відновлення транспортного засобу «Мітцубісі» д.н. [NUMBER], пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, нею були понесені витрати в сумі 229,32 гривні. На підставі положень ст.1187 ЦК України позивач просить стягнути вартість понесених нею витрат з відповідача. Також в обґрунтування свого позову позивач зазначає, що внаслідок пошкодження майна вона зазнала моральної шкоди, оскільки в зв»язку з тривалим вирішенням питання щодо відшкодування збитків вона не може відремонтувати свій автомобіль, в результаті чого змінився її спосіб життя, ускладнено пересування по місту. Моральну шкоду вона оцінює в 5000 гривень. На підставі ст..ст.84, 88 ЦПК України позивач просить відшкодувати їй витрати на правову допомогу в розмірі 2000 гривень, які вона понесла відповідно до Договору про надання правової допомоги, укладеного з адвокатським об»єднанням «Агенція правових послуг». . 31.03.2014 р. Голосіївським районним судом м.Києва було ухвалено у даній справі заочне рішення, відповідно до якого позов задоволений частково. За заявою відповідача, на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва від 21.10.2014 р., заочне рішення від 31.03.2014 р. було скасовано і розгляд справи призначено в загальному порядку. В ході судового розгляду позивач подала заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просила суд стягнути з відповідача матеріальні збитки в розмірі 27194,41 гривні, витрати на проведення дефектовки автомобіля в сумі 229,32 гривні, моральну шкоду в сумі 5000 гривень, витрат по оплаті експертних послуг в розмірі 700 гривень, витрати на правову допомогу в сумі 2000 гривень, судові витрати у справі, а також просила застосувати положення ч.2 ст.625 ЦК України та стягнути з відповідача інфляційні збитки та 3% річних від суми матеріальної шкоди в зв»язку з несвоєчасним виконанням грошового зобов»язання. В ході судового засідання позивач та її представник підтримали позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просили суд позов задовольнити, з підстав зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини відповідача, позивач зазнала матеріальних збитків та моральної шкоди, які відповідно до положень ст.ст.1166, 1187, 23 ЦК України повинні бути відшкодовані особою, яка винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, оскільки Поліс обов»язкового страхування, на який посилається відповідач, відповідно до інформації з бази даних МТСБУ не діяв на час настання дорожньо-транспортної пригоди. Відповідач в судове засідання не з»явилась, подавши клопотання про розгляд справи у її відсутність з врахуванням наданих заперечень. Вислухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02.08.2013 р. приблизно о 13 год. 05 хв [PERSON], керуючи автомобілем «Мітцубісі» д.н. [NUMBER] в м.Києві по пр-ту 40-річчя Жовтня, 124, не впевнившись в безпеці, не витримала безпечної дистанції до автомобіля «Мітцубісі» д.н. [NUMBER], внаслідок чого сталась дорожньо-транспортна пригоди та були пошкоджені транспортні засоби. Власником транспортного засобу «Мітцубісі» д.н. [NUMBER] є [PERSON] Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 23.08.2013 р. [PERSON] була визнана винною у вчинені даної дорожньо-транспортної пригоди. В силу ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, які встановлені судовим рішенням, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тобто, в даному випадку, наявність вини в діях [PERSON] не підлягає доказуванню. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з роз»ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Оскільки на день розгляду справи суду не надано доказів, що відповідач керувала транспортним засобом «Мітцубісі» дн. [NUMBER] без відповідних повноважень, суд приходить до висновку, що саме [PERSON] повинна нести відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов»язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. Згідно з ст.985 ЦК України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов»язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом. Відповідач у своїх письмових запереченнях посилається на наявність у неї на момент дорожньо-транспортної пригоди Полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АВ № 3270444, що укладений з ПрАТ «СК «Лафорт». Відповідно до інформації, наданої Моторно (транспортним) страховим бюро України на підставі даних Єдиної централізованої бази МСТБУ, що формується відповідно до відомостей, наданих страховиками, Поліс АВ № 3270444 діяв в період з 30.05.2012 р. по 29.05.2013 р., тобто на момент настання дорожньо-транспортної пригоди 02.07.2013 р. він не був чинним. Отже суд приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована відповідно до положень Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів на момент настання дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до Звіту про оцінку вартості матеріального шкоди, завданої власнику КТЗ № 10С/09/13, складеного ПП «ГАЛавтомекспертиза», вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Мітцубісі Ланцер» д.н. [NUMBER] становить 27194,41 гривень. Витрати на проведення оцінки розміру матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, які понесла позивач становлять 700 гривень, що підтверджується квитанцією від 10.09.2013 року Також судом встановлено, що позивачем понесені витрати по оплаті послуг, наданих ТОВ «Ніко-Україна», по здійсненню рихтувально-малярних робіт автомобіля «Мітцубісі» д.н. [NUMBER] (дефектовки), пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 229,32 копійки, що підтверджується квитанцією від 04.09.2013 р. Враховуючи викладене, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 27194,41 гривня, витрат на проведення оцінки та по здійсненню рихтувально-малярних робіт автомобіля «Мітцубісі» д.н. [NUMBER] (дефектовки) є обґрунтованими, доведеними і підлягають задоволенню. Вимоги позивача про відшкодування їй моральної шкоди, на думку суду, підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що у зв"язку з дорожньо-транспортною пригодою, пошкодженням автомобіля, позивач, як власник транспортного засобу «Мітцубісі» д.н. [NUMBER], зазнала моральних страждань, оскільки тривалий час не могла вирішити питання щодо проведення відновлювального ремонту, в звязку з чим змінився її нормальний спосіб життя, вона не могла користуватись автомобілем, тривалий час вирішується питання щодо відшкодування матеріальної шкоди. Відповідно до роз"яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, згідно з ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я. При з»ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з»ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Вимоги позивача про відшкодування їй відповідачкою моральної шкоди в розмірі 5000 гривень не є обгрунтованими в повному обсязі, як на стадії звернення до суду, так і в ході розгляду справи. Однак, суд вважає, що пошкодження автомобіля, який є власністю позивача, призводить до душевних страждань, зміну способу життя в зв»язку з тривалим вирішенням питання щодо проведення відновлювального ремонту автомобіля. Також суд приймає до уваги, що саме з вини відповідача позивач тривалий час не може вирішити питання щодо відшкодування завданих збитків і проведення ремонту автомобіля. Суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 2000 гривень. Моральна шкода на підставі ст.1167 ЦК України підлягає стягненню з відповідача, оскільки саме внаслідок порушення нею Правил дорожнього руху настала дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль «Мітцубісі» д.н. [NUMBER] Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково, а саме в розмірі 2000 гривень. Не підлягають задоволенню вимоги позивача про застосування судом положень ч.2 ст.625 ЦК України та стягнення інфляційних збитків і 3% річних, виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зобов»язання щодо відшкодування шкоди, які виникли між сторонами, є деліктними зобов»язаннями, не ґрунтуються на договірних грошових зобов»язаннях, а тому положення ч.2 ст.625 ЦК України не можуть бути застосовані. Також підлягають частковому задоволенню вимоги позивача щодо відшкодування витрат, здійснених нею на отримання правової допомоги. Відповідно до ст. 86 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Судом встановлено, що позивач сплатила на рахунок Адвокатського об»єднання «Агенція правових послуг» за надання правової допомоги кошти в розмірі 2000 гривень. В ході розгляду даної справи участь у справі приймав адвокат Вілков С.В. - голова Адвокатського об»днання «Агенція правових послуг» на підставі ордеру та Договору. При визначені розміру витрат на правову допомогу, які підлягають компенсації, суд виходить з того, що представник позивача - адвокат Вилков С.В. приймав участь в судовому засіданні 31.03.2014 р. Загальна тривалість судового засідання за участю адвоката Вилкова С.В. становить 06 хв 41 сек. Враховуючи розмір заробітної плати на момент надання правової допомоги 1218 грвень), а також те, що позовні вимоги були задоволені частково (66,9 %) від пред»явлених вимог), компенсації підлягає сама 325,93 гривні. Інші витрати, пов»язані з наданням правової допомоги Адвокатським об»єданням не підтверджені будь-якими доказами, а тому не можуть бути задоволені. На підставі ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати у даній справі, а саме сума сплаченого судового збору в розмірі пропорційному до задоволених вимог (66,9%).

Outcome: partial