Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області з даним позовом до ТОВ Агрофірма «Агросоюз-50», про витребування майна та скасування державної реєстрації договору в якому просить усунути перешкоди у користуванні [PERSON] належною їй на праві власності земельною ділянкою кадастровий номер 3522581500:02:000:0206, площею, 5,8422 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію договору оренди землі від 29.12.2020 року № 206 між ТОВ «Агрофірма «Агросоюз-50» та [PERSON] , про оренду земельної ділянки. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що у лютому 2021 року позивач дізналась про наявність зареєстрованого договору оренди землі, кадастровий номер 3522581500:02:000:0206, площею 5,8422 га, яка знаходиться на території Веселівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області з Товариством з обмеженою відповідальністю Агрофірма «Агросоюз-50» № 206 від 29.12.2020 року, який вона не укладала, не підписувала та не передавала земельну ділянку в оренду. На підставі свідоцтва про право на спадщину від 29.08.2006 року [PERSON] отримала у власність земельну ділянку кадастровий номер 3522581500:02:000:0206, площею 5,8422 га, яка знаходиться на території Веселівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області, належить позивачці на праві власності. Вказана земельна ділянка, згідно договору оренди землі укладеного 28 серпня 2015 року та зареєстрованого 26 серпня 2016 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, приватним нотаріусом Кіровоградського районного нотаріального округу Кіровоградської області була передана [PERSON] в оренду строком на п`ятнадцять років ТОВ Агрофірма «Агросоюз-50». Однак ТОВ Агрофірма «Агросоюз-50» не дотримався умов укладеного Договору оренди та постійно і систематично порушував свої зобов`язання щодо своєчасного розрахунку з [PERSON] за користування земельною ділянкою, які є його істотною умовою. Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 29 грудня 2020 року були задоволені та розірвано договір оренди укладений 28 серпня 2015 року між [PERSON] і ТОВ Агрофірма «Агрофірма-50» зареєстрований 26 серпня 2016 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Рішення набрало законної сили - 04 лютого 2021 року. 04 лютого 2021 року [PERSON] уклала договір оренди землі з приватним підприємством «Агрофірма «Могутнє» на підставі якого передала останньому в оренду земельну ділянку кадастровий номер 3522581500:02:000:0206, площею 5,8422 га, яка знаходиться на території Веселівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області. Крім того, на реєстрацію також була надана додаткова угода про розірвання раніше спірного договору оренди землі від 28 серпня 2015 року. Підроблення підпису [PERSON] в договорі оренди землі порушує її законні інтереси як власника земельної ділянки, посягає на її власність та право користування своєю землею, що несе негативні наслідки для неї. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов та просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений про дату, час і місце судового засідання в установленому законом порядку. Причини своєї неявки суд не повідомив. На підставі ст. 280 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Судом встановлено, що відповідно до Договору оренди землі укладеного 28 серпня 2015 року та зареєстрованого 26 серпня 2016 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 31105924 приватним нотаріусом Кіровоградського районного нотаріального округу Кіровоградської області Коваленко Галиною Григорівною, передала земельну ділянку № [NUMBER] , розташованої на території Веселівської сільської ради Кіровоградського району та області, загальною площею 5,84 га. для ведення особистого товарного сільського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 3522581500:02:000:0206, в оренду строком на п`ятнадцять років ТОВ АГРОФІРМА «АГРОСОЮЗ-50». Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 29 грудня 2020 року, позов [PERSON] до ТОВ Агрофірма «АГРОСОЮЗ-50», про розірвання договору оренди земельної ділянки задоволено. Договір укладений 28 серпня 2015 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальність Агрофірма «Агросоюз-50» зареєстрований 26 серпня 2016 року на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про оренду земельної ділянки за кадастровим номером 3522581500:02:000:0206, площею 5,842 га, що знаходиться за адресою Кіровоградська область, Кіровоградський район на території Веселівської сільської ради розірвано. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, від 19.01.2021 року, земельна ділянка, кадастровий номер 3522581500:02:000:0206, площею 5,8422 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Веселівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області передана на підставі договору про оренду земельної ділянки ТОВ «Агрофірма «Агросоюз-50». Відповідно до Договору оренди землі від 04 лютого 2021 року, [PERSON] , передала земельну ділянку, кадастровий номер 3522581500:02:000:0206, площею 5,8422 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Веселівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області Приватному підприємству «Агрофірма Могутнє». Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, відповідно до Договору про оренду землі № 206 від 29 грудня 2020 рік, [PERSON] , передала земельну ділянку, кадастровий номер 3522581500:02:000:0206, площею 5,8422 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Веселівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області ТОВ «Агрофірма «Агросоюз-50». Оцінюючи систематичну неявку представника відповідача в сулові засідання суд вважає за необхідне зауважити наступне. Згідно з ч.3 ст. 58 ЦПК України, юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового догвору (контракту) або через представника. У порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких визначені законодавством чи установчими документами або юридичну особу може представляти адвоката. Відповідно до ч.3 ст. 2 ЦПК України не допускається зловживання провесуальними правами; за ч.4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов"язаних із вчиненням нею процесуальних дій. Отже, виходячи з вищевикладеного, відповідач не скористався своїм правом на участь у розгляді справи, відзив на позов не надав, причини неявки в судові засідання не повідомив. При цьому був належним чином повідомлений про наявність даного позову і провадження за ним у суді, про що свідчить поштове повідомлення за яким відповідачу було відправлено копію позову з додатками та ухвали про відкриття провадження у справі. Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) зауважує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов"язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням її справи, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов"язки, оскільки одним із критеріїв "розумності строків" є саме поведінка заявника. Так, суд покладає на заявника лише обов"язок демонтрувати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, які безпосередньо його стосуються, утримуватись від виконання заходів, що затягують провадження у справі, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для пришвидшення процесури слухання (рішення ЄСПЛ "Чірікоста і Віола проти Італії). Крім того у рішенні від 26 квітня 2007 року у спаві "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Щодо обгрунтованості позовних вимог. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Частиною 1ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною другою статті 152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав на земельні ділянки здійснюється у передбачений законом спосіб. Згідно із ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч. 1 ст. 93 ЗК України та ст. 1 Закону України "Про оренду землі", право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Відповідно до ст.ст. 641, 642 ЦК України моментом, з якого договір вважається укладеним, є момент досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору, тобто повного і безумовного прийняття однією стороною пропозиції другої сторони укласти договір на визначених і добровільно погоджених ними умовах. За таких обставин, укладення договору є певним процесом (від направлення оферти до моменту надання договору юридичної сили), а не моментальною, одноактною дією, та фактично складається з кількох стадій, що слідують послідовно одна за одною, а саме: подання однією стороною пропозиції щодо укладення договору, прийняття погодженої пропозиції другою стороною, надання договору необхідної форми (з урахуванням законодавчих вимог), а за необхідності нотаріального посвідчення та державної реєстрації договору. Відповідно ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 11 травня 2021 року було призначено почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлені питання, щодо належності підпису у договорі від 29 грудня 2020 року № 206 [PERSON] та витребувано у ТОВ Агрофірма «Агросоюз-50» оригінал договору для проведення експертам необхідних матеріалів, без яких провести експертизу неможливо. Разом з тим, відповідач будучи обізнаним про звернення позивача з позовом, його змістом і вимогами, а також відкриття за цим позовом провадження, що підтверджується наявними у справі доказами, формально поставився до виконання покладених на нього процесуальним законом обов"язків та проявив байдужість щодо реалізації своїх прав. Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, оскільки їх підтверджено належними, допустимими та достатніми доказами, які свідчать, що волевиявлення позивача на укладення спірного договору не було, отже наявні підстави визннання спірного договору недійсносним. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 15, 16, 206 210, 631, 638 642, 654, 792, 1212 ЦК України, ст. 93 ЗК України, ст.ст. 1, 18, 20, 31 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 55, 58, 124 Конституції України,

Outcome: approved