Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

Позивач [PERSON]звернувся в суд із позовом до приватного Акціонерного товариства «Страхова компанія» АХА Страхування за участю третьої особи [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки. Свій позов обгрунтовує тим, що [PERSON], 27 лютого 2012р., біля 18.00 год., керуючи належним йому на праві особистої власності мікроавтобусом по тротуару вулиці м.Грушевського в м.Дрогобичі, навпроти будинку №5, грубо порушуючи вимоги Р.І.п.п.1,3,15,Р.2, п.п.2,3б, Р.10, п.п.10.1,10.9, р., п.п.12.3 Правил дорожнього руху України, проявляючи злочину необережність та неуважність до дорожньої обстановки та її змін, не переконавшись у відсутності небезпеки для руху транспортним засобом заднім ходом, в умовах обмеженої оглядовості, не звернувся за допомогою до по сторонніх осіб та розпочав рух, створивши аварійну обстановку. Внаслідок цього він вчинив наїзд на пішохода і його бувшу дружину [PERSON], спричинивши їй тяжкі тілесні ушкодження, від яких вона 08.03.2012р. померла в реанімаційному відділенні Дрогобицької міської лікарні №1. 11.08.2012р. [PERSON] було пред»явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України та вироком Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 29.03.2013р. [PERSON] визнаний винним в інкримінованому йому злочині і призначено покарання : 3 роки позбавлення волі без позбавлення прав керування транспортними засобами. На підставі ст.75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання з іспитовим строком тривалістю три роки. Вирок набрав законної сили. Позивача поніс витрати на поховання дружини. Відповідно до вимог ст.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р. №6 ( з наступними змінами та доповненнями), у випадку смерті потерпілого, громадянин, відповідальний за заподіяну шкоду, зобов»язаний відшкодувати витрати на поховання, в тому числі на ритуальні послуги і обряди тій особі, яка фактично понесла ці витрати, а тому у нього виникла потреба звернутися до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнив заявлені позовні, додатково суду пояснив, що 13.05.2011р. між відповідачем - приватним Акціонерним товариством «Страхова компанія» АХА Страхування та [PERSON] було укладено договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс серії АА №4609936) та відповідно до п.22.1 ст.22 названого Закону, при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була завдана у результаті ДТП життю, здоровлю, майну третьої особи. Крім того, згідно п.27.4, ст.27 Закону, страховик /МТСБУ/ здійснює відшкодуван\-ня особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам»ятника, за умови надання страховику документів, що підт\-верджують такі витрати та пред"явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Заподіяний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку, оскільки відповідно до ст.13 Закону України "Про державний бюджет України на 2012 рік", розмір мінімальної заробітної плати з 01.01 по 31.03. 20І2року становив 1073 грн. Відповідно до вимог п.24 Постанови Пленуми Верховного Суду України від 27.03.1992р. №6 (з наступними змінами та доповненнями), у випадку смерті потерпілого, громадянин/організація/, відповідальна за заподіяну шкоду, зобов'язаний відшкодувати витрати на поховання тій особі, яка фактично понесла ці витрати, а тому просить стягнути на його користь вартість стандартного одинарного намогильного пам»ятника в розмірі 11400 грн. Представник відповідача - приватного Акціонерного товариства «Страхова компанія» АХА Страхування в судове засідання не з»явився, не повідомивши причин своєї неявки, хоча належним чином був повідомлений про день і час слухання справи ( в матеріалах справи є письмове заперечення на позовну заяву від 07.12.2015р.), однак при таких обставинах суд визнав неявку представника відповідача неповажною та розглянув справу у відсутності представника приватного Акціонерного товариства «Страхова компанія» АХА Страхування. Третя особа - [PERSON] від судове засідання не з»явився, не повідомивши причин своєї неявки, хоча належним чином був повідомлений про день і час слухання справи, а тому суд визнав неявку третьої особи неповажною та розглянув справу в відсутності [PERSON] на підставі наявних доказів по справі. Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з таких міркувань. Як вбачається із копії вироку Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 29.03.2013р., [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України й призначити йому покарання 3 (три) роки позбавлення волі, без позбавлення права керування транспортними засобами; на підставі ст.75 КК України звільнено [PERSON] від відбуття основного покарання з іспитовим строком тривалістю 3 роки; стягнуто на користь [PERSON] 60000грн. моральної шкоди, в задоволенні решти позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовлено. Як вбачається із довідки №200 від 09.04.2014р. комунального підприємства "Комбінат міського господарства" Дрогобицької міської ради, вартість стандартного одинарного намогильного пам"ятника з природнього каменю разом із встановленням на бетонний фундамент на кладовші по вул.Пилипа Орлика в м.Дрогобичі складає 7000 грн. Як вбачається із довідки №1205 від 20.11.2015р. комунального підприємства "Комбінат міського господарства" Дрогобицької міської ради, що гранична вартість стандартного одинарного намогильного пам"ятника з природнього каменю разом із встановленням на бетонний фундамент на кладовші по вул.Пилипа Орлика в м.Дрогобичі станом на листопад 2015р. становить 11400,00 грн. Як вбачається із копії Полісу №АА /4609934 від 13.05.2011р. обов»язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, між [PERSON] та Акціонерним товариством «Страхова компанія» АХА Страхування було укладено договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та відповідно до п.22.1 ст.22 названого Закону, при настанні страхового випадку, страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує установленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була завдана у результаті ДТП життю, здоровлю, майну третьої особи. Згідно ст.61 п.4 ЦПК України вбачається, що вирок у кримінальній справі, який набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов»язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали ці дії та чи вчинені вони цією особою. А тому судом не оспорюється той факт, що внаслідок протиправних дій [PERSON] позивачу було заподіяно матеріальну та моральну шкоду. Встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування матеріальної та моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян. Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон №1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. За змістом Закону №1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Згідно зі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі настання страхового випадку ( страхового відшкодування ) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням ). Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до п.27.4 ст. 27 Закону страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного памятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та предявлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ст.1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов»язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам»ятника, ці витрати. Стаття 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначає поховання померлого як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству. Аналізуючи зібрані по справі докази і оцінюючи їх в сукупності та

Outcome: approved