Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, який мотивувала тим, що вона з відповідачем 04.06.2009 року зареєструвала шлюб, у якому, [INFO] у них народилась донька [PERSON] . Згідно з рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.02.2015 року у цивільній справі за № 308/369/15-ц, з відповідача було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дитини, у твердій грошовій сумі у розмірі 1250,00 гривень. Однак, позивач зазначає , що дитина росте, розвивається і для повноцінного розвитку дитини потрібні більш значні матеріальні затрати. Крім аліментів позивач взагалі не допомагає матеріально дитині. Зазначає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі, оскільки як їй відомо працює неофіційно, має дві легкові машини, отримує регулярний дохід, відпочиває на морі, їздив на заробітки за кордон, що є тими істотними обставинами, які надають підстави суду визначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у більшому розмірі. Просить збільшити розмір аліментів які стягуються із відповідача на утримання дитини із 1250 грн до 3000 грн. [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд такі задовільнити, додала, що у відповідача значно покращився матеріальний стан, оскільки він має у власності вантажний автомобіль на якому здійснює вантажні перевезення , заробляючи при цьому значні кошти . Як повідомляють спільні знайомі , вантажними перевезеннями відповідач заробляє біля 15000,00 грн. на місяць. Крім того відповідач є тренером по боксу і маючи платні групи також заробляє кошти. Також певний час займався тренерською діяльністю за кордоном. Також зазначила , що дитина потребує лікування, оскільки крім іншого має атопічний дерматит, що потребує значних коштів для лікування , надавши для підтвердження амбулаторну карту дитини. У судовому засіданні представник позивача також підтримав мотиви позову, просив суд збільшити розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання дитини з 1250 грн. на 3000 грн. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Разом з тим, 07.12.2020 року, від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого, відповідач вказує, що в позовні заяві не зазначено підстав для зміни розміру аліментів у судовому порядку, з часу присудження аліментів, матеріальний стан жодної з сторін не змінився, стан здоров`я також. Відповідач вважає позов не обґрунтованим, він добросовісно і неухильно виконує рішення суду. Доказів про додаткові витрати на утримання дитини позивачкою суду не додано. Заслухавши позицію учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд уважає, позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі,\~04.06.2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстровано у відділі РАЦС м. Ужгорода. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] у шлюбі народилась [PERSON] . Батьки: мати - [PERSON] та батько - [PERSON] . Відповідгно до рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області у цивільній справі за № 308/369/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів від 27.02.2015 року, з відповідача [PERSON] було стягнуто аліменти на користь позивача [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1250 гривень, починаючи з 15.01.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Згодом, позивач змінила прізвище [PERSON] на дошлюбне [PERSON] . На даний час у позивача погіршився матеріальний стан, коштів у тому числі тих які як аліменти платить відповідач не вистачає на утримання дитини та забезпечення її належними умовами для життя та духовного розвитку, крім того дитина хворіє , зокрема на атопічний дерматит, що потребує значних коштів на лікування. Поряд з цим дитина потребує значних додаткових витрат, зокрема на оздоровлення у літніх таборах та на морі, на відвідування гуртків та додаткових зайнять, на придбання комп"ютерної техніки , зважаючи на дистанційне навчання, у наслідок пандемії коронавірусу. Згідно ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 180\~Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181\~СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Крім того, ст. 182 СК України\~передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Максимальний розмір аліментів закон не встановлює. Останній визначається судом у кожному конкретному випадку, враховуючи як потреби самої дитини, так і можливості платника аліментів - матері або батька дитини. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~орієнтує суди на те, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 3\~ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. "Про виконавче провадження"\~максимальний розмір аліментів не повинен перевищувати в цілому 50 відсотків заробітної плати цієї особи (абзац 4 п. 17). Відповідно\~ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік»\~прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року\~2218 грн., з 1 липня\~2318 грн., з 1 грудня\~2395 грн., де прожитковий мінімум - це вартісна величина достатня для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Відповідно до ч.1 ст.192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, законодавець не обмежує право сторони в справі про зміну розміру аліментів звернутися у суд тільки з підстав зміни матеріального стану чи стану здоров`я, а вказує і на інші випадки передбачені Кодексом. Суд вважає, що виходячи із вимог частини 1\~статті 192 СК України, у системному зв`язку положенням ч. 2\~статті 182 СК України, розмір аліментів, які стягуються із відповідача підлягає збільшенню, оскільки на думку суду, на даний час розмір раніше стягнутих аліментів є недостатнім, так як в силу свого віку дитина, природньо потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. З часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Матеріальне становище позивача також погіршилося у зв`язку з інфляційними процесами у державі, подорожчанням продуктів харчування та товарів загального вжитку, що є загальновідомим фактом. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20.11.1989 року (ратифікована Україною\~Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Обов`язок батьків щодо утримання своєї дитини, передбачений ч.2\~ст.51 Конституції України\~є одним з головних конституційних обов`язків. Такий обов`язок послідовно визначений в сімейному законодавстві. Відповідно до ст.ст. 1,2\~ Закону\~України «Про\~охорону дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до положень ст.\~141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст.\~192\~СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З аналізу перелічених норм права вбачається, що суд сприяє в захисті прав дитини та необхідності належного матеріального забезпечення з боку батьків. Суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що рівень його доходів не зріс, як то зазначає позивач, тобто залишився без змін, оскільки жодних підтверджуючих документів про його матеріальний та фінансовий стан, що свідчили б про його низький, або недостатній дохід відповідачем суду не подано. Крім того, з моменту винесення судового рішення, відповідно до якого з [PERSON] стягнуто аліменти, а саме 27.02.2015 року, неодноразово підвищувався розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відтак погіршилося матеріальне становище самої дитини. Відповідно до ч.1\~ст. 89 ЦПК України,\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 6\~статті 81 ЦПК України\~встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем відповідно до вимог ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо збільшення розміру стягуваних аліментів, додано ряд документів, які підтверджують витрати на матеріальне забезпечення дитини та її стан здоров`я. Оцінюючи зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, беручи до уваги майновий стан сторін по справі, враховуючи матеріальне становище дитини, її стан здоров"я, те що вона хворіє зокрема на атопічний дерматит, що систематично потребує діагностики та лікування, також приймаючи до уваги, що відповідач фізично здоровий, працевлаштований, інших утриманців не має, а також інші обставини справи, суд уважає, що розмір аліментів у розмірі раніше визначеному судом є недостатнім для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку дитини, тому приходить до висновку, що справедливими та розумними, необхідними та достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини буде стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі 3000,00 гривень на дитину, збільшивши розмір стягуваних аліментів за рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 27.02.2015 року. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного та ст.ст.180, 181, 182, 184, 192 СК України,

Outcome: approved