Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

22.06.2017 року [PERSON] районне споживче товариство звернулось в суд із зазначеним позовом. Позов обґрунтовано тим, що рішеннями [PERSON] селищної ради від 15.06.2004 року № 15/24 та № 17/17.1 від 17.04.2008 року Шацькому РСТ вирішено передати земельну ділянку загальною площею 2701 кв.м., в довгострокову оренду на 49 років, для обслуговування ресторану "Голубі озера", по вул. 50 років Перемоги, 37. На підставі даних рішень 27.03.2009 року між [PERSON] селищною радою (орендодавець) та [PERSON] РСТ (орендар) було укладено договір оренди землі, за умовами якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку несільськогосподарського призначення - землі житлової та громадської забудови, яка знаходиться в смт. Шацьк, по вул. 50 років Перемоги, 37. Представник позивача зазначає, що відповідачем незаконно розміщено тимчасову споруду на орендованій позивачем земельній ділянці для здійснення торгівлі без документів, що посвідчують право на користування земельною ділянкою. Представник позивача неодноразово звертався до відповідача з вимогою про усунення порушень чинного законодавства та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, однак дані вимоги залишились без задоволення. У звязку з тим, що у відповідача відсутній правовстановлюючий документ на спірну земельну ділянку, а відтак відсутні правові підстави для користування даною земельною ділянкою, представник позивача просить зобовязати [PERSON] усунути перешкоди Шацькому районному споживчому товариству в користуванні земельною ділянкою кадастровий номер 0725755100:03:016:0179, яка розташована в смт. Шацьк по вул. 50 років Перемоги, 37, на якій знаходиться металевий контейнер, орієнтовною площею 40 м.кв., шляхом звільнення земельної ділянки та примусового демонтажу тимчасової споруди - металевого контейнеру. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити у звязку з безпідставністю, оскільки є рішення [PERSON] селищної ради на розташування металевого контейнера на даній земельній ділянки, яке припинене не було та є чинним по даний час. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи, спеціаліста, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі договору оренди землі, укладеного 27.03.2009 року та акту приймання передачі до нього [PERSON] селищною радою було передано Шацькому РСТ земельну ділянку загальною площею 2701 кв.м., в довгострокову оренду для обслуговування ресторану "Голубі озера", по вулиці 50 років Перемоги, 37 (ар.сп. 5-14). Пунктами 3,4 даного договору передбачено, що дана земельна ділянка передається в оренду вільна від будь-якої іншої забудови, окрім двоповерхової капітальної споруди. В п. 25 договору зазначено, що на орендовану земельну ділянку не встановлено обмеження (обтяження) та інші права третіх осіб, а п. 26 передбачено, що передача в оренду земельної ділянки не є підставою для припинення або зміни обмежень (обтяжень) та інших прав третіх осіб на цю ділянку. Відповідно представник позивача покликаючись на : - ст. 27 Закону УКраїни "Про оренду землі", якою передбачено, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці громадянами і юридичними особами України, іноземцями, особами без громадянства, іноземними юридичними особами, у тому числі міжнародними об'єднаннями та організаціями; - ст.152 ЗК України, щодо якої, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків, - вимагає знесення із належної на праві оренди земельної ділянки тимчасову споруду - торгівельний павільйон, який належить відповідачу та встановлений без належних на те правових підстав, що є самовільним зайняттям земельної ділянки. Відповідно до статті 1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" визначається, що самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними. Тобто, самовільним зайняттям земельної ділянки є фактичне використання земельних ділянок без відповідних правових підстав. Проте, представник відповідача, обгрунтовуючи свої заперечення на позов, надав в судове засідання належним чином завірену копію рішення [PERSON] селищної ради від 17.06.1998 року № 2/10 Про надання земельної ділянки для розташування торгівельного павільйону, яким вирішено надати гр. [PERSON] для тимчасового користування земельну ділянку розміром 50 кв.м. розташовану в центрі селища біля земельної ділянки Босак по вулиці 50 років Перемоги; зобовязано гр. [PERSON] отримати будівельний паспорт і погодити у встановленому порядку. Дане рішення прийняте [PERSON] селищною радою в межах повноважень , передбачених ст.ст. 3, 9 ЗК України , який діяв на час його прийняття. На виконання даного рішення було виготовлено технічний паспорт, який було затверджено [PERSON] райдержадміністрацією, а саме акт вибору та обстеження ділянки для розміщення торгівельного павільйону 16 липня 1998 року за № 204 ( розпорядження ) ( ар.сп. 84-89). Даний технічний паспорт був виданий на підставі розпорядження [PERSON] районної державної адміністрації від 16 липня 1998 року «Про затвердження матеріалів вибору земельних ділянок під будівництво житлових, виробничих та соціально-культурних обєктів в населених пунктах району», пунктом другим в якому визначено затвердити матеріали вибору земельної ділянки під тимчасове розміщення торгового кіоску підприємця [PERSON] в смт. Шацьк, вул. 50 років Перемоги (а.с.89). Відповідно до даного акту (ар.сп. 85-86) [PERSON] дозволили розміщення торгівельного павільйону на земельній ділянці, площею 0,005 га, яка знаходиться згідно акту та схеми - плану розміщення ділянки по вулиці 50 років Перемоги в смт. Шацьк. Як підтвердив в судовому засіданні [PERSON], спеціаліст відділу Держгеокадастру в Шацькому районі, що торгівельний павільйон знаходиться на даний час на земельній ділянці, яка відповідає плану розміщення земельної ділянки, що надана [PERSON] для розміщення тимчасової споруди і відповідно перебуває на земельній ділянці, яка знаходиться на даний час в оренді Шацького РСТ. Відповідно до "Типового положення про відділ містобудування та архітектури районної державної адміністрації", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 лютого 1996 року №267, яке діяло на час видачі даного розпорядження, відділ містобудування та архітектури, відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, розглядає пропозиції та подає до районної державної адміністрації висновки щодо визначення територій, вирішення питань вибору, вилучення, приватизації та надання земель для містобудівних потреб відповідно до законодавства, забезпечує контроль за їх використанням і забудовою, а також можливість здійснення на них запланованої містобудівної діяльності. Відповідно до п.п. 1 пункту 21 розділу ІІІ "Положення про державну місцеву адміністрацію", обласна, Київська та Севастопольська міська, районна, районна у містах Києві та Севастополі державна адміністрація погоджує питання розміщення нових підприємств та інших об'єктів на території. Згідно з відповіддю [PERSON] районної державної адміністрації №1903/27/217 від 24.10.2017 року, дія паспорта привязки для вказаної тимчасової споруди для провадження підприємницької діяльності [PERSON] районною державною адміністрацією не анульовувалась (а.с. 103). Виходячи зі змісту даних норм розміщення торгівельного павільйону на земельній ділянці не передбачало розроблення проекту відведення земельної ділянки під нього. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична і юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Окрім того, у своїх рішеннях Європейський Суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року). Зокрема, необхідно, щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності або іншого речового права, зокрема права користування земельною ділянкою під тимчасовою спорудою, як у даному спорі. Крім того у справі «Рисовський проти України» (п. 70, п. 71 рішення) Європейський суд з прав людини підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов'язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси. Принцип «належного урядування», як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість. Будь-яка інша позиція була б рівнозначною, inter alia, санкціонуванню неналежного розподілу обмежених державних ресурсів, що саме по собі суперечило б загальним інтересам. З іншого боку, потреба виправити минулу «помилку» не повинна непропорційним чином втручатися в нове право, набуте особою, яка покладалася на легітимність добросовісних дій державного органу. Іншими словами, державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов'язків. Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються. Отже, представником відповідача доведено, що торгівельний павільйон знаходиться на даній земельній ділянці на підставі Рішення [PERSON] селищної ради, а відповідно не є самовільним зайняттям земельної ділянки, в зв"язку з чим в задоволенні позову слід відмовити. На підставі ст.ст. 3,9 ЗК України, Типового положення про відділ містобудування та архітектури районної державної адміністрації, Положення про державну місцеву адміністрацію,

Outcome: dismissed