Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Позивачем заявлені вимоги про стягнення 58752 грн. 46 коп середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, 8657 грн. 81 коп компенсації втрати частини заробітної плати у зв"язку з затримкою термінів її виплати. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що сторони перебували у трудових правовідносинах, в день звільнення позивача 28 квітня 2016 року розрахунок належних сум заробітної плати у сумі 88880 грн. 95 коп відповідачем не проведений, остаточний розрахунок під час виконавчого провадження проведений 13 січня 2017 року, середньоденна заробітна плата позивача становить 330 грн. 07 коп, кількість днів затримки за період з 28 квітня 2016 року включно по 13 січня 2017 року включно -178, розмір компенсації втрати частини грошових доходів у зв»язку з порушенням термінів їх виплати становить 8657 грн. 81 коп. Позивачв судовому засіданні підтримала позов за вищевикладених обставин, пояснивши, що в день звільнення 28 квітня 2016 року вона працювала, остаточний розрахунок проведено 13 січня 2017 року. Представник відповідача в судове засідання повторно не з»явився, відповідно до клопотання від 08 червня 2017 року в.о. директора [PERSON] просить відкласти судовий розгляд 13 червня 2017 року у зв»язку з перебуванням підприємства в процедурі судової санації та відсутності можливості у представника підготуватися до судового засідання; відповідно до клопотання від 10 липня 2017 року т.в.о. директора [PERSON] просить відкласти розгляд справи у зв»язку із перебуванням в.о. директора у відпустці та участі представника у судовому розгляді в Господарському суді Чернігівської області; вказані причини неявки представника відповідача, який у встановленому порядку здійснює господарську діяльність і не позбавлений можливості направлення повноважного представника для участі у розгляді справи, не є поважними, у зв»язку з чим суд приходить до висновку про можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, що узгоджується з положеннями ст.224 ЦПК України, позивач в судовому засіданні не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Позов підлягає частковому задоволенню зі слідуючих підстав. За змістом ст.47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст.116 даного Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 даного Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. За наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Таким чином, установивши під час розгляду справи про стягнення середнього заробітку у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а в разі непроведення його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. В судовому засіданні встановлено, що позивач перебувала у трудових відносинах із ДП "Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння", остання звільнена 28 квітня 2016 року згідно ст.38 КЗпП України за власним бажанням, що підтверджується відповідним записом №10 у трудовій книжці позивача. Відповідно до довідки відповідача б/н (а.с.30) станом на 19 липня 2016 року загальна сума заборгованості підприємства перед позивачем по нарахованій заробітній платі за період з січня місяця 2015 року по квітень місяць 2016 року становить 86380 грн. 95 коп. Фактичний розрахунок заборгованості по заробітній платі позивача проведено 13 січня 2017 року, що підтверджується випискою по банківському рахунку позивача від 21 березня 2017 року. За таких обставин остаточний розрахунок по заробітній платі позивача проведений відповідачем в порушення вимог ст.116 КЗпП України 13 січня 2017 року, що є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за весь період невиплати належних працівникові при звільненні сум, що також зазначено у правовій позиції Верховного суду України у справі 6-144ц13 від 29 січня 2014 року, яка враховується судом відповідно до ч.2 ст.214 ЦПК України. Докази на підтвердження відсутності вини відповідача у несвоєчасному проведенні розрахунку при звільненні позивача відсутні, відповідач станом на час звільнення позивача і розгляду справи здійснює господарську діяльність, останнім здійснене погашення заборгованості по заробітній платі позивачу, відсутність коштів у відповідача, як роботодавця, не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності згідно ст.117 КЗпП України. Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 16 листопада 2012 року порушено провадження у справі про банкрутство ДП "Ніжинський ремонтний завод інженерного озброєння". Справи про банкрутство боржника, порушені господарськими судами до 19 січня 2013 року (день набрання чиності Законом України від 22 грудня 2011 року «Про внесення змін до Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом»), не впливають на визначення юрисдикції справ про стягнення з боржника заробітної плати, і їх необхідно розглядати в порядку цивільного судочинства. Підстави для передачі справи згідно клопотання відповідача від 05 липня 2017 року до Господарського суду Чернігівської області відсутні. Станом на час розгляду справи докази на підтвердження припинення відповідача, як юридичної особи, відсутні. Запит суду від 20 червня 2017 року в порядку ст.137 ЦПК України про надання, зокрема, довідки про середньоденний заробіток позивача на день її звільнення відповідачем не виконаний, причини невиконання не повідомлені. Кількість днів затримки (без врахування вихідних та св"яткових днів) розрахунку при звільненні з 29 квітня 2016 року (включно) по 12 січня 2017 року (включно) складає 176 днів. Середньоденний заробіток згідно наданого позивачем розрахунку (із врахуванням нарахованої заробітної плати за лютий, березень місяці 2016 року), який не спростований відповідачем у встановленому порядку, становить 330 грн. 07 коп. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 58092 грн. 32 коп (176 днів*330,07 грн.=58092,32 грн.). Докази на підтвердження спору сторін про розмір належних до виплати сум позивача при звільненні відсутні, у зв"язку з чим правові підстави для зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку в судовому засіданні не встановлені. За таких обставин на користь позивача підлягають стягненню 58092 грн. 32 коп середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, зазначена сума визначена без прибуткового податку з громадян та інших обов'язкових платежів, оскільки справляння і сплата даного податку є відповідно обов"язком роботодавця та працівника. Відповідно до ст.34 Закону України "Про оплату праці" компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. У випадках порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникові надається право на компенсацію відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати", за яким компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами в цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата та інші. Відповідно до Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року № 1427 (зі змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 1999 року № 692), компенсація провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи, починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги за цей період зріс більш як на один відсоток. Розмір компенсації втрати позивачем частини заробітної плати у зв"язку з затримкою термінів її виплати згідно розрахунку позивача, який не спростований відповідачем, становить 8657 грн. 81 коп. Вказана сума компенсації підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню 667 грн. 50 коп судового збору.

Outcome: partial