Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

15 жовтня 2019 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Об`єднана територіальна громада м.Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області про встановлення факту родинних відносин (а.с. 4-8). В обґрунтування заявлених вимог заявник зазначила, що [INFO] в смт. Зарічне Лиманського району Донецької області померла її рідна сестра - [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки, розташованої на території Лиманської міської ради (колишньої Кіровської селищної ради) Донецької області. Заявник звернулася до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав, однак, постановою нотаріуса їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутнісь документів, що підтверджують родинний зв"язок між заявником та спадкодавицею, оскільки маються певні розбіжності у написанні їх прізвищ. Відповідно до свідоцтва про народження заявника її дошлюбне прізвище зазначено як " [PERSON] " та батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] , тоді як у свідоцтві про народження сестри заявника - померлої [PERSON] , її дошлюбне прізвище - " [PERSON] ", та батьками зазначені відповідно [PERSON] та [PERSON] . В зв"язку з чим заявник звернулася до суду та просить встановити факт родинних відносин між нею та померлою [PERSON] , визнавши її рідною сестрою померлої, а також визнати [PERSON] та [PERSON] батьками померлої [PERSON] . 24 жовтня 2019 року до суду надійшла уточнена заява [PERSON] , в якій заявник просить встановити факт родинних відносин між нею та померлою [PERSON] , визнавши її рідною сестрою померлої, а також в зв"язку з наданням уточненої заяви повернути їй надміру сплачений судовий збір (а.с. 37-40). Заявник [PERSON] , належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, просила заяву задовольнити, справу розглянути без її участі, про що суду надала відповідну заяву (а.с. 51). Заінтересована особа - представник виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області за довіреністю Шуляченко І.О. (а.с. 45), належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, надала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, рішення ухвалити на розсуд суду (а.с. 44). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали по справі, встановив наступні обставини і визначив відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] в смт. Зарічне Лиманського району Донецької області померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданою заявником копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1132 (а.с. 12), а також копією лікарського свідоцтва про смерть № 42 від 26 грудня 2018 року з довідкою про причину смерті, виданими Амбулаторією ЗПСМ смт. Зарічне КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги" Лиманської міської ради Донецької області (а.с. 27). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається в тому числі із земельної ділянки площею 4,330 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Лиманської міської ради (колишньої Кіровської селищної ради) Донецької області (кадастрові номери: 1423055700-04-000-0578, 1423055700-04-000-0580, 1423055700-04-000-0579, 1423055700-04-000-0581), яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку серії ДН № 042850, виданого головою Краснолиманської міської ради 05 серпня 2004 року на підставі рішення Краснолиманської міської ради № 4/19-208 від 31 грудня 2003 року (а.с. 19). Цивільним законодавством України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст 1217 ЦК України). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За життя [PERSON] заповіту складено не було. У відповідності за ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Статтею 1262 ЦК України визначено, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Для оформлення своїх спадкових прав у встановленому законом порядку, заявник, як спадкоємець другої черги за законом звернулася до Лиманської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Донецькій області. Так, згідно інформації від 29 жовтня 2019 року, наданої державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Донецькій області Семеновою І.М., після померлої [PERSON] заедена спадкова справа № 235/2019 на підставі заяви про прийняття спадщини за законом від 08 травня 2019 року, поданої від імені [PERSON] (а.с. 43). Однак, постановою державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції в Донецькій області Семенової І.М. від 28 вересня 2019 року заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки документально не підтверджується факт родинних відносин між спадкоємцем [PERSON] та спадкодавицею [PERSON] (а.с. 22). Згідно п. 4.1 та п. 4.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва. Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. Так, згідно наданої заявнком копії свідоцтва про її народження серії [NUMBER] , виданого 21 березня 1951 року, дошлюбне прізвище заявника зазначе російською мовою - " [PERSON] ", батьками заявника записані російською мовою " [PERSON] " та " [PERSON] " (а.с. 13). Дошлюбне прізвище заявника також підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 11 серпня 1967 року (а.с. 14), згідно з яким заявник змінила дошлюбне прізвище " [PERSON] " на " [PERSON] ". Відомості про батьків заявника підтверджуються Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження за № 00024369713, сформованого 29 жовтня 2019 року Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивльного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с. 47-48). З нданої заявнком копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20 жовтня 1961 року (а.с. 15) та копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 17 листопада 1972 року (а.с. 16), вбачається, що дошлюбне прізвище померлої [PERSON] російською мовою - " [PERSON] ". Згідно зазначеного свідоцтва про народження [NUMBER] та Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження за № 00024369270, сформованого 29 жовтня 2019 року Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивльного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с. 15, 49-50), батьками [PERSON] записані " [PERSON] " та " [PERSON] ". Отже, розбіжність у написанні прізвищ заявника, її сестри та їх батьків позбавляє заявника права на отримання спадщини. На підтвердження факту родинних відносин заявником надані свідоцтво про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 21 березня 1951 року (а.с. 13); свідоцтво про одруження [PERSON] з [PERSON] серії [NUMBER] , видане 11 серпня 1967 року (а.с. 14); свідоцтво про право особистої власності на будівлі, видане на ім"я " [PERSON] " (російською мовою) (а.с. 17); довідками № 210 від 25 лютого 1971 року та № 105 від 03 січня 1996 року, з яких вбачається, що [PERSON] та [PERSON] проживали в с. Торське Лиманської міської ради (колишньої Кіровської селищної ради Краснолиманського району) Донецької області (а.с. 25, 26); договір страхування будівель № 564075 (а.с. 26); страхове свідоцтво серії 3№ 901938 (а.с. 25). У вказаних документах прізвища батьків заявника зазначені російською мовою як " [PERSON] ". З Повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження за № 00024369270 та № [NUMBER] , сформованих 29 жовтня 2019 року Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивльного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с. 47-48, 49-50), вбачається, що всі дані про батьків [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , крім прізвища, співпадають. Згідно паспорту заявника [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Ц-Міським РВ Горлівського МУ УМВС України в Донецькій області 2002 року (а.а. 11), та копії паспорту [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Краснолиманським МВ УМВС України в Донецькій області 30 січня 2001 року (а.с. 28), місцем народження [PERSON] та [PERSON] є с. Торське Краснолиманського району Донецької області, де згідно вищевказаних довідок № 210 від 25 лютого 1971 року та № 105 від 03 січня 1996 року мешкали [PERSON] та [PERSON] . Крім того, згідно довідки від 01 жовтня 2019 року № 1684, наданої виконавчим комітетом Лиманської міської ради Донецької області, померла [PERSON] була зареєстрована та мешкала за адресою: [ADDRESS] , по день смерті - [INFO] (а.с. 23). Також, за вказаною адресою з 2014 року була зареєстрована як внутрішньо переміщена особа заявник [PERSON] , що підтверджується довідкою від 15 грудня 2014 року № 1442011343 про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції (а.с. 24). Отже, з наведених доказів вбачається, що заявник [PERSON] та померла [PERSON] є рідними сестрами. Згідно п. 1 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 №5 Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Встановлення даного факту для заявника має юридичне значення, оскільки від цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, в даному випадку прийняття спадщини, і законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист правлюдини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При прийнятті рішення відповідно до ст. 80 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"). Враховуючи викладене, суд вважає, що факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] повністю доведений, бо досліджені в судовому засіданні докази свідчать про те, що [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами, а тому заява [PERSON] підлягає задоволенню. Стосовно вимоги заявника щодо повернення надміру сплаченого судового збору суд зазначає наступне. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 р. "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" роз`яснено, що подані до суду позовні заяви можуть містити кілька самостійних вимог, кожна з яких є об`єктом справляння судового збору. Згідно з положеннями ст. 6 Закону України "Про судовий збір", судовий збір сплачується окремо за кожну позовну вимогу майнового характеру, за кожну позовну вимогу немайнового характеру та окремо за вимогу майнового та немайнового характеру. Якщо пред`явлено позов з кількома майновими або немайновими вимогами, то судовий збір сплачується з кожну вимогу окремо. Оскільки заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою, яка містила дві окремі вимоги немайнового характеру, нею був сплачений судовий збір відповідно Закону України "Про судовий збір" за кожну вимогу немайнового характеру по 384,20 гривень, що разом становить 768,40 гривень, що підтверджується квитанцією № 30 від 07 жовтня 2019 року ТВБВ 10004/0149 (а.с. 3). У зв`язку з уточненням [PERSON] заявлених вимог та фактичним їх зменшенням сума судового збору, що підлягала сплаті за уточненою вимогою, становить 384,20 гривень. За приписами ч. 2 ст. 79 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати повернення і звільнення від сплати встановлюється законом. Відповідно до положень ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду у разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Таким чином, суд вважає за необхідне повернути заявнику надміру сплачений судовий збір в розмірі 384,20 гривень. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 235 ЦПК України судові витрати, пов"язані з розглядом справи окремого провадження заявнику не відшкодовуються. На підставі викладеного,

Outcome: approved