Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу, мотивуючи свої вимоги тим, що 07.08.2008 року між Банком та відповідачкою [PERSON] був укладений Договір, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 6000, 00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом та строком повернення до 05.10.2009 року. В забезпечення виконання зобов"язань за даним Договором між Банком та відповідачкою [PERSON] був укладений Договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов"язується відповідати за всіма зобов"язаннями, що виникли між Банком та відповідачкою [PERSON] Банк умови договору виконав належним чином, а відповідачі умови договорів не виконують, у зв"язку з чим станом на 23.02.2016 року виник борг у розмірі 11015, 42 доларів США. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.09.2013 року з відповідачів на користь Банку стягнуто борг за договором від 07.08.2008 року у розмірі 7706, 87 доларів США. З урахуванням суми, що була стягнута за судовим рішенням, заборгованість відповідачів перед Банком станом на 23.02.2016 року становить 3483, 23 доларів США. На підставі викладеного позивач звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідачів солідарно на користь Банку заборгованість у розмірі 3483, 23 доларів США, що еквівалентно 94082, 13 грн., та судові витрати по справі. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] позовні вимоги не визнала. Пояснила, що вона, дійсно, укладала з Банком кредитний договір, але не той, на якій посилається Банк у своєму позові. Даний договір вона не підписувала і не укладала. Крім того, відповідачка заявила про те, що Банк пропустив строк позовної давності для звернення до суду з даним позовом. На підставі викладеного відповідачка просила у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Представник позивача у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у своїй заяві просить розглядати справу в його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника позивача, за наявних у справі матеріалів. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з"явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідачки, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення відповідачки, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" не підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 07.08.2008 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк", правонаступником якого є ПАТ КБ "ПриватБанк", з однієї сторони, та відповідачкою [PERSON], з другої сторони, укладений кредитний договір [NUMBER], відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 6000, 00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом та строком повернення до 05.10.2009 року. Відповідно до умов Договору погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідачка повинна надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, що складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Договору. Як передбачено умовами Договору, у випадку порушення зобов"язань за кредитним договором, відповідачка сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Але відповідачка [PERSON], в порушення умов договору, свої зобов"язання належним чином не виконує, у зв"язку з чим у неї виникла заборгованість. Як вказує у своїх позовних вимогах Банк, станом на 23.02.2016 року у відповідачки перед Банком виникла заборгованість у розмірі 11015, 42 доларів США. Крім того, між Банком та відповідачкою [PERSON] був укладений Договір поруки, відповідно до умов якого відповідачка зобов"язується перед Банком за кредитним договором, укладеним між Банком та відповідачкою [PERSON] у повному обсязі. Але відповідачкою [PERSON] зобов"язання за Договорами також не виконуються. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов′язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов′язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов′язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов′язання не допускається. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов′язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (Субсидіарну) відповідальність поручителя. З письмових матеріалів справи вбачається, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05.09.2013 року з відповідачів на користь Банку стягнуто заборгованість за даним кредитним договором від 07.08.2008 року у розмірі 7706, 87 доларів США. З наведених позивачем розрахунків вбачається, що відповідачі повинні сплатити заборгованість перед Банком у розмірі 3483, 23 доларів США, що становить різницю між загальною сумою боргу та сумою, що була стягнута за судовим рішенням. Перевіряючи розрахунок, наданий Банком, судом встановлено, що жодна із нарахованих сум не знайшла свого підтвердження, враховуючи наявність судового рішення про стягнення боргу, а представник Банку з цього приводу обґрунтованих пояснень суду не надав, оскільки у судові засідання не з"являвся; яким чином проводився розрахунок боргу, з урахуванням того, що строк дії договору закінчився у 2009 році, позивач не пояснив. При цьому суд не в змозі виконати власний розрахунок з урахуванням вимог діючого законодавства, оскільки надані представником позивача суду документи є неповними, що унеможливлює визначення точних періодів заборгованості та розміри заборгованостей, відносно яких слід проводити розрахунок, з урахуванням судового рішення та терміну дії договору. Відповідно до ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог. Але при розгляді даної справи Банком не було надано достатньо доказів того, що дійсно, на даний час у відповідачів перед Банком існує заборгованість саме у тому розмірі, що був визначений представником Банку у розрахунку. З урахуванням викладеного суд вважає, що позовні вимоги Банку про стягнення боргу з [PERSON] та [PERSON] є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed