Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення процентів річних та інфляційних витрат. В обґрунтування позову зазначав, що рішенням Каховського міськрайонного суду від 19.05.2011 р. задоволено його позовні вимоги до відповідачів та присуджено до солідарного стягнення вартість незаконно вилученого з належної йому товарної ферми поголів'я свиней у кількості 1 904 голови на загальну суму 3 252 634 (три мільйони двісті п'ятдесят дві тисячі шістсот тридцять чотири ) грн. В цій частині рішення суду набуло законної чинності з дня винесення судом касаційної інстанції Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 14.12.2011 р. Відповідачі свої зобов'язання по поверненню грошових коштів не виконують ні добровільно, ні в примусовому порядку, прострочили його виконання з 15.12.2011 р. Враховуючи, що відповідачі до цього часу не вчинили будь-яких дій щодо належного виконання грошового зобов'язання сплатити на його користь солідарно 3 252 634 (три мільйони двісті п'ятдесят дві тисячі шістсот тридцять чотири грн.), просив стягнути 3% річних від простроченої суми з 15.12.2011 р. по день звернення - 490 306,92 грн.; втрати від інфляції за весь час прострочення у сумі 2 530 552,33 грн. Всього 3 020 859,25 грн. Судові витрати також просив стягнути з відповідачів на його користь. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги уточнили, просили стягнути з відповідачів солідарно 3% річних та втрати від інфляції у загальному розмірі 3 136 344,20 грн., оскільки інфляційні втрати у позовній заяві обліковані включно по листопад 2016 року, а 3% річних лише за 23 дні, в той час як право на стягнення відповідно до ст.625 ЦК України передбачено за весь час прострочення. Позов просили задовольнити на підставах викладених у позові. Додавши, що при розгляді справи Верховним Судом України за № 6-113 цс14 , було зроблено правовий висновок , відповідно до якого будь-яке зобов"язання , яке зводиться до сплати грошей, є грошовим зобов"язанням незалежно від правових підстав його боргу та трьох процнтів річних входять до складу грошового зобов"язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов"язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації ( плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи сповіщені належним чином заяв про відкладення розгляду справи на адресу суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача та його представника , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Предметом розгляду даної справи є невиконання грошового зобов'язання в зв'язку з несвоєчасним виконанням рішення суду. Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 19 травня 2011 року відповідачами станом на день звернення до суду не виконано, а тому у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України просив стягнути інфляційні втрати на суму боргу та три проценти річних від простроченої суми за період невиконання рішення суду - з 15 грудня 2011 року по лютий 2017 року. Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що рішенням Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 19 травня 2011 року стягнуто з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно вартість вилученого з товарної ферми поголів'я свиней у кількості 1904 голови на загальну суму 3 252 634 грн. (а.с.8-10). В цій частині рішення набуло законної сили, на підставі ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2011 року відповідно до якого Рішення апеляційного суду Херсонської області від 28 липня 2011 року в частині відмови в позові [PERSON] про зобов"язання [PERSON] [PERSON], [PERSON] та [PERSON] повернути раніше вилучене майно на товарну ферму по вул. Мелітопольська, 23в у смт. Любимівка Каховського району Херсонської області та про стягнення на користь [PERSON] солідарно з відповідачів вартості вилученого з товарної ферми поголів"я свиней у кількості 1904 голови на загальну суму3 3252634 гривні скасуватип, залишивши в цій частині в силі рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 19 травня 2011 року (а.с.15-18). На виконання вказаного рішення суду, 21.05.2014 року державним виконавцем ВПВР УДВС ГУЮ у Херсонській області було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчих листів, виданих 17.05.2014 р. Каховським міськрайонним судом щодо стягнення на користь [PERSON] вартість вилученого з товарної фірми поголів'я свиней у кількості 1904 голови на загальну суму 3252634 грн. (а.с.35, 36, 37, 38). Згідно повідомлення ГТУЮ у Херсонській області вбачається, що за період з 19.05.2011 р. по 03.01.2017 р. будь-яких стягнень з боржників [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не проводилось (а.с.28а). Сума заборгованості з урахуванням 3% річних на суму грошового зобов'язання та втрат від інфляції з урахуванням збільшених позовних вимог становить 3 136 344,20 грн. (три мільйони сто тридцять шість тисяч триста сорок чотири грн. 20 коп.), що підтверджується проведеним порядком розрахунків на а.с. 11-14, 88, 129. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу. Так, у ч.5 ст.11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникнути з рішення суду. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом України в постанові №6-2168цс-15 від 30 березня 2016 року, за змістом ч.2 ст.625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. З огляду на зазначене, вважаю, що оскільки зобов'язання сплатити кошти не виконано, то існують всі підстави для стягнення на користь позивача інфляційних витрат за весь час прострочення та 3 % річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов'язання, оскільки боржники зобов'язані відшкодувати інфляційні витрати від знецінення неповернутих коштів за час виконання рішення суду про стягнення суми. Наведене дає підстави для стягнення на користь позивача інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов'язання, оскільки боржник відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України зобов'язаний відшкодувати інфляційні втрати від знецінення неповернутих коштів за час виконання рішення суду про стягнення суми. Відповідно до розрахунку заборгованості та матеріалів справи вбачається, що позивачем, вказані суми нараховувалися на суму заборгованості, що встановлена судовим рішенням. Три відсотки річних проводились за формулою: 3252634/100 *3%/днів у році * кількість прострочених днів , що дорівнює за період з 15.12.2011 року по 28.02.2017 року, що дорівнює 508212,84 грн. Розрахунок суми інфляційних втрат проводиться за формулою: (сума боргу х (індекс інфляції)-сума боргу, що дорівнює -2628131,36 гривень, що всього разом становить 3136344,20 гривень( а.с. 11-14,87,129) В порядку ст. 88 ЦПК України підлягає стягнення з відповідачів на користь позивача судовий збір з кожного по 1763, 85 гривень, загальною сумою в розмірі 7055,4 грн.

Outcome: approved