Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди та неустойки за затримку виконання договору. В обґрунтування заявлених вимог вказувала на те, що 11 квітня 2014 року вона уклала договір з відповідачем, згідно до умов якого останній зобов'язався виконати роботи по виготовленню, доставці та встановлення їй ПВХ-конструкцій - вікон. За п.3.3 договору строк виконання замовлення - 25 робочих днів, в зв»язку з чим 08 квітня 2014 року є кінцевим строком виготовлення вікон і їх передачу у її власність. Однак до теперішнього часу продукція відповідачем не виготовлена, незважаючи на те, що вона сплатила її вартість, визначену в договорі в повному обсязі. В зв»язку з цим відповідач почав уникати спілкування з нею, на телефонні дзвінки не відповідає, а його магазин закритий. На підставі ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», передбачена відповідальність у вигляді неустойки в розмірі трьох відсотків від вартості замовлення за кожен день прострочки з 09 квітня 2014 року по 15 серпня 2014 року, яка за її розрахунком склала 16 242 грн. 39 коп. (125,91 грн. х 29 днів). Окрім цього, за п.4.2 договору передбачена неустойка в розмірі 0,1 % від вартості договору за кожен день прострочки за цей же період в сумі 541 грн.80 коп. (4,20 грн. х 129 днів). Просить суд стягнути з відповідача вказану суму неустойки в розмірі 16 242,39 грн. і 541,80 грн. та моральну шкоду, яку вона оцінила в сумі 9 274 грн., оскільки внаслідок бездіяльності відповідача вона відчувала хвилювання з приводу неналежного виконання ним договору, порушилися її життєві плани. Позивачка [PERSON] на розгляд справи до суду не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Позивачка дала згоду на винесення заочного рішення по справі, тому суд відповідно до ст.224 ЦПК України ухвалює заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. На підставі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст.865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Частиною 1 статті 60 ЦПК України встановлено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Матеріалами справи підтверджується, що 04 березня 2014 року між [PERSON] та фізичною особою - підприємцем [PERSON] був укладений договір на оплатне виготовлення та передачу у власність позивачки ПВХ-конструкцій вікон, вартістю 4 197 грн. Після сплати вартості замовлення виконавець - відповідач зобов'язався передати у власність замовнику - позивачці [PERSON] виготовлені вироби протягом 25 днів з дня укладення договору, а в разі неналежної комплектації строк виконання становить 40 днів (п.3.2). Згідно п.3.9 договору зобов'язання виконавця по договору вважаються виконаними в повному обсязі після підписання замовником акта прийому-передачі виробу. Замовник підписує акт прийому-передачі виробу або надає мотивовану відмову від підписання з зазначенням недоробок. В разі не підписання замовником акта прийому-передачі і ненадання мотивованої відмови виконавець має право не передавати вироби у власність замовника (п.3.10 Договору). На підтвердження виконання зобов'язання, відповідно до п.3.9 договору, відповідачем не надано суду акту прийому-передачі виробу підписаного замовником чи мотивованої відмови позивачкою від підписання. Відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи. Частиною 2 статті 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Зі змісту договору вбачається, що сторони відступили від положень ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» і в п.4.2 договору обумовили, що в разі невиконання п.3.2 виконавець зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі 0,1 % вартості дійсного договору за кожен день прострочення. Дане відступлення сторін відповідає положенням ч.2 ст.6 ЦК України та не суперечить Закону України «Про захист прав споживачів». За таких обставин суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню пеня, обумовлена сторонами в п.4.2 договору, а в стягненні пені у розмірі трьох відсотків вартості робіт, визначених ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» необхідно відмовити. Визначаючи кількість прострочених робочих днів, для стягнення неустойки з підстав визначених п.4.2 договору, суд погоджується з розрахунком позивачки про те, що розмір пені за договором складає 541 грн.80 коп. (4,20 грн. х 129 днів). Разом з цим, щодо вимог позивачки про відшкодування моральної шкоди суд вважає відмовити в їх задоволенні так як, відповідно до ч.2 ст.22 Закону України "Про захист прав споживачів" та п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року N 5 "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Проте задоволення такої вимоги за умови її пред'явлення можливе з урахуванням положень п.5 ч.1 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів", який передбачає право споживачів на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією (товар, робота чи послуга, що виготовляється, виконується чи надається для суспільних потреб), у випадках, передбачених законом. При цьому при пред»явленні вимог про відшкодування моральної шкоди позивачкою не враховано положення вищевказаної статті Закону, тому підстав для відшкодування моральної шкоди немає. На підставі ст.ст.6,526,530, 865 Цивільного кодексу України, ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» та

Outcome: partial