Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

22.02.2019 [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі по тексту - КП ВО Київради (КМДА) КП ВО Киїради «Київтеплоенерго», відповідач, підприємство) про визнання наказу №347 від 29.10.2018 «Про обов`язковість подання декларацій» незаконним та скасування наказу. І. Стислий виклад позиції сторін. З серпня 2018 р. [PERSON] працює на підприємстві на посаді старшого майстра виробничої діяльності 1 групи структурного підрозділу «Київські теплові мережі» підприємства. 30.11.2018 р. його було ознайомлено з Наказом підприємства №347 від 29.10.2018 р. «Про обов`язковість подання декларацій», відповідно до якого визначено, що працівники усіх структурних підрозділів КП ВО Київради «Київтеплоенерго», які наділені посадовими повноваженнями здійснювати організаційно-розпорядчі чи адміністративно-господарські функції, шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, щороку до 1 квітня подавати декларації за минулий рік за встановленою формою та подавати декларацію до 01 квітня року, наступного за звітним роком, у якому було припинено діяльність, пов`язану із здійсненням адміністративно-господарських та організаційно-розпорядчих функцій. Однак, в зв`язку з тим, що [PERSON] не є посадовою особою, вважає наказ підприємства від 29.10.2018 за №347 таким, що порушує його трудові права. Просить суд визнати наказ КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» від 29.10.2018 №347 «Про обов`язковість подання декларацій» незаконним та скасувати. У запереченні на відзив посилався на те, що видаючи оскаржуваний наказ Відповідачем в супереч Статуту підприємства та ч.3 ст.65 Господарського кодексу України та Роз`яснень НАЗК розширено коло осіб, які відповідно до підпункту «а» п.2 ч.1 ст.3 Закону № 1700-VII зобов`язані подати електронні декларації. Вважає, що наказ № 347 від 29.10.2018 «Про обов`язковість подання декларацій» порушує права позивача як працівника та порушує охоронювані законом інтереси, створюючи загрозу для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності за невиконання оскаржуваного наказу. В судовому засіданні позивач зазначив що подав декларацію за 2018 рік за формою, що визначається Національним агентством. Відповідач позов не визнав та обґрунтував свої заперечення викладеними у відзиві наступними обставинами. Відповідно до ст.3, ч.1 ст.45 Закону України «Про запобігання корупції» (далі - Закон № 1700-VII) щорічно до 1 квітня подавати декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства, зобов`язані у тому числі особи, зазн0430ені у пункті «а» пункту 2 частини першої статті 3 цього Закону, а саме посадові особи юридичних осіб публічного права, які не зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, особи, які входять до складу наглядової ради державного банку, державного підприємства або державної організації, що має на меті одержання прибутку. КП ВО Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» за суб`єктом створення є юридичною особою публічного права і посадові особи такого підприємства є суб`єктами декларування, на них поширюється дія розділу V («фінансовий контроль») Закону № 1700-VII з урахуванням особливостей, визначенихч.5 ст.45 цього Закону. В той же час, Закон № 1700-VII не визначає поняття «посадова особа». Проте п.3 Роз`яснення щодо застосування окремих положень Закону № 1700-VII стосовно заходів фінансового контролю затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції від 11.08.2016 №3 (в редакції від 29.12.2018) визначено, що під «посадовими особами юридичних осіб публічного права» слід розуміти працівників юридичних осіб публічного права, які наділені посадовими повноваженням здійснювати організаційно-розпорядчі чи адміністративно-господарські функції. Визначальним при цьому є обсяг функцій (обов`язків) відповідного працівника. З 16.08.2018 позивач займає посаду Старшого майстра виробничої дільниці І групи дільниці з експлуатації розподільчих мереж та ЦТП №3 району теплових мереж «Дарниця» Структурного підрозділу «Київські теплові мережі» Підприємства. Відповідно до п.1.6. 3.2. та Розділом 2 Посадової інструкції Старшого майстра виробничої дільниці І групи дільниці з експлуатації розподільчих мереж та ЦТП визначені повноваження позивача, щодо керівництва трудовим колективом (підлеглими працівниками). Відповідно до штатного розпису підприємства у підпорядкуванні Старшого майстра виробничої дільниці І групи дільниці з експлуатації розподільчих мереж та ЦТП району теплових мереж «Дарниця» Структурного підрозділу «Київські теплові мережі» Підприємства [PERSON] знаходиться трудовий колектив у кількості 22 працівника, що дає підстави вважати, що позивач наділений організаційно-розпорядчими функціями (обов`язками), що визначають його як посадову особу підприємства, яка є суб`єктом декларування у відповідності до положень Закону № 1700-VII. Крім того посилався на те, що на директора КП «Київтеплоенерго» відповідно до Статуту підприємства (п.п.7.4.1,7.4.2, 7.4.9) та п.17 Роз`яснення щодо застосування окремих положень Закону № 1700-VII покладається обов`язок забезпечення перевірки факту подання суб`єктами декларування, які працюють на Підприємстві та в межах своїх повноважень видавати накази та давати доручення, організовувати та контролювати їх виконання. За невиконання вимог антикорупційного законодавства керівник юридичних осіб публічного права несе адміністративну відповідальність, яка тягне накладення штрафу. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Клопотання КП ВО Київради «Київтеплоенерго» від 17.04.2019 про відкладення судового засідання призначеного на 17.04.2019 (а.с.120) Відзив на позовну заяву КП ВО Київради «Київтеплоенерго» від 22.04.2019 (а.с.132) Відповідь на відзив [PERSON] від 22.04.2019 р. (а.с.150) ІІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 22.03.2019 р. відкрито провадження по справі, справа призначена в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників судового процесу для розгляду справи по суті в судове засідання на 17 квітня 2019 року (а.с. 114-116) ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. [PERSON] працює в структурному підрозділі «Київські теплові мережі» комунального підприємства виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» з 16.08.2018 на посаді старшого майстра виробничої дільниці 1 групи. (а.с.13). Листом від 27.03.2017 КП ВО Київради «Київтеплоенерго» повідомлено про невідкладне ознайомлення суб`єктів декларування та поінформування Національного агентства з питань запобігання корупції і Кабінет Міністрів. (а.с.14) 29.10.2018 на виконання листа Комунальним підприємством виконавчого органу Київради «Київтеплоенерго» видано наказ №347 «Про обов`язковість подання декларацій» на виконання антикорупційної програми КП ВО Київради «Київтеплоенерго». Згідно п. 2 наказу №347 встановлено, працівникам підприємства, які наділені посадовими повноваженнями здійснювати організаційно-розпорядчі чи адміністративно-господарські функції, неухильно виконувати вимоги чинного антикорупційного законодавства та своєчасно подавати декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, та повідомляти про суттєві зміни в майновому стані суб`єкта декларування. Із вказаним наказом позивач ознайомлений 30.11.2018 (а.с 11,12) Відповідно п.п. 4.1, 7.4.1., 7.4.2, 7.4.9. Статуту КП ВО Київради «Київтеплоенерго», у своїй діяльності підприємство керується Конституцією України, Законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, Верховної ради України, рішеннями Київської міської ради, розпорядженнями Київського міського голови, розпорядженнями виконавчого органу Київської міської ради, іншими нормативно-правовими актами. Директор в межах своїх повноважень самостійно вирішує питання діяльності підприємства відповідно до законодавства України та цього Статуту та несе персональну відповідальність за виконання покладених на підприємство завдань, визначених цим Статутом, ……, дотримання законодавства України. Директор в межах своїх повноважень видає у межах своєї компетенції накази та дає доручення. Організовує та контролює їх виконання. Згідно ч. 3 Роз`яснення щодо застосування окремих положень ЗУ «Про запобігання корупції» стосовно заходів фінансового контролю», затвердженого рішенням Національного агентства з питань запобігання корупції 11.08.2016 №3 (далі по тексту - Роз`яснення НАЗК ) визначено: під «посадовими та службовими особами інших державних органів» слід розуміти працівників державних органів, які здійснюють функції представників влади або обіймають посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій. Організаційно-розпорядчі функції - це обов`язки щодо здійснення керівництва галуззю промисловості, трудовим колективом, ділянкою роботи, виробничою діяльністю окремих працівників на підприємствах, в установах чи організаціях незалежно від форм власності. Такі функції виконують, зокрема, керівники міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, державних, комунальних підприємств, установ, організацій, їхні заступники, керівники структурних підрозділів (начальники цехів, завідуючі відділами, лабораторіями, кафедрами) їхні заступники, особи, які керують ділянками робіт (майстри, виконроби, бригадири тощо). (а.с.28-29) Згідно п. 1 п.п. 1.6 посадової інструкції старшого майстра виробничої дільниці 1 групи Дільниці з експлуатації розподільчих мереж та ЦТП затвердженої 01.06.2017 р. передбачено, що старшому майстру ЕД підпорядковуються майстри ЕД, бригади опорних пунктів ЕД, а саме: монтажники санітарно-технічних систем і устаткування, електрозварники ручного зварювання, газозварники, електрогазозварники, оператори ТП, слюсар з обслуговування теплових пунктів, слюсар з обслуговування теплових мереж згідно з розпорядженням по РТМ «Дарниця» про закріплення зони обслуговування. (а.с.96) п.1.7 зона обслуговування закріплюється за старшим майстром ЕД згідно з розпорядженням по РТМ «Дарниця. (а.с.96) V. Норми права та відповідні правовідносини: Закон України «Про запобігання корупції» Стаття 3. Суб`єкти, на яких поширюється дія цього Закону 1. Суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є: 1) особи, уповноважені на виконання функцій держави або місцевого самоврядування. и) посадові та службові особи інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим; Стаття 45 Подання декларацій осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування 1. Особи, зазначені у пункті 1, підпунктах "а" і "в" пункту 2, пункті 5 частини першої статті 3 цього Закону, зобов`язані щорічно до 1 квітня подавати шляхом заповнення на офіційному веб-сайті Національного агентства декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування (далі - декларація), за минулий рік за формою, що визначається Національним агентством. Стаття 49 Встановлення своєчасності подання декларацій. Державні органи, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, а також юридичні особи публічного права зобов`язані перевіряти факт подання суб`єктами декларування, які в них працюють (працювали або входять чи входили до складу утвореної в органі конкурсної комісії, до складу Громадської ради доброчесності, відповідних громадських рад, рад громадського контролю, утворених при державних органах), відповідно до цього Закону декларацій та повідомляти Національне агентство про випадки неподання чи несвоєчасного подання таких декларацій у визначеному ним порядку. Стаття 61 Загальні засади запобігання корупції у діяльності юридичної особи 1.Юридичні особи забезпечують розробку та вжиття заходів, які є необхідними та обґрунтованими для запобігання і протидії корупції у діяльності юридичної особи. 2.Керівник, засновники (учасники) юридичної особи забезпечують регулярну оцінку корупційних ризиків у її діяльності і здійснюють відповідні антикорупційні заходи. Для виявлення та усунення корупційних ризиків у діяльності юридичної особи можуть залучатися незалежні експерти, зокрема для проведення аудиту. 3.Посадові та службові особи юридичних осіб, інші особи, які виконують роботу та перебувають з юридичними особами у трудових відносинах, зобов`язані: 1) не вчиняти та не брати участі у вчиненні корупційних правопорушень, пов`язаних з діяльністю юридичної особи; 2) утримуватися від поведінки, яка може бути розціненою як готовність вчинити корупційне правопорушення, пов`язане з діяльністю юридичної особи; 3) невідкладно інформувати посадову особу, відповідальну за запобігання корупції у діяльності юридичної особи, керівника юридичної особи або засновників (учасників) юридичної особи про випадки підбурення до вчинення корупційного правопорушення, пов`язаного з діяльністю юридичної особи; 4) невідкладно інформувати посадову особу, відповідальну за запобігання корупції у діяльності юридичної особи, керівника юридичної особи або засновників (учасників) юридичної особи про випадки вчинення корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень іншими працівниками юридичної особи або іншими особами; 5) невідкладно інформувати посадову особу, відповідальну за запобігання корупції у діяльності юридичної особи, керівника юридичної особи або засновників (учасників) юридичної особи про виникнення реального, потенційного конфлікту інтересів. Стаття 62 Антикорупційна програма юридичної особи 1.Антикорупційною програмою юридичної особи є комплекс правил, стандартів і процедур щодо виявлення, протидії та запобігання корупції у діяльності юридичної особи. 2. В обов`язковому порядку антикорупційна програма затверджується керівниками: 1) державних, комунальних підприємств, господарських товариств (у яких державна або комунальна частка перевищує 50 відсотків), де середньооблікова чисельність працюючих за звітний (фінансовий) рік перевищує п`ятдесят осіб, а обсяг валового доходу від реалізації продукції (робіт, послуг) за цей період перевищує сімдесят мільйонів гривень; 2) юридичних осіб, які є учасниками попередньої кваліфікації, учасниками процедури закупівлі відповідно до Закону України "Про здійснення державних закупівель", якщо вартість закупівлі товару (товарів), послуги (послуг), робіт дорівнює або перевищує 20 мільйонів гривень. 3. Антикорупційна програма затверджується після її обговорення з працівниками юридичної особи. Текст антикорупційної програми повинен перебувати у постійному відкритому доступі для працівників юридичної особи. 4. Положення щодо обов`язковості дотримання антикорупційної програми включаються до трудових договорів, правил внутрішнього розпорядку юридичної особи, а також можуть включатися до договорів, які укладаються юридичною особою. 5. В юридичних особах, зазначених у частині другій цієї статті, для реалізації антикорупційної програми призначається особа, відповідальна за реалізацію антикорупційної програми (далі - Уповноважений), правовий статус якої визначається цим Законом. Цивільний кодекс України. Стаття 80 юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Стаття 81 Види юридичних осіб. Юридична особа може бути створена шляхом об`єднання осіб та майна. Юридичні особи, залежно від порядку їх створення, поділяються на юридичних осіб приватного права та юридичних осіб публічного права. Юридична особа приватного права може створюватися та діяти на підставі модельного статуту в порядку, визначеному законом. Юридична особа публічного права створюється розпорядчим актом Президента України, органу державної влади, органу влади АР Крим або органу місцевого самоврядування. Стаття 167 правові форми участі держави у цивільних відносинах, держава може створювати юридичні особи публічного права (державні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом. Якщо підприємство створене на підставі розпорядчого акту державної влади та діє на основі державної власності з метою реалізації публічних інтересів держави, тобто є державним підприємством - воно є юридичною особою публічного права. Кодекс законів про працю. Стаття 139 Обов`язки працівників. Працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Частина 1 статті 221 Органи які розглядають трудові спори. Трудові спори розглядаються: 1) комісіями по трудових спорах; 2) районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами. Господарський кодекс України. Стаття 62 Підприємство як організаційна форма господарювання 1.Підприємство - самостійний суб`єкт господарювання, створений компетентним органом державної влади або органом місцевого самоврядування, або іншими суб`єктами для задоволення суспільних та особистих потреб шляхом систематичного здійснення виробничої, науково-дослідної, торговельної, іншої господарської діяльності в порядку, передбаченому цим Кодексом та іншими законами. 2.Підприємства можуть створюватись як для здійснення підприємництва, так і для некомерційної господарської діяльності. 3.Підприємство, якщо законом не встановлено інше, діє на основі статуту або модельного статуту. Підприємства незалежно від форми власності, організаційно-правової форми, а також установчих документів, на основі яких вони створені та діють, мають рівні права та обов`язки. 4.Підприємство є юридичною особою, має відокремлене майно, самостійний баланс, рахунки в установах банків та може мати печатки. 5.Підприємство не має у своєму складі інших юридичних осіб. Стаття 63 Види та організаційні форми підприємств 1.Залежно від форм власності, передбачених законом, в Україні можуть діяти підприємства таких видів: приватне підприємство, що діє на основі приватної власності громадян чи суб`єкта господарювання (юридичної особи); підприємство, що діє на основі колективної власності (підприємство колективної власності); комунальне підприємство, що діє на основі комунальної власності територіальної громади; державне підприємство, що діє на основі державної власності; підприємство, засноване на змішаній формі власності (на базі об`єднання майна різних форм власності); спільне комунальне підприємство, що діє на договірних засадах спільного фінансування (утримання) відповідними територіальними громадами - суб`єктами співробітництва. Стаття 64 Організаційна структура підприємства 1. Підприємство може складатися з виробничих структурних підрозділів (виробництв, цехів, відділень, дільниць, бригад, бюро, лабораторій тощо), а також функціональних структурних підрозділів апарату управління (управлінь, відділів, бюро, служб тощо). 2. Функції, права та обов`язки структурних підрозділів підприємства визначаються положеннями про них, які затверджуються в порядку, визначеному статутом підприємства або іншими установчими документами. 3. Підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Стаття 65 Управління підприємством 1. Управління підприємством здійснюється відповідно до його установчих документів на основі поєднання прав власника щодо господарського використання свого майна і участі в управлінні трудового колективу. 2. Власник здійснює свої права щодо управління підприємством безпосередньо або через уповноважені ним органи відповідно до статуту підприємства чи інших установчих документів. 3. Для керівництва господарською діяльністю підприємства власник (власники) безпосередньо або через уповноважені органи чи наглядова рада такого підприємства (у разі її утворення) призначає (обирає) керівника підприємства, який є підзвітним власнику, його уповноваженому органу чи наглядовій раді. Керівник підприємства, головний бухгалтер, члени наглядової ради (у разі її утворення), виконавчого органу та інших органів управління підприємства відповідно до статуту є посадовими особами цього підприємства. Статутом підприємства посадовими особами можуть бути визнані й інші особи. VI. Оцінка суду. Вимоги позову обґрунтовані доводами про те, що [PERSON] не наділений організаційно-розпорядчими функціями, а статут підприємства не визначає його як посадову особу тому наказ є неправомірним. В той же час, з матеріалів справи вбачається, що п. 1 п.п. 1.6 посадової інструкції старшого майстра виробничої дільниці 1 групи Дільниці з експлуатації розподільчих мереж та ЦТП затвердженої 01.06.2017 р. визначено, що старшому майстру ЕД підпорядковуються майстри ЕД, бригади опорних пунктів ЕД, а саме: монтажники санітарно-технічних систем і устаткування, електрозварники ручного зварювання, газозварники, електрогазозварники, оператори ТП, слюсар з обслуговування теплових пунктів, слюсар з обслуговування теплових мереж згідно з розпорядженням по РТМ «Дарниця» про закріплення зони обслуговування; п.п. 1.7, зона обслуговування закріплюється за старшим майстром ЕД згідно з розпорядженням по РТМ «Дарниця». 16.08.2018 [PERSON] ознайомився з вищевказаною посадовою інструкцією. Згідно витягу зі штатного розпису за [PERSON] , як за старшим майстром виробничої дільниці РТМ «Дарниця» закріплено 22 особи, які підпорядковуються безпосередньо йому як керівнику бригади. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що перебуваючи на займаній посаді позивач наділений організаційно-розпорядчими функціями, що визначають його як посадову особу підприємства, яка є суб`єктом декларування у відповідності до положень Закону № 1700-VII, а оскаржуваний наказ підприємства відповідає вимогам положень антикорупційного законодавства, Закону № 1700-VII та Роз`яснень НАЗК, прийнятий керівником в межах своїх повноважень, а тому підстави для його скасування відсутні. Посилання позивача на безпідставне застосування відповідачем Роз`яснень НАЗК, які значно розширюють коло суб`єктів декларування суд, вважає безпідставним виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону № 1700-VII Національне агентство з питань запобігання корупції є центральним органом виконавчої влади зі спеціальним статусом, який забезпечує формування та реалізує державну антикорупційну політику. Оскільки при формуванні антикорупційної державної політики НАЗК може надавати рекомендації, консультації чи конкретизації з будь яких питань запобігання корупції, при цьому не створюючи нових норм права, а лише уточнюючи їх, то при відсутності чітких визначень їх застосування є доцільним. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed