Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

АТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 02.10.2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайтісайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі-Договір), що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі. Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань, станом на 30.11.2019 року, виникла заборгованість у сумі 11433,01 грн., яка складається з наступного: 122,41 грн. - заборгованість за кредитом; 7546,14 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 2743,84 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 520,62 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить стягнути з відповідача 11433,01 грн. заборгованості за кредитом та судові витрати в розмірі 2102,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, з якої вбачається, що позовні вимоги він підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позовну заяву не подав, а тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази в справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.05.2011 року між АТ КБ "Приватбанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, за умовами якого відповідачу був наданий кредит розмірі 10000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується копією анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, (а.с. 9). Позичальником не виконані зобов`язання щодо погашення суми кредиту та сплати відсотків за кредитним договором №б/н від 17.05.2011 року, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 30.11.2019 року становить 11433,01 грн., яка складається з наступного: 122,41 грн. - заборгованість за кредитом; 7546,14 грн. - заборгованість по процентах за користуванням кредитом; 2743,84 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 520,62 грн. - штраф (процентна складова), (а.с. 5-8). Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та цивільного законодавства. Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Положеннями ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, суд, дослідивши письмові докази в справі, дійшов висновку, що відповідач допустив порушення зобов`язань, встановлених договором, які порушили права позивача, доказів належного виконання кредитного договору не надав, а тому позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Суд враховує правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові ВСУ від 21 жовтня 2015 року №6-2003цс15, - відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, вважає, що позов, у частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг, не підлягає задоволенню. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення штрафів (фіксована частина - 500,00 грн. та процентна складова - 520,62 грн.) у розмірі 1020,62 грн. задоволенню не підлягають. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме, в розмірі 10412,39 грн., що складаються: 122,41 грн. - заборгованість за кредитом; 7546,14 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 2743,84 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позову до суду позивач сплатив 2102,00 грн. судового збору, що підтверджується платіжним дорученням, (а.с. 1). Судові витрати слід покласти на відповідача пропорційно до задоволеного позову, а саме, в сумі 1914,36 грн.

Outcome: partial