Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позов мотивує тим, що [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно. Він та відповідачка [PERSON] є спадкоємцями за заповітом на майно померлої [PERSON], а відповідач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом, як син померлої. Стверджує, що за життя [PERSON] дуже приязно до нього ставилася, а він постійно допомагав їй поратися по господарству, однак про те, що [PERSON] бажала залишити йому земельну ділянку у спадщину і склала на нього заповіт нічого не говорила і він про його існування нічого не знав. Після закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини , коли [PERSON], спадкоємець за законом, звернувся до нотаріуса для оформлення спадкового майна йому було повідомлено про те, що існує заповіт складений на нього. Коли він вирішив подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, там його повідомили, що оскільки ним пропущено термін на подачу заяви про прийняття спадщини, то йому буде відмовлено в прийнятті заяви про прийняття спадщини та рекомендовано звернутися до суд, тому він звернувся до суду з даним позовом, в якому просить ухвалити рішення суду , яким визначити йому додатковий , трьохмісячний , строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, з підстав викладених в позовній заяві, та просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, стверджуючи, що дійсно [INFO] року померла його мати [PERSON] Найближчим родичем в с. Війтівка , де жила його мати був [PERSON] , тому він попросив [PERSON], щоб навідувався до матері та по мірі можливості їй допомагав та сам наполіг на тому , щоб мати за це заповіла йому земельну ділянку, а тому матір"ю 14.09.2010 року і було складено заповіт на позивача. В цей же день він копію вказаного заповіту вручив [PERSON] в присутності [PERSON] та її дочки. Оскільки земельний пай після смерті [PERSON] мав перейти у спадок позивачеві починаючи з 2010 року він отримував зерно на земельний пай. Однак необхідної допомоги його матері не надавав у зв"язку з чим необхідну допомогу його матері стала надавати її подруга [PERSON] на яку в подальшому було складено заповіт на належний матері житловий будинок. Так як позивач не надав матері ніякої допомоги вона бажала скасувати заповіт складений на нього, однак коли вони приїхали до сільської ради, то всі працівники були на суботнику, тому вони поїхали в Маньківську сільську раду, де секретар надрукувала заповіт, однак не змогла його посвідчити, оскільки перебувала у відпустці та направила їх в с. Красносілку. Секретар Красносільської сільської ради також не посвідчила заповіт посилаючись на те, що це краще зробити у Війтівськй сільській раді, оскільки йому було потрібно повертатися на роботу він не зміг відвести матір до Війтівської сільської ради , щоб посвідчити новий заповіт. Стверджує, що в нього з позивачем неодноразово була розмова про те, що після смерті матері йому дістанеться все її майно, якщо він буде їй допомагати , крім того ним особисто був вручений заповіт складений на його ім"я та про який позивач достовірно знав , тому просить в задоволенні позову відмовити повністю. Представник відповідача - адвокат Шишковський О.В. в судовому засіданні підтримав позицію [PERSON] та просить в задоволенні позову відмовити повністю. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просить в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення учасників процесу, свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає що в задоволенні позову слідує відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 25.06.2014 року виконавчим комітетом Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області . Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом на майно померлої [PERSON], що підтверджується заповітом вчиненими [PERSON] 14.09.2010 року посвідченого секретарем виконкому Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області Гавдзінською Л.В., зареєстрованому в реєстрі за № 499. Відповідач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом на майно померлої [PERSON], а відповідачка [PERSON] спадкоємцем за заповітом. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] у визначений законом , шестимісячний строк з дня відкриття спадщини, прийняли спадщину , звернувшись до нотаріальної контори з відповідними заявами. Позивач [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] у визначений строк не прийняв, посилаючись на те, що не знав про існування заповіту складеного на його ім"я. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Такий позов підлягає задоволенню, якщо позивач надасть докази наявності поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини. Законодавство при цьому не встановлює перелік поважних причин, тому вони визнаються поважними на думку суду. Поважними слід визнавати такі причини, які з огляду на моральні норми суспільства виправдовують поведінку спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини. При цьому пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі N 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року „ Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" зазначено, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 26 вересня 2012 року розглянув справу № 6-85 цс 12, предметом якої був спір про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про спадкову масу, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються. Позивач [PERSON] не заперечує, що він знав про смерть [PERSON], яка померла [INFO] року. Причиною неподання вказаної заяви до Бершадської державної нотаріальної контори позивач вказує незнання про існування заповіту на своє ім"я, про який він дізнався з повідомлення приватного нотаріуса Бершадського нотаріального округу Полуденко М.Ф. № 252/01-16 від 30.09.2015 року. Зазначені позивачем причини пропуску на звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, за місцем відкриття спадщини, суд не може вважати поважними, оскільки вони не пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для звернення з відповідною заявою до нотаріуса, а тому підстав для визнання їх поважними у суду немає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed