Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України " (надалі АТ "Ощадбанк") 13 лютого 2014 року звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] із зазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 червня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством "Державний ощадний банк України", яке змінило назву на Публічне акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" та відповідачем [PERSON] укладено договір про іпотечний кредит № 3148, за умовами якого банк надає в кредит грошові кошти в сумі 28 800 грн. на придбання одноповерхового жилого будинку та земельної ділянки , а відповідач зобов'язуються повернути кредит та сплатити проценти за його користування в розмірі 14,3 % річних з терміном остаточного погашення не пізніше 29 червня 2026 року. 01 листопада 2006 року між сторонами укладена додаткова угода, розмір процентів за користування кредитом збільшено до 17,3% річних. В силу забезпечення виконання зобов'язання повернення кредиту, 30 червня 2006 року укладено договір поруки з відповідачкою [PERSON] Відповідач свої зобов'язання по кредиту не виконував - кредит та нараховані відсотки відповідно до графіку не сплачував, в результаті чого виникла кредитна заборгованість. Заочним рішенням Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 28 січня 2011 року заборгованість за договором про іпотечний кредит, яка виникла станом на 25 жовтня 2010 року в сумі 26 907 грн. 41 коп., стягнута з відповідачів в солідарному порядку. За виконавчим листом, виданим на підставі судового рішення, в порядку примусового виконання рішення суду, кредитний борг повністю погашено 09 серпня 2012 року. Посилаючись, що дострокове присудження основного зобов'язання не виключає припинення зобов'язальних правовідносин щодо стягнення процентів, пені та інших штрафних санкцій до дня фактичного виконання зобов'язань, внаслідок чого станом на 12 лютого 2014 року виникла кредитна заборгованість в сумі 7 292 грн. 71 коп., яку позивач просить стягнути з відповідачів. Представник позивача в судовому засідання підтримав позовні вимоги, не заперечував проти заочного розгляду справи . Відповідачі на повторний виклик в суд не з'явилися, належними чином повідомлені про дату, місце та час судового розгляду справи, про що свідчать рекомендовані листи з відміткою про вручення судових повісток, заяви про розгляд справи за їх відсутності в суд не надіслали. У відповідності до ст. 225 ЦПК України судом винесена ухвала про заочний розгляд справи. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. -2- Судом встановлено, що між сторонами 30.06.2006 року виникли правовідносини, стосовно кредитних зобов'язань, що підтверджується договором про іпотечний кредит № 3148, договором поруки. У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань у частині платності та своєчасності виконання боргового зобов'язання по договору про іпотечний кредит, 28 січня 2011 року Кривоозерським районним судом Миколаївської області винесено заочне рішення про стягнення з відповідачів в солідарному порядку кредитної заборгованості , яка виникла станом на 25.10.2010 року в сумі 26 907 грн. 41 коп., та складалася із залишку суми заборгованості по тілу кредиту в сумі 23 520 грн.; простроченої заборгованості по тілу кредиту в сумі 840 грн.; прострочених відсотків в сумі 2 308 грн. 21 коп.; пені в сумі 156 грн. 88 коп. та комісії в сумі 82 грн. 32 коп. Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв'язку з порушенням умов договору згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов'язань. Дострокове присудження до виконання основного зобов'язання в натурі не тягне його припинення з дня набрання законної сили рішення суду і не виключає стягнення процентів, передбачених Договором до дня фактичного задоволення (повного розрахунку). Рішення суду про стягнення кредитної заборгованості в сумі 26 907 грн. 41 коп. виконано в порядку примусового виконання, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 31.08.2012 року. Як вбачається із розрахунку, грошові суми на виконання судового рішення надійшли до банку 09 серпня 2012 року, що також підтверджується меморіальними ордерами №№ 17561917, 17561745, 17562062, 17562025,. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно з умовами договору - п.8.1 - договір діє до повного виконання позичальником зобов'язань за ним. Статтею 1048 ЦК України встановлено, що у разі відсутності домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Враховуючи, що після винесення судового рішення зобов'язальні правовідносини між сторонами не припинилися, оскільки рішення суду не виконано, тому позивач має право на отримання відсотків за користування кредитом з 25.10.2010 року - дати до якої стягнута заборгованість заочним рішенням суду по 09.08.2012 року - моменту повного виконання зобов'язання належним чином, що складає, відповідно до розрахунку в сумі 3 486 грн. 41 коп. та комісійних доходів в сумі 1 078 грн. 68 коп., які підлягають стягненню з відповідачів в повному обсязі. Що стосується заявлених позовних вимог в частині стягнення пені в розмірі 0,04% від суми несплаченого платежу, відповідно до п. 5.2 договору № 3148, що складає в загальному розмірі 2 727 грн. 62 коп., судом встановлено, що пеня позивачем нарахована на прострочену заборгованість по основному боргу станом на 09.08.2012 року та на прострочену заборгованість по відсоткам станом на 12.02.2014 року. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню в межах позовної давності по кожному із платежів. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Згідно зі ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Частиною 2 цієї статті передбачена спеціальна позовна давність в один рік, яка застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Даний кредит, отриманий відповідачем [PERSON] відноситься до споживчого кредиту в розумінні Закону України "Про захист прав споживачів", так як кошти надано кредитодавцем на споживчі цілі - придбання майна - одноповерхового жилого будинку та земельної ділянки. З метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту, -3- Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказував, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується судом незалежно він наявності заяви сторони у спорі. За такого, суд вважає необхідним до позовних вимог , щодо стягнення пені застосувати нормативні положення ЦК про позовну давність, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню в сумі 509 грн.02 коп. за період з 12.02.2013 року по 12.02.2014 року. В іншій частині позову відмовити в зв'язку зі сплином позовної давності. На підставі ст.ст. 257, 258, 525, 599, 610, 1048 - 1050 ЦК України, постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України за № 5 від 30.03.2012 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" ,

Outcome: partial