Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачки ФОП [PERSON] про захист прав споживачів, розірвання договору, стягнення збитків та відшкодування моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.08.2015 року між ними був укладений Договір про надання послуг пошуку роботи за кордоном. Того ж дня позивачка сплатила грошові кошти у розмірі 15720, 00 грн., що підтверджується квитанцією від 21.08.2015 року. Згідно умов договору відповідачка прийняла на себе зобов"язання надати послуги посередництва, послуги по пошуку роботи за кордоном, по наданню допомоги в оформленні документів та інших послуг, пов"язаних із роботою у Норвегії. Проте до цього часу свої зобов"язання за договором відповідачка не виконала, грошові кошти повертати відмовляється. На підставі викладеного позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд розірвати Договір від 21.08.2015 року, укладений між сторонами; стягнути з відповідачки на користь позивачки грошові кошти у розмірі 15720, 00 грн., моральну шкоду у розмірі 5000, 00 грн., витрати на консультаційні послуги у розмірі 1000, 00 грн., неустойку у розмірі 46, 8 Євро за курсом на день винесення рішення, а також судові витрати по справі. У судовому засіданні представник позивачки повністю підтримала позовні вимоги, просила їх повністю задовольнити. Відповідачка ФОП [PERSON] у судове засідання не з"явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутність відповідачки, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення представника позивачки, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.08.2015 року між позивачкою [PERSON], з однієї сторони, та відповідачкою Фізичною особою - підприємцем [PERSON], з другої сторони, був укладений Договір про надання послуг пошуку роботи за кордоном № 0832/2681/2015. У той же день позивачкою, на виконання п. 4.1 Договору, було сплачено відповідачці грошові кошти у розмірі 15720, 00 грн., що підтверджується квитанцією від 21.08.2015 року. Згідно умов укладеного між сторонами Договору відповідач прийняла на себе зобов"язання щодо надання послуг посередництва, послуги по пошуку роботи за кордоном, по наданню допомоги в оформленні документів, необхідних для укладення трудового договору для роботи в Норвегії, інформаційно-консультаційні послуги з питань, що стосуються отримання тимчасової візи для іноземців, в тому числі роз"яснення правил і процедур Посольства Норвегії і Посольства України в Норвегії, послуги з підготовки резюме працівника, консультації з питань інтерв"вірування працівника потенційним роботодавцем та інші послуги згідно договору. Пунктом 2.1.8 Договору передбачено, що відповідачка, як безпосередній виконавець, зобов"язана була приступити до виконання взятих на себе зобов"язань в день підписання договору. Проте, станом на даний час умови підписаного договору відповідачкою не виконуються, на неодноразові звернення відповідачки не реагує, грошові кошти не повертає. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов"язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання (неналежне виконання). Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов"язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов"язками наділені обидві сторони договору. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно із ст. 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із змісту зобов"язання. Статтею 653 ЦК України визначено, що у разі розірвання договору зобов"язання сторін припиняються. Договір є обов"язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Як встановлено при розгляді справи, позивачка у повному обсязі виконала свої зобов"язання за Договором від 21.08.2015 року, повністю сплативши вартість послуг, а відповідачка умови Договору порушила, свої зобов"язання не виконала, грошові кошти за невиконання зобов"язань не повернула. Враховуючи викладене вище та вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги у частині розірвання договору та стягнення грошових коштів у розмірі 15720, 00 грн., сплачених за договором, підлягають задоволенню. Частиною 5 статті 10 Закону України "Про захист прав споживачів" визначено, що у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно із договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі, коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов"язання, не звільняє його від виконання зобов"язання в натурі. Таким чином, оскільки укладеним між сторонами договором не передбачено кінцевий строк його виконання, враховуючи положення ч. 1 п. 5 ст. 10 закону, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідачки на користь позивачки неустойки (пені) у розмірі 3 % загальної вартості замовлення, а саме у розмірі 46, 8 Євро, що за курсом НБУ станом на 06.09.2016 року становить 1398, 38 грн. (1 Євро х 29, 88 грн.). Що стосується позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, то слід зазначити наступне. Згідно із вимогами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Як встановлено судом, внаслідок невиконання умов Договору відповідачкою, позивачка отримала моральні страждання, що виразилися у тому, що вона змушена витрачати час для вирішення питання щодо повернення коштів, що вплинуло на її психологічний стан та потягло розлад здоров"я, вона не змогла своєчасно виїхати на роботу за кордон, відповідачка постійно уникає зустрічей, але при цьому суд вважає, що розмір шкоди, зазначений позивачкою, є завищеним і становить 2500, 00 грн., який і підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки. Що стосується позовних вимог про відшкодування витрат на консультаційні послуги у розмірі 1000, 00 грн., то судом встановлено наступне. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов"язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Як встановлено при розгляді справи, між позивачкою [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір про надання юридичних послуг від 16.02.2016 року. Предметом даного Договору є надання юридичних послуг позивачці. 16.02.2016 року між сторонами було складено Замовлення на надання юридичних послуг, відповідно до якого визначено вартість юридичних послуг. Згідно Акту здачі-приймання наданих послуг по договору від 16.02.2016 року, складеного 01.04.2016 року, виконавцем підготовлено заяву про вчинення злочину та позовну заяву до суду, загальна вартість наданих послуг 1300, 00 грн. Але при цьому слід зазначити, що позивачкою та її представником не було надано суду жодних належних доказів, що оплата за надання юридичних послуг була здійснена у повному обсязі, а тому суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог в цій частині повинно бути відмовлено. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги у частині розірвання договору, стягнення грошових коштів за невиконання умов Договору та відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки є підставними та обґрунтованими, в іншій частині позовних вимог повинно бути відмовлено. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551, 20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial