Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

У листопаді 2016 року орган опіки та піклування Снігурівської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно її доньки [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовані слідуючими обставинами. Відповідачка є матір"ю малолітньої дитини, ніде не працює, санітарно-гігієнічні умови проживання дитини незадовільні, дитиною не цікавиться, не відвідує її за місцем навчання у Шевченківській загальноосвітній школі-інтернат. На заходи впливу відповідачка не реагує. Посилаючись на те, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов"язків з урахуванням змінених позовних вимог, просить суд про відібрання дитини у відповідачки без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, з підстав, викладених у позові просить про його задоволення. Відповідачка позовні вимоги визнала, пояснила, що дійсно житловий будинок у якому вона проживає у аварійному стані, а заходів на приведення житла до придатного для проживання дитини, вона протягом тривалого часу не вживала. Вона любить свою дитину, бажає піклуватися про неї, однак на даний час матеріально не може її забезпечити. Представник органу опіки та піклування Снігурівської райдержадміністрації враховуючи інтереси дитини, вважає за доцільне відібрати її у відповідачки. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що відповідачка є матір"ю [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.5), проживає у [ADDRESS]. [PERSON] у зареєстрованому шлюбі не перебуває, офіційно не працевлаштована, за місцем проживання характеризується поседеньо. З 2014 року сім"я поставлена облік як така, де батьки не створили належні умови для утримання, навчання та виховання дітей. З 19.02.2015 року за заявою матері [PERSON] влаштована до Шевченківської загальноосвітньої школи-інтернат 1-111 ст. Жовтневого району Миколаївської області, зарекомендувала себе як уважна, дисциплінована, працелюбна учениця, дружня, чемна та ввічлива дівчинка (а.с.32). За інформацією Шевченківської ЗОШ від 25.11.2015 року матір дівчинки безвідповідально відноситься до виконання батьківських обов"язків, не цікавиться життям, здоров"ям дитини, не виявляє материнської уваги та піклування, не приймає участі у її вихованні, не забирає доньку на вихідні та канікули, не забезпечує належним одягом, взуттям та шкільним приладдям (а.с.19). Згідно повідомлення ЗОШ від 21.09.2016 року (а.с.21) адміністрація школи виявляє стурбованість поведінкою матері по відношенню до дитини, оскільки мати зовсім не цікавиться життям доньки, втратила будь-який зв"язок з [PERSON], не виходить на зв"язок із класним керівником. Також встановлено, що за час перебування дитини у даному закладі мати особисто відвідала її 06.03.2015 року та 27 травня 2016 року. З актів обстеження матеріально-побутових умов проживання вбачається, що відповідачка не створили належних умов для проживання дитини, будинок знаходиться у аварійному стані, електрика відімкнена за борги (а.с.9,10,11,12,13,14). Свідки [PERSON] та [PERSON] суду показали, що [PERSON] неналежним чином виконує батьківські обов"язки, умов для проживання дитини не створила, була помічена у зловживанні спиртними напоями, зокрема за заявою старшої доньки відповідачки [PERSON] Саме тому було ініційовано питання влаштування дитини до школи інтернат. У подальшому мати не переймалася долею дитини. Свідок [PERSON] суду показала, що відповідачка її мати. Вона дійсно писала заяву до ССД у липні 2014 року про захист сестри за відсутності умов для проживання, оскільки сама опинилася у скрутному матеріальному положенні. На даний час мати намагається знайти інше помешкання з належними умовами. Свідок [PERSON] суду показала, що сім"я [PERSON] під соціальним супроводом у Снігурівському РЦ ССД не перебувала, соціальне обслуговування здійснювалося за карткою обліку роботи з клієнтом. Вказане свідок підтвердила письмово (а.с.56). Свідок [PERSON] суду показала, що з 2014 року сім"я [PERSON] перебуває у полі зору інспекції кримінальної превенції Снігурівського ВП, оскільки не створила умови для проживання дитини. Крім того, 12 вересня 2014 року та 02 листопада 2015 року [PERSON] попереджалася про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов"язків (а.с.15,16). Згідно висновку ООП Снігурівської райдержадміністрації № 57 від 25.01.2016 року в інтересах дітей визнано за доцільне позбавлення відповідачки батьківських прав щодо доньки (а.с.47), який суд визнає необґрунтованим у частині заходу впливу, виходячи з наступного. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно ч. 1 ст. 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини 1 статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Як роз'яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом з'ясовано, що відповідачка свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками: не забезпечила доньці належних умов для проживання, не приділяла дівчинці належної уваги, матеріального забезпечення, не зважаючи на попередження служб тривалий час поведінки не змінила. Разом з тим, враховуючи думку дитини, яка суду повідомила, що кохає свою матір та проти позбавлення матері батьківських прав, поведінку відповідачки, яка виявляє стурбованість подальшою долею дитини, вжиття заходів під час розгляду справи до набуття статуту безробітної, звернення за допомогою у вирішенні житлового питання до центру соціальних служб, враховуючи думку інших учасників процесу у сукупності із дослідженими доказами, суд вважає, що позбавлення відповідачки батьківських прав не буде в інтересах дитини. Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку про доцільність відібрання дитини у [PERSON], оскільки подальше залишення дитини з відповідачкою за таких умов проживання є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У відповідності до ч.4 ст.170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд приймає до уваги те, що відповідачка не працює, не одружена, джерел доходів на належного житла даний час немає, а тому присуджує аліменти на дитину у сумі 200 грн. Таким чином, позовні вимоги ООП Снігурівської міської ради підлягають задоволенню. Крім того, враховуючи майновий стан відповідачки, яка не має джерел доходів та належного житла, суд на підставі ст.82 ЦПК України вважає за доцільне звільнити її від сплати судового збору на користь держави.

Outcome: approved