Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Позивач [PERSON]звернувся в суд з позовом до відповідача про про захист прав споживачів, визнання бездіяльності неправомірною та стягнення коштів залишити без задоволення.В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 13 серпня 2010 року між сторонами по справі було укладено Угода № 0323502 ,з додатками 1,2,4 про надання послуг, спрямованих на придбанн автомобіля марки "Шевроле", вартістю 148000,00 грн. .На виконання вказаної угоди позивач сплатив на рахунок відповідача 118 582,50 грн. .Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29.05.2014 року дану угоду було розірвано. Позивач 01.09.2014 року звертавс з заявою до відповідача про поверення сплачених ним коштів. 03.10.2014 року відповідач направив позивачу лист ,що сума коштів за Угодою, яка повертає повернення становить 98884,58 грн. Додатково було повідомлено [PERSON] про те , що в групі знаходиться ще 30 учасників, поверенння чистих внесків яких відбуватиметься раніше за нього, а також, що поверення чистих внесків відбудеться після накопичення необхідної суми коштів у групі для поверенння коштів. Вважає вказанідії порушенням своїх прав як споживача послуг та просить суд зобов"зати відповідача повернути суми періодичних платежів,що були ним сплачені . В судовому засіданні позивач збільшив заявлені позовні вимоги та просив суд визнати бездіяльність ТОВ " АВТО ПРОСТО" щодо неповеренння коштів [PERSON] в зв"язку розірвання угоди № 0323502 укладеної 13.08.2010 року - неправомірною та стягнути з відповідача 113 254,50 грн., як внески ,що підлягають поверенню; 4 440,00 грн. неустойки; 6990,59 грн. три відсотки річних та 883 808,33 грн. інфляційних втрат за період з 29.05.2014 року. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на його необгрунтованість та безпідставність . Вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Між Позивачем та Відповідачем 13 серпня 2010 року було укладено Угода № 0323502 ,з додатками 1,2,4. Дана Угода укладена в рамках системи послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів (автомобілів) в групах АвтоТак, яку створено ТОВ "АВТО ПРОСТО". Система встановлює відповідні механізми, які забезпечують придбання кожним із учасників автомобіля шляхом сплати його ціни невеликими щомісячними внесками протягом декількох років. При виконанні Угод з учасниками, укладеними в рамках системи АвтоТак, ТОВ "АВТО ПРОСТО" надає учасникам послуги, що направлені на придбання автомобіля на основі системи АвтоТак. Ці послуги полягають в формуванні груп учасників, організації і проведенні в групах асигнаційних актів, а також інші послуги, передбачені Угодою. У відповідності до Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг", фінансовими послугами вважаються такі послуги: адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Таким чином послуги, що надаються ТОВ "АВТО ПРОСТО" унормовані в ЗУ "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг". 12.11.2012 року набуло чинності Розпорядження № 1676 від 09.10.2012 року Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг "Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах". 15.01.2013 року після набрання чинності Розпорядженням № 1676 від 09.10.2012 року ТОВ "АВТО ПРОСТО" отримало Ліцензію на право надання фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах. Умови надання Позивачеві послуг на підставі Угоди та інформація про ці послуги викладені досить детально і ясно в Угоді та Додатках до неї. Тому,на думку суду, Позивач мав повну і достовірну інформацію про послуги Відповідача та порядок їх надання. Угода між Позивачем та ТОВ "АВТО ПРОСТО" укладена відповідно до норм і положень цивільного законодавства, зокрема Цивільного кодексу України. Пунктом 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України закріплено таку засаду цивільного законодавства як "свобода Договору", ст. 627 ЦК України закріплено, що "сторони є вільними в укладенні Угоди, виборі контрагента та визначенні умов Договору". Сторони Угоди в п. 13.8 ст. 13 Додатку № 2 до Угоди № 323502 від 13.08.2010 року погодили, "якщо Учасник виявить бажання розірвати Угоду та відмовитись від подальшої участі в системі АвтоТак протягом 7 (семи) календарних днів від дати підписання Угоди, такому Учаснику повертається вся сума коштів, внесена ним на рахунок АВТО ПРОСТО. Протягом зазначених 7 (семи) днів Учасник зобов'язаний письмово повідомити про розірвання Угоди шляхом подання заяви в центральний офіс АВТО ПРОСТО, який розташований за адресою: вул. Воровського, 24, корп. 1, 3-й поверх, Київ, 01601". ТОВ "АВТО ПРОСТО" не порушувало ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", зокрема, щодо установлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням Угоди. Згідно ст. 10 Угоди "підписання Угоди та Додатків до неї є свідченням факту ознайомлення, розуміння Сторонами та згоди Сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Угоди та Додатків до неї. Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника АВТО ПРОСТО, уважно прочитав та зрозумів Угоду та Додатки до неї, що засвідчує своїм підписом ". Крім цього, у Позивача, відповідно до п. 13.8 ст. 13 Додатку № 2 до Угоди, було 7 (сім) календарних днів від дати підписання Угоди для самостійного повторного ознайомлення з умовами Угоди та Додатків до неї, та у випадку незгоди з умовами Угоди, для її розірвання. Порядок розірвання Угоди також детально описано в Додатку № 2 до Угоди, де чітко встановлено і погоджено Сторонами, що заява про розірвання Угоди подається в центральний офіс АВТО ПРОСТО за адресою: вул. Воровського, 24, корп. 1, 3-й поверх, Київ, 01601. Проте, Позивач в семиденний термін не звертався до ТОВ "АВТО ПРОСТО" з заявою про розірвання Угоди № 323502 у визначеному порядку, а отже є цілком очевидним, що умови Угоди були зрозумілі Позивачу, він вважав їх справедливими по відношенню до себе. В подальшому, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 29.05.2014 рок, Угоду між Сторонами було розірвано, а в решті позовних вимог - відмовлено. Відповідно до ст. 907 ЦК України, яким встановлені наслідки розірвання договору про надання послуг,- "порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін". В п. 4 ст. 653 ЦК України, яким встановлюється загальні правила розірвання договорів, зазначено, що "сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними до моменту розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом". Статтею 13 Додатку № 2 до Угоди сторони чітко визначили порядок і наслідки розірвання угоди. Дана стаття, відповідно до ст. 6 ЦК України, є джерелом права і повинна застосовуватись у правовідносинах сторонами. Відповідно до Пункту 13.1 Додатку № 2 до Угоди, "Учасник системи, який ще не отримав Автомобіль, може розірвати Угоду за власним бажанням, про що має повідомити АВТО ПРОСТО у письмовій формі». За твердженнями [PERSON], він звертався до ТОВ "АВТО ПРОСТО" з заявами про розірвання Угоди, проте, у зв'язку з тим, що він постійно проживає на окупованій території, ТОВ "АВТО ПРОСТО" таку заяву не отримувало. З огляду на його волевиявлення щодо розірвання Угоди в односторонньому порядку, судом було задоволено позов в частині розірвання Угоди, однак в частині стягнення коштів було відмовлено з тієї підстави, що Угодою передбачено наслідки розірвання Угоди та порядок повернення коштів, який має бути дотримано. Згідно положень ст.13 Додатку № 2 до Угоди поверненню підлягають лише сплачені Чисті внески. Відповідно до п.13.3 ст.13 Додатку №2 до Угоди - "сума Чистих внесків, що підлягає поверненню, розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці, коли такий учасник повідомив АВТО ПРОСТО про розірвання Угоди, за вирахуванням відступного за відмову від Угоди у розмірі двох Цілих Чистих внесків." Відповідно до п. 13.2 ст. 13 Додатку № 2 до Угоди «Учасник уповноважує АВТО ПРОСТО щомісяця здійснювати відрахування в розмірі 5 % від кожного сплаченого Чистого внеску до Фонду для повернення коштів». Відповідно до п.п. 13.4.2 ст. 13 Додатку № 2 до Угоди «Із Фонду для повернення коштів АВТО ПРОСТО повертає Чисті внески, дотримуючись наступних пріоритетів: В наступну чергу повертаються Чисті внески тим Учасникам, які розірвали Угоду, не посилаючись на обставини, викладені в попередньому пункті. При цьому пріоритет у групі надається тому Учаснику, який першим подав письмову заяву про розірвання Угоди, а в разі, коли такі заяви було подано одночасно кількома Учасниками, пріоритет надається Учаснику, номер Угоди якого є меншим. Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, Угодою передбачена подія, з настанням якої, Відповідач зобов'язаний повернути Позивачу сплачені ним Чисті внески. Статтею 530 ч. 1 ЦК України передбачено «якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події». Пунктом 13.4.1. ст.13 Додатку № 2 до Угоди визначено Відповідача по поверненню коштів Учаснику має бути виконане з настанням черги Учасника, яка формується відповідно до дати подання заяви про розірвання угоди, тобто пріоритет надається тому Учаснику, який перший подав заяву про розірвання Угоди, і ця подія - настання черги - має неминуче настати. Таким чином, угодою передбачено порядок повернення коштів. На дату написання цих заперечень Відповідач перебуває в черзі на повернення коштів, тобто строк виконання зобов'язання по поверненню коштів [PERSON] компанією ТОВ «АВТО ПРОСТО» ще не настав, а отже звернення з вказаними вимогами є передчасним. Щодо невідповідності умов Угоди Ліцензійним умовам, слід вказати наступне. 02.06.2011 року Верховною Радою України було Прийнято Закон України № 3462-IV від 02.06.2011 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг», яким до Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" були внесені зміни до ч.1 ст.4 та вказану статтю було доповнено пунктом 11-1 такого змісту: Фінансовими послугами вважаються такі послуги: адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Відповідно до ЗУ "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" фінансова діяльність ліцензується. Вказаний Закон № 3462-IV від 02.06.2011 року набув чинності 09.01.2012 року. Відповідно до п.3 Прикінцевих положень Закону України № 3462-IV від 02.06.2011 року, фінансові установи зобов'язані протягом одного року з дня набрання чинності цим Законом привести свою діяльність у відповідність із вимогами цього Закону. Таким чином, законодавець надав фінансовим установам, що надають послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, термін в один рік, починаючи з 09.01.12, для того, щоб отримати ліцензію на здійснення своєї діяльності. Крім того, п.4 Прикінцевих положень Закону України № 3462-IV від 02.06.2011 року зазначено наступне: «Спеціально уповноваженому органу виконавчої влади у сфері регулювання ринків фінансових послуг у шестимісячний строк з дня опублікування цього Закону розробити та затвердити ліцензійні умови здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах». Розпорядження Нацкомфінпослуг №1676 "Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах" було прийнято лише 09.10.2012 року, а набрало чинності 12.11.12 (з дня опублікування). Так, зокрема, розділом Ліцензійними умовами було визначено вичерпний перелік умов, яким має відповідати заявник для отримання ліцензії на провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, порядок подання документів для отримання ліцензії, механізм її отримання тощо. Одночасно за наведеного вище вбачається, що без Ліцезійних умов був відсутній механізм врегулювання відносин між органом, що уповноважений видавати ліцензії на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, та фінансовими установами, які мають намір їх отримати. Таким чином, з моменту набрання чинності Розпорядженням Нацкомфінпослуг №1676 "Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах" та до моменту звернення Відповідача до Нацкомфінпослуг із заявою про видачу ліцензії, ТОВ "Авто Просто" готувало необхідний пакет документів, що подається разом із заявою на видачу ліцензії, при цьому не порушуючи річний термін встановлений п.3 Прикінцевих положень Закону України № 3462-IV від 02.06.2011 року. Враховуючи вищезазначене та той факт, що Угоду між Позивачем та Відповідачем було укладено 16.11.2010 р., посилання Позивача на те, що ТОВ "Авто Просто" зобов'язане було привести Угоду у відповідність до Ліцензійних умов необгрунтованими , оскільки закон не має зворотньої сили. Крім того, заслуговую на увагу і ті обставини, що ТОВ "Авто Просто" було отримано Ліцензію серії АВ №198421 від 15.01.2013 року на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Постановою Верховного Суду України у Справі № 6-40цс13, від 11.09.2013 року встановлено, що: «Ураховуючи те, що ТОВ «АВТО ПРОСТО» отримало відповідний дозвіл (ліцензію) на здійснення діяльності (надання фінансової послуги) щодо «придбання товарів у групах» у Нацкомфінпослуг, яка здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, не можна вважати правильним висновок суду про те, що така діяльність здійснюється товариством нелегітимно , у тому числі й до введення законом ліцензування такої діяльності. Відповідно до ст. 10 та ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України "кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог". Підсумовуючи все викладене, суд вважає, що вимоги Позивача не ґрунтуються на чинному законодавстві та укладеній Угоді, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача будь-яких коштів; відповідачем взяті на себе обов'язки виконувались та виконуються належним чином; Угоду на даний час розірвано; станом на дату розгляду справи в суді строк виконання зобов'язання Відповідачем ще не настав, тобто звернення до суду з позовом такого характеру є передчасним; а отже, як наслідок, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог та стягнення будь-яких коштів.

Outcome: dismissed