Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

І. СУТЬ ЗАЯВИ 1.1. 09.10.2019 [PERSON] звернулась до Корольовського районного суду м. Житомира із заявою про видачу обмежувального припису на 6 (шість) місяців стосовно [PERSON] , в якій просила визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покладення обов`язків, а саме: - заборонити наближатися на відстань ближчу ніж 100 (сто) метрів до місця проживання (перебування) [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; - заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; - заборонити вести листування, телефонні переговори з [PERSON] , або контактувати з нею через інші засоби зв`язку як особисто, так і через третіх осіб. 1.2. Подана заяв обґрунтовувалась тим, що [PERSON] з січня 2001 року перебувала з заінтересованою особою [PERSON] спочатку у цивільному шлюбі, а з 31.10.2008 у офіційному шлюбі, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №2016. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. ІІ. ПРОЦЕДУРА та ПОЗИЦІЇ СТОРІН 2.1. 09.10.2019 ухвалою Корольовського районного суду міста Житомира відкрито провадження у справі №296/9941/19 та призначено до судового розгляду. 2.2. 21.10.2019 [PERSON] у судовому засіданні заяву підтримала, просила її задовольнити, відмовилась від клопотання щодо направлення на програму для кривдників. 2.3. 21.10.2019 заінтересована особа [PERSON] не заперечував проти вимог, викладених у заяві, окрім направлення на програму для кривдників. ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ та ДОКАЗИ НА ЇХ ПІДТВЕРДЖЕННЯ 3.1. З січня 2001 року [PERSON] перебувала з заінтересованою особою [PERSON] спочатку у цивільному шлюбі, а з 31.10.2008 у офіційному шлюбі, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №2016. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. 3.2. З листопада 2017 року поведінка [PERSON] стала агресивною та непередбачуваною, постійно у грубій формі виганяв з квартири, в якій сторони спільно проживали, викидав особисті речі заявниці у присутності батьків. 3.3. На підтвердження зазначених обставин зазначила, що у Житомирським відділом поліції ГУНП в Житомирській області складено висновки щодо неправомірних дій [PERSON] та протокол про адміністративне правопорушення за статтею 173-2 Кодексу України про адміністративне правопорушення. 3.4. На даний час заявник проживає з батьками, а заінтересована особа регулярно здійснює психологічне насилля, що виражається у погрозах, шантажі та приниженнях по телефону. 3.5. Як вбачається з матеріалів справи, з приводу неправомірних дій [PERSON] заявник зверталась до Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області, дане звернення було опубліковано до Журналу єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за № 43337 від 28.08.2019. 3.6. За результатами проведеної перевірки, працівниками Житомирського відділу поліції ГУНП в Житомирській області було складено довідку, однак в даних матеріалах не встановлено фактів вчинення кримінального правопорушення. ІV. НАЦІОНАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ 4.1. Відповідно до статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь; 4.2. Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. 4.3. Частиною другою статті 3 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено перелік осіб, на яких поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання, серед яких - колишнє подружжя , діти подружжя, колишнього подружжя, наречених, осіб, які мають спільну дитину (дітей), які не є спільними або всиновленими. 4.4. Згідно пункту 7 частини 1 статті 1 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. 4.5. Відповідно до частини 2 статті 350-6 Цивільного процесуального кодексу України у разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. 4.6. Відповідно до частини четвертої статті 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. VІ. ОЦІНКА СУДУ 5.1. Встановлено, що між сторонами у справі виникли правовідносини з приводу вчинення насильства в сім"ї, у зв"язку з чим виникла необхідінсть у видачі обмежувального припису. 5.2. З матеріалів справи вбачається, що заінтересована особа вимоги з приводу видачі обмежувального припису визнав повністю та проти задоволення позову не заперечував. 5.3. За таких фактичних обставин, враховуючи, що заінтересована особа вимоги визнав у повному обсязі, таке визнання не суперечить закону, а також не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви. VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ 6.1. Згідно частини 3 статті 350-5 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: approved