Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту народження дитини, зазначивши, що вона, 25 липня 2016 року перебуваючи зоні проведення АТО у м. у місті Харцизьку Донецької області, у пологовому будинку вказаного міста народила дитину чоловічої статі. Батьками вказаної дитини є заявниця та громадянин України [PERSON], 1982 року народження. Заявниця не мала можливості виїхати на підконтрольну державній владі України територію та була змушена звернутися до неповноважного органу м. Харцизька для отримання медичного свідоцтва про народження сина. Оскільки на цей час м. Харцизьк Донецької області є тимчасово окупованою територією України, медичне свідоцтво про народження дитини є недійсними та не створює жодних правових наслідків. Встановлення факту народження дитини необхідно для здійснення реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження дитини. Заявник просить суд встановити факт народження 25 липня 2016 року сина у м. Харцизьку Донецької області. Заявник в судове засідання не з'явився, проте її представник надав суду клопотання, яким вимоги, викладені в заяві, підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності. Представник заінтересованої особи Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, сповіщався в установлений законом порядок, проте до суду не з'явився й про поважні причини такої неявка суд не повідомив. Неявка заінтересованої особи, за умови її належного сповіщення, не є перешкодою для розгляду цієї справи по суті. Суд, дослідивши подані заявником документи та матеріали, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, приходить до висновку, що заявлені вимоги про встановлення факту народження дитини підлягають задоволенню з наступних підстав. Заявник [PERSON], [INFO], відповідно до паспорта громадянина України, серії [NUMBER], виданого Іллічівським РВ ГУМВС України в м.Маріуполі області 23 грудня 2015 року, є уродженкою міста Харцизька та громадянином України. [PERSON], [INFO], відповідно до паспорта громадянина України, серії [NUMBER], виданого Харцизьким МВ УМВС України в Донецькій області 30 січня 1998 року, є уродженцем міста Харцизька Донецької області та громадянином України. Заявник [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 листопада 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції у Донецькій області 24.11.2015 року, актовий запис № 346 від 24 листопада 2015 року. 25.07.2016 року заявниці, [PERSON], видано свідоцтво про народження дитини, з печаткою невизнаної самопроголошеної «ДНР», відповідно до якого дитина народилася у м.Харцизьку Донецької області, матір'ю дитини зазначено [PERSON], яке відповідно до ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Згідно з ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Правилом п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення вказаного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації народження доньки. Відповідно до ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. З огляду на вказане, суд вважає, що для проведення державної реєстрації народження дитини є об'єктивні перешкоди. З метою захисту прав і свобод громадян України, якими є заявниця, її чоловік та їх спільний новонароджений син, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту народження дитини з огляду на те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту. Вказане надасть можливість отримати [PERSON] свідоцтво про народження її сина, виданого державним органом України. З наданих заявницею та її чоловіком документів слідує, що вони є громадянами України, а, відповідно, повною мірою користуються її захистом та перебувають під її суверенітетом. Окрім цього, суд також вбачає підстави для задоволення вимоги заявника про зазначення її матір'ю народженої дитини, а [PERSON] - батьком з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Згідно з ст. 133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини. За правилом п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст.257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Проте, суд не може задовольнити вимогу заявника в частині встановлення обставин, обчислення строків та термінів народження його доньки, оскільки спеціалізована установа, що надала дружині заявника медичне свідоцтво про народження дитини не відповідає встановленим положенням та нормам Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності» та постанови Кабінету Міністрів України від 14.11.2000 року № 1698.

Outcome: approved