Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

17 грудня 2013 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до Київської міської ради про визнання права власності. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON], яка за час життя залишила на ім"я позивача заповіт на все належне їй майно, що був посвідчений 02 червня 1992 року державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS], з надвірними спорудами, а саме сарай літера "В" та вбиральня літера "Г", що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, виданим 30 березня 1983 року державним нотаріусом Першої київського державної нотаріальної контори, та рішенням Московського районного народного суду м. Києва від 11 квітня 1985 року. У видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено через розбідності в правовстановлюючих документах та технічній документації на спадкове майно. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати за ним право власності на зазначене майно в порядку спадкування за заповітом від 02 червня 1992 року, посвідченим державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідач Київська міська рада в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Направила до суду письмові пояснення, просить прийняти рішення згідно чинного законодавства та слухати справу у відсутності її представника. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, посилаючись на його обгрунтованість. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 02 червня 1992 року [PERSON] склала на ім"я свого сина [PERSON] заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори. (а.с. 6) [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим відділом реєстрації смерті у м. Києві 21 червня 2012 року. (а.с. 7) Згідно догоіору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори 14 жовтня 1971 року, 1/2 частина житлового будинку з прилеглою частиною надвірної будівлі - 24,8 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належала [PERSON] За цим договором у постійне користування останньої перейшли визначені на плані кімнати "2-4" площею 14,2 кв.м, "2-4" площею 10,6 кв.м, кухня "2-2", сіни "2-1" та половина сарая літ. "В". Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 30 березня 1983 р. державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори, 1/6 частина житлового будинку [ADDRESS] належить [PERSON] Згідно рішення Московського районного народного суду м. Києва від 11 квітня 1985 року 4/12 частини житлового [ADDRESS] належить [PERSON] Позивач [PERSON] - син померлої є єдиним спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину, оскільки у встановлений законом шестимісячний строк звернувся із заявою про прийняття спадщини до П"ятнадцятої київської державної нотаріальної контори, де на підставі його заяви була відкрита спадкова справа №896/2012. 27 грудня 2012 року державний нотаріус П"ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Опанасюк О.Ю. видала [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом щодо 1/2 частини земельної ділянки від площі 0,0400 гектарів, яка розташована на [ADDRESS], а також щодо грошових вкладів з відповідними відсотками та компенсаційними виплатами по них, що знаходяться у філії - Головне управління АТ "Ощадбанка" по м. Києву та Київській області № 10026/01 на відповідних рахунках. У силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З відповіді державного нотаріуса П»ятнадцятої київської державної нотаріальної контори Опанасюк О.Ю. від 29 жовтня 2013 року № 4553/02-14/7 вбачається, що видати позивачу свідоцтво на право на спадщину немає можливості через розбіжності в правовстановлюючих документах та технічній документації, що унеможливлює ідентифікацію та визначення складу спадкового майна. Згідно правовстановлюючих документів до складу спадщини входить житловий будинок [ADDRESS], квартира 2. Згідно реєстрації Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об"єкти нерухомого майна житловий будинок [ADDRESS] (згідно плану будинок під літ. "А" та "Б") Згідно відповіді від 10 лютого 2014 року № 28867 (И-2014) Київського міського БТІ житловий будинок [ADDRESS] на праві власності зареєстрований за: - 1/6 частина [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 30 березня 1983 року; - 4/12 частини [PERSON] на підставі рішення народного суду Московського району м. Києва від 11 квітня 1985 року; - 1/2 частина [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 13 квітня 1992 року. З довідки про показники об"єкта нерухомого майна від 14 вересня 2012 року № ПБ-2012 № 5297, виданої КП БТІ, вбачається. Що відповідно до проведеної інвентаризації від 17 серпня 2012 року будинки за адресою: [ADDRESS], мають такі показники: літ. "А" - загальна площа 79,3 кв.м, житлова площа 49,6 кв.м, літ. "Б" - загальна площа 49,5 кв.м, житлова площа 36,8 кв.м. (а.с. 103) З технічного паспорта, виготовленого станом на 17 серпня 2012 року, вбачається, що будинок літ. "А" на [ADDRESS] складається з двох квартир. Квартира [ADDRESS], що належить спадкодавцю, складається з коридору "2-1" площею 2,7 кв.м, кухні "2-2" площею 7,5 кв.м, житлових кімнат "2-3" та "2-4" площею 10: та 14,2 кв.м відповідно, вбиральні "2-5" площею 1,1 кв.м та ванної кімнати "2-7" площею 2,3 кв.м, всього квартира [ADDRESS] загальною площею 38,5 кв.м, житловою площею 24,8 кв.м. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27 січня 2012 року право власності на 1/2 частину житлового будинку під літ. "А" за адресою: [ADDRESS], визнано за [PERSON] В порядку спадкування за законом після смерті його матері [PERSON], яка померла [INFO]. Також за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок під літ. "Б" за адресою: [ADDRESS], загальною площею 49,5 кв.м. В судовому засіданні третя особа [PERSON] підтвердив, що у житловому будинку за адресою: [ADDRESS], позначеному літ. "А", в його користуванні знаходиться квартира [NUMBER], загальною площею 40,8 кв.м, житловою площею 24,8 кв.м. Таким чином, судом встановлено, що до спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON], померлої [INFO], входить 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS], позначеного літ. "А", загальною площею 79,3 кв.м, житловою площею 49,6 кв.м, а також сарай літ. "В" та вбиральня літ. "Г". Позивач просить суд визнати за ним право власності на зазначене нерухоме майно, яке належить його матері на праві власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Згідно з абзацем 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Вбачається, що свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 30 березня 1983 року Першою київською державною нотаріальною конторою, та рішення Народного Московського районного суду м. Києва від 11 квітня 1985 року про поділ домоволодіння і є правовстановлюючими документами, які засвідчують право власності особи. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved