Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

В поданій до суду заяві позивач зазначає, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] народилася дочка [PERSON]. Подружні відносини між [PERSON] та [PERSON] належним чином не склалися, тому 23 січня 2008 року вони даний шлюб розірвали та почали порізно проживати, а їх дочка [PERSON] залишилася проживати з бабусею [PERSON] Рішенням Любешівського районного суду від 13 травня 2015 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно її дочки [PERSON] Батько [PERSON] на даний час проживає окремо в с. Зарудчі Любешівського району, має нову сім"ю, долею дочки [PERSON] не цікавиться, не бере участі у її вихованні і вона фактично перебуває на повному утриманні [PERSON] Вказує, що рішенням Любешівського районного суду від 16.02.2016 року по цивільній справі за позовом [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав в позові [PERSON] було відмовлено, зокрема, [PERSON] не позбавлено батьківських прав відносно його дочки [PERSON] Водночас вказаним рішенням [PERSON] попереджено про необхідність змінити ставлення до виховання дитини та покладено контроль за виконанням ним батьківських обов"язків на орган опіки та піклування Любешівської РДА, однак відповідач не забрав дитину на проживання до себе, не піклується та не займається її утриманням та вихованням, не виявляє ініціативи налагодити спілкування з дочкою. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки [PERSON], оскільки відповідач не виконує свої батьківські обов"язки. В судовому засіданні представник позивача Токар А.В. позовні вимоги із зазначених підстав підтримав та дав пояснення аналогічні тим, що вказані в позовній заяві, просить позов задовольнити повністю і позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітньої дочки [PERSON] Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що доглядати за дочкою [PERSON] та спілкуватися з нею йому заважала [PERSON] Просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши учасників процесу, дослідивши наявні у справі докази, допитавши свідка, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення. Із змісту статті 150 СК України слідує, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини. Частиною 1 ст. 164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Передбачене пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З аналізу вищезазначених норм слідує, що для позбавлення батьківських прав мало упевнитися в невиконанні обов'язків щодо виховання дитини, необхідно також установити, що батько свідомо ухиляється від їх виконання, адже ухилення від виконання обов'язку по вихованню неповнолітньої дитини завжди є актом свідомої винної поведінки, коли особа має реальну можливість виконати покладені на неї обов'язки, але не вчиняє відповідних дій і не бажає цього робити, а це значить, що батько наполегливо, систематично, незважаючи на всі заходи попередження, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки; чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народилися [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] Згідно рішення Любешівського районного суду від 13 травня 2015 року позбавлено батьківських прав [PERSON] щодо дитини [PERSON] Судом встановлено, що відповідач [PERSON], протягом тривалого часу проживає окремо від дитини, зокрема, в с. Зарудчі Любешівського району Волинської області та самоусунувся від виховання та матеріального утримання своєї неповнолітньої дочки [PERSON], яка проживає з бабусею [PERSON] в [ADDRESS]. Крім того, під час розгляду справи в суді встановлено, що судом неодноразово розглядались позови до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав щодо дочки [PERSON]. Рішенням Любешівського районного суду від 16.02.2016 року по цивільній справі за позовом [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав в позові [PERSON] було відмовлено, зокрема, [PERSON] не позбавлено батьківських прав відносно його дочки [PERSON] та попереджено [PERSON] про необхідність змінити своє ставлення до виховання дитини, оскільки у випадку продовження невиконання ним батьківських обов"язків в майбутньому може стати підставою позбавлення батьківських прав, покладено на орган опіки та піклування Любешівської РДА обов"язок по контролю за виконанням ним своїх батьківських обов"язків. Як було встановлено в суді, [PERSON] з часу винесення рішення Любешівським районним судом від 16.02.2016 року ставлення до дитини не змінив, перестав спілкуватися з дочкою, не забрав її на проживання до себе, не виявив ініціативи налагодити спілкування з дочкою та бабусею, в якої та проживає; не звертався з відповідною заявою про відібрання малолітньої дитини від інших осіб. З оглянутого в суді протоколу № 8 від 21.07.2016 року засідання районної комісії з питань захисту прав дитини Любешівської РДА вбачається, що районною комісією з питань з питань захисту прав дитини Любешівської РДА зобов"язано [PERSON] виховувати і піклуватись про дочку [PERSON] та забрати її до себе на постійне проживання до 12.08.2016 року; рекомендовано районному центру соціальних служб для сім"ї дітей та молоді взяти сім"ю [PERSON] під соціальний супровід з метою налагодження стосунків між ним та його неповнолітньою дочкою [PERSON]; у випадку невиконання цих умов службі у справах дітей винести на розгляд комісії питання щодо подальшого влаштування неповнолітньої та питання про надання висновку про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої дочки [PERSON] З інформації Любешівського НОК № 507 від 14.11.2016 року вбачається, що [PERSON] не налагодив стосунки з дочкою, у 2016 році не відвідував дочку у школі, не цікавився її навчанням, на батьківські збори не приходив. З інформації Любешівського районного центру соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді № 253/01-10 від 01.12.2016 року вбачається, що [PERSON] відмовився від соціального супроводу налагодження контакту з дочкою. Любешівська державна районна адміністрація Волинської області як орган опіки та піклування у своєму висновку від 04 січня 2017 року зазначила про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його дочки [PERSON] При цьому констатовано, що відповідач [PERSON] не бере участі у вихованні своєї дочки [PERSON] та належному виконанні своїх батьківських обов"язків. Свідок [PERSON] ствердила, що відповідач [PERSON] не займається вихованням та утриманням своєї дочки [PERSON], яка проживає разом з нею, не цікавиться її успішністю в школі, не цікавиться їх життям, не забезпечує, не спілкується, не піклується про неї, таким чином свідомо нехтує батьківськими обов"язками щодо неповнолітньої дочки, ухиляється від їх виконання. Сам відповідач не заперечував у суді того, що з дочкою [PERSON] не спілкувався, не налагодив контакт з нею, не забрав її у свою сім"ю, компетентних служб і спеціалістів за допомогою та із заявами про відібрання дитини не звертався, ствердив факт відмови від соціального супроводу. Таким чином самоусунувся від належного виконання обов"язків, не виконав застереження, вказані в рішенні Любешівського районного суду від 16.02.2016 року. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України „Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року по справі „Савіни проти України" зазначається „що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини". Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд неодноразово в своїх рішеннях акцентував увагу, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини. Вирішуючи спір, суд враховує, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько вважатиметься таким, що ухиляється від обов'язку по вихованню дитини, якщо він ні усно, ні письмово не спілкується з нею, не проявляє про неї щонайменшої батьківської турботи, хоча має таку можливість. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно малолітньої дочки [PERSON], жодним чином участі у її вихованні та утриманні не приймає, ніякого інтересу до дитини не проявляє, не проявляє до неї належної батьківської уваги та турботи, не піклується про стан здоров'я, духовний та моральний розвиток, не цікавиться її потребами. Свідки [PERSON] та [PERSON] ствердили, що [PERSON] з часу винесення рішення Любешівським районним судом 16.02.2016 року з дочкою [PERSON] не спілкувався, не забрав її до себе в сім"ю, не цікавився її життям, здоров"ям, навчанням, не проявляв батьківської любові та турботи до неї. Суд вважає, що позивачем доведено, що поведінка відповідача відносно його малолітньої дочки є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов'язками. Враховуючи досліджені судом докази, процитовані положення закону, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки в суді доведено, що відповідач [PERSON] свідомо нехтує батьківськими обов"язками щодо неповнолітньої дочки [PERSON], ухиляється від їх виконання, а тому є підстави для позбавлення його батьківських прав. Оскільки мати неповнолітньої [PERSON] - [PERSON] рішенням Любешівського районного суду від 13.05.2015 року позбавлена батьківських прав, є підстави позбавлення батьківських прав батька неповнолітньої [PERSON] - [PERSON], тому неповнолітню [PERSON] слід передати органу опіки і піклування Любешівської РДА для подальшого її влаштування. Питання про розподіл судових витрат слід вирішити відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. На підставі ст.164 СК України,

Outcome: approved