Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-07 00:00:00

07.02.2020 представник ПрАТ «Харківенергозбут» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 2917 грн 72 коп. та 2102 грн витрат по сплаті судового збору за подання позову до суду. В обґрунтування позовних вимог представником ПрАТ «Харківенергозбут»зазначено, що з 01.01.2019 ПрАТ "Харківенергозбут" є постачальником електричної енергії за вільними цінами на підставі Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 19.06.2018 № 505 та постачальником універсальних послуг на території Харківської області у відповідності до Постанови НКРЕКП від 26.10.2018 № 1268. Позивач, як постачальник універсальних послуг, здійснює постачання електричної енергії з 01.01.2019 у порядку, визначеному правилами роздрібного ринку, та на умовах договору постачання універсальних послуг. Відповідно до пункту 13 розділу XVII Закону України "Про ринок електричної енергії", у разі відокремлення оператор системи розподілу є правонаступником в частині прав та обов`язків, зокрема, пов`язаних із провадженням діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та із провадженням діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електромережами: за договорами на постачання електричної енергії та про користування електричною енергією. Таким чином правонаступником в частині прав та обов`язків за договорами про постачання/користування електричної енергії, що діяли до 01.01.2019 залишається AT "Харківобленерго", яке продовжує виконання функції з розподілу електричної енергії на території Харківської області. Відповідно до статті 4 Закону України "Про ринок електричної енергії", учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Згідно статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії", постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами. Публічний договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщений на офіційному сайті ПрАТ "Харківенергозбут": zbutenergo .kharkov.ua. Відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та є споживачем електричної енергії, яку постачає ПрАТ "Харківенергозбут". Враховуючи наведене, а також факт споживання електричної енергії відповідачем за вказаною адресою та проведені оплати, [PERSON] приєдналася до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01.01.2019 на умовах комерційної пропозиції побутових споживачів № 10/1 для побутових споживачів. За період з 01.01.2019 по 01.04.2019 за адресою відповідача, згідно переданих від оператора системи розподілу АТ "Харківобленерго" даних приладу обліку, сума нарахування за електричну енергію складає 9657 грн. Станом на 31.03.2019 проведено нарахування за електричну енергію у розмірі 2917 грн 72 коп., однак [PERSON] суму боргу за виставленими рахунками не сплатила, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду із вказаним позовом. Учасники справи в судове засідання не з`явились. Представник позивача Пилипенко О.М. у поданій заяві просила провести розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. На фіксуванні судового процесу технічними засобами не наполягала. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується наявним в матеріалах справи поштовими повідомленнями про отримання нею судової кореспонденції (а. с. 28, 29). Відповідно до пункту 1 частини 8 статті 128 Цивільного процесуального кодексу України, днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку. Згідно частини 3 статті 131 Цивільного процесуального кодексу України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Причин повторної неявки суду [PERSON] не повідомила, заяв про відкладення судового розгляду справи, відзиву на позов не подавала. Згідно статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, не подано відзиву на позов, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача, яка повідомлена належним чином, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з частиною 4 статті 223, частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов наступних висновків. Відповідно до статті 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання. Побутовий споживач - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність). Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 58 цього ж Закону, споживач зобов`язаний: сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. З копії довідки по абоненту (особовий рахунок [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) вбачається, що за період з 01.10.2019 по 31.01.2019 споживачу [PERSON] проведено нарахування за спожиту електроенергію у розмірі 9657 грн. З урахуванням проведених періодичних сплат, станом на 31.03.2019 сума боргу складає 2917 грн 72 коп. (а. с. 14 - 15). Таким чином, позивачем безпосередньо підтверджено факт надання житлово-комунальних послуг - постачання електричної енергії, що не спростовано відповідачем, заперечень з її боку щодо неякісності, ненадання вказаних послуг у повному обсязі тощо, не надано. В ході судового розгляду встановлено, що договір про надання житлово-комунальних послуг між сторонами не укладався. Відповідно до частини 1, 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права і обов`язки виникають з дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства. Підставами для виникнення цивільних прав і обов`язків, крім договору, можуть бути і інші юридичні факти (наприклад, фактичне надання житлово-комунальних послуг). Цивільні права і обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства, органів державної влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до частини 1 статті 14 Цивільного кодексу України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Також, відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку щодо оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з наданням позивачем комунальних послуг, наявності з боку відповідача невиконаних зобов`язань. Доказів, які б спростовували суму заборгованості або обов`язок щодо її погашення, відповідачем не надано. Відповідач [PERSON] не виконала зобов`язання по своєчасній оплаті послуг з постачання електричної енергії, тому позов про стягнення з нього заборгованості є обґрунтованим і підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір з відповідача на користь позивача в розмірі 2102 грн.

Outcome: approved