Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-11 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON]. про збільшення розміру аліментів, стягнення заборгованості по аліментах та стягнення неустойки (пені). Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що із відповідачем [PERSON]. перебувала в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 12 травня 2009 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], який проживає біля неї та перебуває на її утриманні. У зв»язку з тим, що відповідач не надавав матеріальної допомоги на утримання сина, не брав участі у його вихованні, змушена була звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання сина. Рішенням Городищенського районного суду Черкаської області від 17 грудня 2012 року позов задоволено та стягнено на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 400 грн, щомісячно, до досягнення ним повноліття, починаючи з 28 листопада 2012 року. Згідно рішення суду не було встановлено мінімальний розмір аліментів. 17 травня 2017 року Верховною Радою України ухвалено Закон України №2037-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності з 08 липня 2017 року. Вказаним законом внесено зміни до ч.2 ст.182 СК України, яка в оновленій редакції визначає, що розмір аліментів має бути необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право, шляхом пред»явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнених від них. Точної інформації про офіційне працевлаштування відповідача не має, остільки не підтримує будь-яких стосунків, але допускає, що він міг офіційно працевлаштуватись, остільки є працездатною особою. Відповідач додатково матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, у зв»язку з чим, вважає, що має право на отримання від нього аліментів у порядку та розмірі, встановленому законодавством в розмірі 1/4 частини усіх його доходів щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Починаючи з січня 2013 року, відповідач сплачував аліменти лише частково, що призвело до виникнення заборгованості. Станом на 14 травня 2018 року заборгованість по сплаті аліментів становить 2700 грн., в зв»язку з чим має право на стягнення неустойки (пені), яка становить 852 грн.00 коп. та складає: за січень 2013 року - сума несплачених аліментів 400 грн х 1% пені х 31=124 грн.; за квітень 2013 року - сума несплачених аліментів 400 грн х 1% пені х 30=120 грн.; за квітень 2014 року - сума несплачених аліментів 400 грн х 1% пені х 31=124 грн.; за квітень 2015 року - сума несплачених аліментів 400 грн х 1% пені х 30=120 грн.; за липень 2015 року - сума несплачених аліментів 400 грн х 1% пені х 31=124 грн.; за вересень 2015 року - сума несплачених аліментів 400 грн х 1% пені х 30=120 грн.; за квітень 2015 року - сума несплачених аліментів 400 грн х 1% пені х 30=120 грн.. За наведених обставин змушена звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення заборгованості по аліментах та стягнення неустойки (пені). Позивач, будучи вчасно та належним чином повідомленою про час, місце та день розгляду справи, у судове засідання не з»явилася. Участь взяв її представник, який позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задоволити. Відповідач позов визнав частково, пояснивши, що свої зобов»язання відповідно до рішення суду виконує, додаткову матеріальну допомогу сину надає, цікавиться навчанням та життям сина, спілкується з ним, купує одяг, не заперечив щодо збільшення розміру аліментів та просив врахувати, що не працюючий, остільки будучи опікуном тяжко хворої матері, не має можливості працевлаштуватися, інших рідних не має, не заперечив проти стягнення заборгованості в розмірі 1000 грн., яка документально підтверджується на день розгляду справи в суді і становить менше ніж 2700 грн., і заперечив щодо стягнення судових витрат за надання позивачу правової допомоги, мотивуючи власними витратами сторони. Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, заслухавши учасників справи, вбачає підстави до розгляду цивільної справи у підготовчому судовому засіданні, згідно до ст.200 ЦПК України зі згоди учасників справи, дослідивши докази у справі та вважає, що позов обґрунтований і підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов"язок утримувати дітей є рівною мірою обов"язком як матері, так і батька, причому обов"язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, які полягають в обов'язку матері, батька утримувати дитину. Згідно зі ст. ст. 1,17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду, як джерело права. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7, ч.8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до положень ст.ст.1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов»язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов»язків щодо дитини. Згідно з ст.182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» було внесено зміни до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Із досліджених судом доказів вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER] сторони по справі є батьками [PERSON] [INFO] (а.с.9). Факт батьківства відповідач не заперечив. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] шлюб між сторонами розірваний (а.с.10). Як вбачається із рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 17 грудня 2012 року, з відповідача на користь позивача стягнено аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO], у розмірі 400 грн., щомісячно, до досягнення ним повноліття, починаючи з 28 листопада 2012 року (а.с.12). Позивач перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с.14). Згідно довідки Смілянської міської ради Черкаської області від 09 травня 2018 року №120911, позивач проживає разом із сином, донькою та чоловіком в [ADDRESS] що підтверджує пояснення її представника перебування неповнолітнього [PERSON]. саме на утриманні (а.с.13). Відповідно до довідки-розрахунку Городищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного Управління юстиції у Черкаській області від 14 травня 2018 року №285/15.9-47, борг [PERSON]. по аліментах станом на 14 травня 2018 року становить 2700 грн. (а.с.15). Відповідач у судовому засіданні надав довідку-розрахунок Городищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного Управління юстиції у Черкаській області від 31 травня 2018 року, згідно якої його заборгованість по аліментах становить 1000 грн.(а.с.27). Із змісту довідки Управління соціального захисту населення Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області від 06 липня 2018 року №574, відповідач перебуває на обліку в Управлінні соціального захисту населення, в зв»язку з чим призначено компенсацію по догляду за престарілою [PERSON], [INFO] (а.с.28). Враховуючи вищенаведене, суд при розгляді вимог позивача про збільшення розміру аліментів враховує, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів, а тому, присуджений розмір аліментів згідно рішення Городищенського районного суду від 17 грудня 2012 року підлягає збільшенню. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, і бере до уваги обставини у відношенні неповнолітньої дитини про її стан здоров»я, вік, потребу в належному харчуванні, забезпеченні одягом, відсутність здатності утримувати себе самостійно, та у відношенні відповідача, який, фізично здоровий, має на утриманні особу похилого віку, офіційно не працюючий, пояснив суду, що має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні встановлено, що заборгованість по аліментам у відповідача виникла у зв»язку з несвоєчасним виконанням аліментного обов»язку, останній не надав суду доказів про наявність обставин, які б свідчили, що заборгованість виникла не з його вини. Пеня утворилася обґрунтовано. Підстав для зменшення розміру неустойки судом не встановлено. За таких обставин, суд, вважає, що позивач має право на стягнення пені з відповідача за прострочення сплати аліментів. Розраховуючи розмір пені згідно з положеннями ст.196 СК України, суд виходить з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, а пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Враховуючи те, що у зв'язку із розглядом справи в суді позивач, понесла судові витрати за надання правничої допомоги в розмірі 1500,00 грн., суд, враховуючи матеріальний стан відповідача, частково стягує вищенаведені витрати в сумі 600 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн. 80 коп., які слід стягнути у повному обсязі на користь позивача, згідно ст. 141 ЦПК України, так як вважає їх підтвердженими у відповідності із цивільно - процесуальним законодавством України. Позов підтверджується: копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER]; копією свідоцтва про розірвання шлюбу Серії [NUMBER]; копією рішення Городищенського районного суду Черкаської області від 17 грудня 2012 року; копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER]; копією довідки Смілянської міської ради Черкаської області від 09 травня 2018 року №1209114; довідкою-розрахунком Городищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного Управління юстиції у Черкаській області від 14 травня 2018 року №285/15.9-47; довідкою-розрахунком Городищенського районного відділу державної виконавчої служби головного Управління юстиції у Черкаській області від 31 травня 2018 року; довідкою Управління соціального захисту населення Городищенської районної державної адміністрації Черкаської області від 06 липня 2018 року №574.

Outcome: dismissed