Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

позивачі звернулися до відповідачів з даним позовом. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та представник позивачів [PERSON] збільшені позовні вимоги підтримали повністю, суду пояснили, що рішенням № 34 від 12.04.1985 року Вербовецької сільської ради, їх спадкодавцю [PERSON] було виділено земельну ділянку в с. Смодна і надано дозвіл на будівництво господарських будівель і споруд, що стверджується первинною технічною документацією, де є чітко зазначені всі розміри земельної ділянки, на якій розміщено будівлі і споруди, та зроблено прив'язку на місцевості. Відповідно до рішення № 51-16/2009 сесії Смоднянської сільської ради від 19.05.2009 року позивачці [PERSON] було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га в с.Смодна, по вул. Лісна 17, який зареєстровано в Книзі записів Державних актів на право власності на землю за № 011030600042. 18.10.2007 року помер чоловік позивачки, [PERSON], і позивачка [PERSON] відповідно досвідоцтва про право власності оформила своє право на частку в спільному сумісному майні подружжя, яке зареєстровано в Коломийському МБТІ. Предметом спору є рішення органу місцевого самоврядування та державний акт на право власності на землю, що виданий на прізвище [PERSON] в 2009 році. Оспорюваний державний акт виданий, як спадкоємцю після смерті [PERSON] і повністю відповідає державному акту, який був виданий [PERSON] 19.11.2001 року. Окремого рішення Смоднянської сільською радою про приватизацію землі за [PERSON] не приймалося. Спірний державний акт на право власності був виданий на підставі рішення Смоднянської сільської ради від 30.07.2001 року № 82. Саме це рішення підлягає скасуванню, як і державний акт, що виданий на прізвище [PERSON] в 2007 році. Вважають, що підставами для скасування державного акту є порушенням їх прав щодо користування власністю, а саме господарськими будівлями, якщо земельна ділянка на якій знаходиться об"єкт їх права спільної сумісної власності передана іншій особі. Крім цього межею між землевласниками не може бути частина господарської будівлі чи споруди, так як таке унеможливлює здіснення права власності на цю будівлі чи споруду з боку її власника - володіння, розпорядження та користування цією власністю. Просять позов задоволити. Представник відповідачки по довіреності, [PERSON] позов не визнали, суду пояснили, що жодних підстав визнавати незаконним та скасовувати Державний акт на право приватної власності на землю виданий на ім"я [PERSON] немає. Так, Державний акт [PERSON] виданий 19.09.2007 році, на земельну ділянку площею 0,1503 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 27.02.2006 року реєстр № 285, тобто дану земельну ділянку вона отримала в спадщину за законом після смерті чоловіка, [PERSON], який помер 05.07.2005 року Свідоцтво про право на спадщину за законом видане 27.02.2006 року нотаріусом Косівської державної нотаріальної контори. Підставою видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку був Державний акт на право приватної власності на землю 1-1ф № 043554 виданий Смоднянською сільською радою 19.11.2001 року Крім того, в Державному акті на право приватної власності на землю виданому на ім"я [PERSON] зазначена земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 0,1598 га, а [PERSON] успадкувала земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель площею 0,1503 га, тобто площа земельної ділянки у позивачки не збільшилася, а навпаки, зменшилася на 0,095 га. Земельна ділянка [PERSON] передана в приватну власність та видано Державний акт на право приватної власності на землю на підставі рішення сесії Смоднянської сільської ради від 10.09.1999 року та уточнення площ рішення від 30.07.2001 року за № 82 площею 0,2953 га: з них 0,1598 га для обслуговування житлового будинку та 0,1355 га для ведення особистого селянського господарства. Вважають як позовні вимоги, так і збільшені позовні вимоги позивачів безпідставними, просять в позові відмовити. Представник Смоднянської сільської Ради, сільський голова [PERSON], в судове засідання не з"явився, подав до суду відзив на позов, в якому позовні вимоги сільська рада не визнає, посилається на те, що при виготовлені оскаржуваного акту, яке відбувалось в 2001 році, між межівниками [PERSON] та [PERSON], правонаступниками яких є сторони по справі, будь-яких претензій на той час не було. Державний акт на ім"я [PERSON] виготовлявся по існуючій твердій межі. Справу просить розглядати без участі представника сільської Ради. Вислухавши сторони, їх представників, свідків та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. Відповідно до ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди. Як було встановлено судом позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями [PERSON], який помер 08.10.2007 року, що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.29), після смерті якого їм перейшли: [PERSON] 1/2 частки в спільному сумісному майні, що стверджується копією свідоцтва про право власності від 18.09.2008 року (а.с.9), а [PERSON] та [PERSON] відповідно по 1/4 часкти в спадковому майні, що стверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за заповітом від 18.09.2008 року (а.с.10,14). Як вбачається з копії рішення Смоднянської сільської Ради від 04.02.2016 року за № 45-3/2016 (а.с.38), сесія вирішила затвердити акт від 25.01.2016 року земельної комісії з виконанням функцій узгоджувальної при Смоднянській с/Раді про розгляд спільної заяви [PERSON], [PERSON], [PERSON] про те, що [PERSON] чинить перешкоду [PERSON] в користуванні криницею. Зі слів представника відповідачки, криниця знаходиться на земельній ділянці відповідачки [PERSON], а господарські будівлі, стіни яких ідуть по межі, позивачі самі звели всупереч будівельним нормам на самій межі. Межа між господарством позивачів і господарством відповідачки була узгоджена ще за життя їх спадкодавцями [PERSON] та [PERSON] і будь-яких спорів з цього приводу між ними не виникало. Ба більше, при виготовленні відповідачкою [PERSON] державного акту на землю, вона ще і відступила від затвердженої межі в сторону зменшення приблино на 70 см. Свідок [PERSON] суду пояснив, що проживає в даному господарстві з 1999 року. Зі слів померлого тестя [PERSON] знає, що криницю будував тесть і вона знаходиться на його земельній ділянці. Межу між його господарством та господарством брата [PERSON] вони узгодили ще в 2001 році і відповідно до такої межі і видано Державний акт на землю. Стіни гаражу позивачів знаходяться також на межі земельної ділянки [PERSON] Свідок [PERSON] суду пояснив, що криниця знаходиться позаду гаража і належить [PERSON], однак вона з червня 2015 року нею не користується в зв"язку із тим, що підхід до неї перекрила відповідачка. Відповідно до п.2.20 Державних будівельних норм України, затверджених наказом Держбуду України від 24.03.1992 р. № 37, відстань від межі суміжної ділянки до стін житлового будинку або господарської споруди слід приймати не менше 1 м. Конструкції будинків та споруд, що виступають, не повинні перетинати межі сусідніх ділянок. Як було встановлено в судовому засіданні оскаржуваний Державний акт виданий з порушенням державно-будівельних норм, оскільки до нього включено стіну господарської будівлі позивачів. Відповідно до п."г" ч.3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Згідно до вимог ч.1 ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. На підставі наведеного ст. 393 ЦК України, ст.ст. 152, 155 ЗК України, п.2.20 Державних будівельних норм України затверджених наказом Держбуду України від 24.03.1992 р. № 37 та

Outcome: approved