Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Косівської міської ради, третя особа без самостійних вимог: [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом. Із позовних вимог видно, що [INFO] померла рідна сестра позивачки, [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0810 га, кадастровий номер 2623610100:02:011:0482, що знаходиться в м. Косів, Івано-Франківської області. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом є дві дочки померлої: [PERSON] та [PERSON] , які спадщину у встановлені строки не прийняли та не претендують на її одержання. Спадкоємцем другої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] є її рідна сестра, позивачка [PERSON] , яка прийняла спадщину. При зверненні в нотаріальну контору з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачці було відмовлено та рекомендовано звернутись до суду. Позивачка в судове засідання не з"явилася, звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Представник Косівської міської ради в судове засідання не з`явився, від міського голови поступила заява про розгляд справи без участі представника міської ради, заперечень міська рада немає. Від представника третьої особи поступила заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає встановленим і доведеним той факт, що дійсно майно, про визнання права власності на яке просить позивачка, належало її померлій сестрі [PERSON] , а позов слід задоволити з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Також, згідно до вимог ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Статтею392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно копії свідоцтва про смерть № 156-16-045121, виданого Департаментом охорони здоров?я та гігієни міста Нью-Йорк (а.с.16-17), [PERSON] померла [INFO] у Медичному центрі NYU Langone - Tisch міста Нью-Йорк, засвідченого заступником міського реєстратора відділу реєстрації актів громадського стану Департаментом охорони здоров?я та гігієни міста Нью-Йорк (а.с.15), що підтверджує факт відкриття спадщини на майно. Згідно копії заяви від 29.11.2019 року поданої приватному нотаріусу Косівського РНО Григорчук Л.В., спадкоємиця [PERSON] першої черги, її донька [PERSON] , спадщину після смерті матері в установлений законом строк не прийняла, за продовженням цього строку до суду звертатися не буде і претензій до того, щоб свідоцтво про право на спадщину на все спадкове майно було видане на імя рідної сестри померлої [PERSON] , 165 р.н., - ставити не буде (а.с.34). Інша спадкоємиця, [PERSON] , яка по справі є третьою особою, через свого представника подала заяву про підтримання позову, тобто заперечень щодо визнання права власності на спадкове майно після смерті її матері, за рідною тіткою [PERSON] , немає. Як видно з копії Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.9-11), право власності на земельну ділянку площею 0,0810 га кадастровий номер 2623610100:02:011:0482, що знаходиться в м. Косів, Івано-Франківської області, зареєстровано за [PERSON] . А згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом серії [NUMBER] від 15.11.1996 року (а.с.8), спадкоємцями майна [PERSON] , померлого [INFO] є до 1/3 частини кожний: дружина [PERSON] та дочка [PERSON] , підтверджує факт наявності у померлої [PERSON] частини земельної ділянки площею 0,081 га. Нормативна грошова оцінка цієї земельної ділянки становить 71971,55 грн., що стверджується копією Витягу із технічної документації (а.с.12). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 05.11.1996 року (а.с.6), [PERSON] народилася [INFO] , а її батьками записані [PERSON] та [PERSON] , що стверджує факт родинної спорідненості померлого [PERSON] , за яким зареєстровано право власності на земельну ділянку, із позивачкою. В подальшому, при укладенні шлюбу [PERSON] змінила прізвище " [PERSON] " на " [PERSON] ", що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 01.10.2010 року (а.с.13). Як видно із копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 05.03.2020 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0810 га що знаходиться в м. Косів, Івано-Франківської області, у зв"язку із відсутністю правовстановлюючого документа на вказану земельну ділянку (а.с.13). Таким чином, суд приходить до переконання про підставність поданого до суду [PERSON] позову та можливість визнання за нею права власності на спадкове майно. На підставі ст.ст. 316-317, 328, 386, 392 ЦК України та

Outcome: approved