Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

ПАТ КБ "Надра" звернулося до суду із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок, загальною площею 99,0 кв.м., який розташований по [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON] шляхом надання ПАТ КБ «Надра» право укласти договір купівлі-продажу з будь-якими особами за ціною визначеної на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на час укладання правочину щодо відчуження вищевказаного предмету іпотеки. Кошти отримані від реалізації предмету іпотеки, направити на погашення заборгованості за кредитним договором №08/04/200/К-1017 від 07.04.2008 року перед ПАТ КБ «Надра» у розмірі 327168,43 доларів США, що у еквіваленті становить 2615057,24 грн. за курсом НБУ 1 долар США 7,9930 грн. З наданням права отримання дублікатів правоустановчих документів у нотаріусів та у будь яких інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь яких установах незалежно від форм власності, отримування витягів з реєстру прав власності на нерухоме майно в Реєстраційній службі Головного управління юстиції в Миколаївській області, всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в тому числі, але не виключно, в Реєстраційній службі Головного управління юстиції в Миколаївській області або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; отримання довідки та документів, які необхідні для укладення та нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу. При цьому позивач просив виселити відповідача з приміщення вищевказаного житлового будинку без надання іншого житлового приміщення. Представник позивача у судове засідання не з'явився, просив про розгляд справи за його відсутності в порядку заочного провадження, вимоги позову підтримав. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності учасників процесу в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 07.04.2008 року між АТ КБ «Надра» (далі Банк) та відповідачем був укладений кредитний договір № 08/04/2008/К-1017, відповідно до умов якого Банк надав відповідачу кредит на суму 165380,94 доларів США. строком повернення до 06.03.2028 року та сплатою відсотків за користування коштами у розмірі 13,59 % на місяць. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 07.04.2008 року між Банком та відповідачем було укладено Іпотечний договір за реєстраційним №351, відповідно до умов якого іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок загальною площею 99,0 кв.м. розташований по [ADDRESS]. Предметом іпотеки забезпечено всі зобов'язання позичальника перед іпотекодержателем по сплаті останньому будь-яких сум, що виникають згідно з положеннями кредитного договору, який забезпечений іпотекою згідно з договором іпотеки. Однак [PERSON] зобов'язання належним чином не виконував, чим порушив терміни сплати по кредиту та відсотків за користування кредитом, що привело до виникнення заборгованості, розмір якої станом на 13.12.2013 року склала 327168,43 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ за 1 долар США - 7,9930 грн., 2615057,24 грн., з яких: сума заборгованості за тілом кредиту - 165380,94 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 1321889,85 грн., сума заборгованості по відсоткам - 127507,39 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 1019166,56 грн.,пеня за прострочення сплати кредиту - 17742 долара США, що за курсом НБУ еквівалентно 141811,84 грн., штраф за порушення виконання умов договору - 16538,09 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно - 132188,99 грн. Згідно іпотечної вимоги про погашення заборгованості за вих.№157 від 19.12.2013 року за кредитним договором №08/04/2008/К-1017 від 07.04.2008 року відповідачу надіслана вимога з проханням погасити борг у розмірі 126541,52 доларів США, що у еквіваленті становить 1011446,40 грн. за курсом НБУ, чи передати предмет іпотеки в оперативне управління іпотекодержателя ПАТ КБ «Надра» в порядку ст.34 ЗУ «Про іпотеку» та укласти договір задоволення вимог Іпотекодержателя, згідно якого надати останньому право продажу предмету іпотеки будь-якій покупцю за ціною, яка склалася на аналогічне майно на ринку, виселитися з житлового будинку [ADDRESS] та зняти з реєстрації усіх зареєстрованих осіб. При цьому згідно копій конвертів якими відповідачу надсилалася іпотечна вимога, а саме на адреси відповідача: [ADDRESS] та [ADDRESS] вбачається, що відповідач не отримував вищевказану вимогу банку та конверти якими вона надсилалася були повернені на адресу банку у зв'язку з перебігом строку зберігання. Згідно ст.7 Закону України «Про іпотеку» та положень іпотечного договору, іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Згідно до вимог ст.526 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до закону та умов договору. Відповідно до ч.1 ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч. 1 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст.590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст.ст. 39,40 ЗУ «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканців добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотеко держателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Доказів того, що відповідачу та іншим мешканцям квартири, що є предметом іпотеки надсилалась вимога про звільнення житлового приміщення у добровільному порядку позивачем не надано, а відтак достатніх підстав для їх виселення у суду немає. Разом з цим, 07 червня 2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року. Частиною 1 даного Закону визначено, що протягом його дії: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; 2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); 3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. Протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм (частина 4). Як встановлено судом, боржнику [PERSON] був даний кредит в іноземній валюті та на його забезпечення відповідачем було передано в іпотеку житловий будинок, загальною площею 99,0 кв.м. розташований по [ADDRESS]. Отже, оскільки предмет іпотеки придбано за споживчим кредитом, кредит надано кредитною установою - резидентом України в іноземній валюті, предмет іпотеки використовується [PERSON], як місце постійного проживання, у власності відповідача іншого майна не має, тому відповідно до ч.1 п.1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року не може бути звернуте стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок, розташований по [ADDRESS], яки належить Відповідачу на праві власності на підставі дублікату договору купівлі-продажу від 07.04.2008 року №347 серія та номер : 2496, виданий 24.07.2014 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], і з наведених підстав у позові ПАТ «Комерційний банк «Надра» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки слід відмовити. При цьому, враховуючи, що норми Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року, є чинними на момент постановлення рішення, суд вважає, що вимога позивача щодо виселення відповідачів зі спірної квартири є похідною вимогою, яка випливає з примусового стягнення (відчужене без згоди власника) нерухомого житлового майна, що вважається предметом іпотеки, на що вищезазначеним Законом України накладений мараторій, а тому в в задоволенні позову слід відмовити. За такого з задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю його вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір сплачений при подачі позову.

Outcome: dismissed