Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння - просила постановити рішення, за яким витребувати з чужого незаконного володіння відповідача легковий автомобіль ВАЗ 21093, 2004 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], шасі № [NUMBER], зобов"язавши передати вказаний автомобіль його власнику [PERSON] в належному стані. В судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, наполягали на їх задоволенні.У своїх поясненнях суду [PERSON] вказала, що з грудня 2013 року власник спірного автомобіля згідно реєстраційних документів [PERSON] оформив довіреність на її ім"я з усіма правами, які б належали власнику майна, в тому числі з правом розпорядження вказаним автомобілем.Автомобілем на час оформлення довіреності вже користувався її син [PERSON], оскільки вона та [PERSON] придбали автомобіль ВАЗ 21093 в смт.Крижопіль Вінницької області у чоловіка на ім"я [PERSON], сплативши йому кошти в сумі, що еквівалентна двом тисячам доларів США, та передавши продавцеві автомобіль ВАЗ 21063, яким володів її син [PERSON].В судовому засіданні позивач підтвердила, що фактично автомобіль було куплено, але вона з сином вирішили оформити тільки довіреність на зазначений автомобіль, щоб потім мати змогу оформити право власності виключно на [PERSON], щоб ніхто до даного майна не мав претензій, в тому числі [PERSON], з якою її син проживав в незарестрованому шлюбі та з якою мав проблеми в сімейному житті.Автомобіль ВАЗ 21093 з часу його придбання приблизно з листопада 2013 року до кінця грудня 2013 року перебував в домогосподарстві [PERSON] в [ADDRESS], але згодом автомобіль звідти зник.Звернувшись до Піщанського РВ УМВС з питання зникнення автомобіля, отримала відповідь, що автомобіль знаходиться у відповідача по справі [PERSON], тому саме він має його повернути власнику [PERSON] [PERSON], особа, в інтересах якої подано позов, свою письмовою заявою підтримав заявлені вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач по справі [PERSON] та його представник [PERSON] позовних вимог не визнали, просили відмовити в задоволенні позову за його безпідставністю.Відповідач [PERSON] суду пояснив, що його дочка [PERSON] та син позивача [PERSON] [PERSON] проживали в незарестрованому шлюбі сім"єю в [ADDRESS] в домоволодінні його дочки, виховували власну спільну дитину, сина [PERSON] [INFO], та дитну [PERSON] від попереднього шлюбу, сина [PERSON] [INFO]. У 2011 році він надав дітям кошти на придбання автомобіля, за які було придбано автомобіль ВАЗ 21063. В 2013 році його дочка та [PERSON] вирішили придбати інший автомобіль, більш новий та в кращому стані, внаслідок чого в листопаді 2013 року в смт.Крижопіль Вінницької області у [PERSON], особи, яка займалась купівлею-продажем автомобілів, його дочка [PERSON] та зять [PERSON] придбали нині спірний автомобіль ВАЗ 21093, сплативши за нього суму коштів, що дорівнює двом тисячам доларів США та передавши бувший у них в користуванні автомобіль ВАЗ 21063.Напиркінці грудня 2013 року дочка [PERSON] попросила його перегнати спірний автомобіль з місця її проживання з [ADDRESS] в [ADDRESS] для безпечного його зберігання, оскільки в неї з [PERSON] виникли непорозуміння. Автомобіль зберігається в нього вдома.Відповідач вказав, що ні [PERSON], ні [PERSON] не можуть ставити питання про витребування автомобіля, оскільки автомобіль було продано його власником ряду осіб почергово, останніми його придбали їх з позивачкою діти, які й мають вирішити в подальшому долю цього автомобіля спільно. Свідок [PERSON] в судовому засіданні підтвердив факт того, що приблизно в листопаді 2013 року він продав в смт.Крижопіль автомобіль ВАЗ 21093, 2004 року випуску [PERSON] та [PERSON], отримавши за це кошти в сумі, що дорівнює двом тисячам доларів США, та бувший у використанні автомобіль ВАЗ 21063.Спірний автомобіль відчуджувався його власником за документами [PERSON] неодноразово, як кажуть за довіреностями, тому він також домовився з [PERSON] про оформлення довіреності на цих осіб, які щойно в нього купили автомобіль. Інших обставин спору між сторонами свідок не знає. Свідки [PERSON] та [PERSON], відповідно син [PERSON] та дочка [PERSON], підтвердили в судовому засіданні те, що проживали як подружжя в незареєстрованому шлюі з 2008 по 2013 рік, виховували власну спільну дитину, сина [PERSON] [INFO], та дитну [PERSON] від попереднього шлюбу, сина [PERSON] [INFO].В 2011 році вони придбали автомобіль ВАЗ 21063, а в листопаді 2013 року поміняли даний автомобіль на ВАЗ 21093 у [PERSON], доплативши йому ще кошти в сумі, що дорівнює двом тисячам доларів США. Свідки пояснили суду, що в них часто виникали в сім"ї суперечки, через що вони припинили спільне проживання наприкінці грудня 2013 року.Свідок [PERSON] дійсно попросила свого батька [PERSON] зберігати автомобіль у нього вдома, документи ж на автомобіль знаходяться у [PERSON] та [PERSON]Свідки вважають спірний автомобіль кожен своїм надбанням, визнають, що в його придбанні їм допомагали родичі, отримувався кредит в банку, але погоджуються з тим, що автомобіль не належить [PERSON] Заслухавши сторони, їх представників, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи ( довіреність від 23 грудня 2013 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на а.с.8, висновок Піщанського РВ УМВС на а.с.10, довіреність від 15 жовтня 2011 року, страховий поліс №7723545, заяву [PERSON]), суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю. У відповідності до ст.387 ЦК, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним, а згідно ст.388 ЦК власник може витребувати майно від добросовісного набувача лише у випадках, чітко визначених законом.Дані положення знайшли своє відображення та тлумачення у п.п.19-27 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року, з чого слідує, що єдиною підставою та умовою для власника майна для звернення з віндикаційним позовом в порядку ст.387 ЦК є вибуття з його власності ( володіння. користування та розпорядження) майна помимо його волі до іншої особи незаконно, без відповідної правової підстави. Судом встановлено та не заперечується сторонами, не спростовується показаннями всіх допитаних свідків, що спірний автомобіль ВАЗ 21093 було неодноразово відчуджено його власником за реєстраційними документами [PERSON] різним особам. Востаннє вказаний автомобіль перебував у володінні свідка [PERSON], який продав його [PERSON] та [PERSON] за обумовлену суму коштів. Дані факти доводять те, що дії власника автомобіля були вільними, свідомими та спроямованими на відчудження автомобіля, а дії осіб, включаючи останніх володільців, були законними, оскільки фактично вони купували автомобіль та платили за нього кошти, що протирічить формулювання ст.387 ЦК про відсутність правових підстав до заволодіння майном у набувача. Правочин купівлі-продажу спірного автомобіля сторони приховали оформленням довіреності, тому суд, неодноразово звертаючи на це увагу сторін під час розгляду справи, при прийнятті рішення по суті вважає за можливе застосувати правила ст.235 ЦК про правові наслідки удаваного правочину. Відповідно до даної норми удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину.Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.Оскільки спір розглядається судом за правилами диспозитивності у відповідності до ст.11 ЦПК лише за зверненням осіб, які вільно розпоряджаються своїми правами, та в межах позовних вимог, а сторони не скористалися своїми правами про зміну , доповнення та уточнення позовних вимог, які судом було ретельно роз"яснено, суд повинен відмовити в захисті права чи інтересу, який витікає з удаваного правочину.

Outcome: approved