Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-20 00:00:00

19.05.2020 року позивач Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (правонаступник - Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк») звернулося в Корабельний районний суд міста Миколаєва з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідно до якого позивач просить суд стягнути з відповідачів, як із спадкоємців на свою користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.10.2007 року у розмірі 7329, 38 грн., а також покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати в розмірі 2102,00 грн. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 05.10.2007 року [PERSON] , отримав кредит у розмірі 3900,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 31.01.2018 року. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК: "Кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги." На виконання вимог вищезазначеної норми закону позивачем 29.11.2018 року була направлена претензія кредитора до П"ятої миколаївської державної нотаріальної контори. 29.01.2019 року позивачем було отримано відповідь П"ятої Миколаївської державної нотаріальної контори, про те, що заяв про відмову щодо прийняття спадщини померлого [PERSON] не подавалося ніким із спадкоємців останнього. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором б/н від 05.10.2007 року становить 7329, 38 грн., яка складається з наступного: - 7329,38 грн.- заборгованість за простроченим тілом кредита. З метою досудового врегулювання спірних правовідносин, враховуючи приписи статей 1281, 1282 ЦК України позивачем на адресу відповідної нотаріальної контори та відповідачів направлялись претензії кредитора, які не були задоволені. Ухвалою суду від 10.06.2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. В судове засідання сторони не з"явились, були повідомлені про час та місце розгляду справи у порядку встановленому ст.ст. 128, 130 ЦПК України. Представник позивача надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила про задоволення позову. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідачі, повідомлені своєчасно та належним чином, в судове засідання не з"явилися, про причини неявки суд не повідомили. Заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подали. Також не скористалися своїм правом надіслати не пізніше 15 днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, відзив на позовну заяву і всі письмові та електроні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову, тому з урахуванням ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами в справі. Крім того, ухвалу суду про відкриття провадження у даній справі було відразу розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Корабельного районного суду м. Миколаєва, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення відповідачу. Частина четверта статті 223 ЦПК України, роз"яснює про наслідки неявки в судове засідання учасника справи: у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з"явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Поштова кореспонденція (ухвала суду про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою) направлялась відповідачу за адресою його реєстрації, проте була повернута до суду. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 05.10.2007 року [PERSON] , отримав кредит у розмірі 3900,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] позичальник [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 31.01.2018 року. Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК: "Кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги." На виконання вимог вищезазначеної норми закону позивачем 29.11.2018 року була направлена претензія кредитора до П"ятої миколаївської державної нотаріальної контори. 29.01.2019 року позивачем було отримано відповідь П"ятої Миколаївської державної нотаріальної контори, про те, що заяв про відмову щодо прийняття спадщини померлого [PERSON] не подавалося ніким із спадкоємців останнього. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором б/н від 05.10.2007 року становить 7329, 38 грн., яка складається з наступного: - 7329,38 грн.- заборгованість за простроченим тілом кредита. З метою досудового врегулювання спірних правовідносин, враховуючи приписи статей 1281, 1282 ЦК України позивачем на адресу відповідної нотаріальної контори та відповідачів направлялись претензії кредитора, які не були задоволені. Таким чином, позивач вважає, що відповідачі є спадкоємцями після смерті боржника так як були прописані за однією адресою з померлим боржником та не відмовилися нотаріально від спадщини, а тому повинні відповідати перед банком за кредит померлого боржника. Суд не погоджується з такими висновками позивача, оскільки проаналізувавши норми матеріального та процесуального права та практику застосування останніх норм, вважає, що позивачем не зовсім вірно застосовані вказані норми права в даному конкретному випадку, з огляду на наступне. Так, позивач посилається на ч. З ст. 1268 ЦК України згідно якої спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Також позивач звертає увагу на положення ч. З ст. 1296 ЦК України, згідно якої відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи, що [PERSON] , який помер [INFO] був зареєстрований за однією адресою з відповідачами, а саме: [ADDRESS] , позивач вважає, що відповідачі/спадкоємці, які не подали заяву про відмову від прийняття спадщини у період з 27.01.2018 року по 27.07.2018 року, є такими, що прийняли спадщину від померлого позичальника [PERSON] , у зв`язку з чим мають відповідати за його борговими зобов`язаннями. Проте, факт реєстрації за певною адресою не підтверджує факту постійного проживання відповідачів за вказаною адресою у період з 27.01.2018 року по 27.07.2018 року та відповідно не підтверджує факту прийняття спадщини. Докази цього до позовної заяви не додані. Крім того, навіть якщо відповідачі вважаються такими, що прийняли спадщину, діюче законодавство визначає, що погашення боргів спадкодавця можливе лише за рахунок майна спадкодавця, яке було успадковане. Так, згідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. По-тому, позивач мав би надати, але не надав докази того, що відповідачі прийняли спадщину та успадкували конкретне майно у натурі, і саме на це успадковане майно судом може бути накладено стягнення, будь-яке інше майно не може бути джерелом задоволення вимог позивача. Отже, у відповідачів відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення в рахунок задоволення можливого боргу померлого [PERSON] , що вже є підставою для відмови у задоволенні заявленого позову у даній цивільній справі. Також, позивачем порушено встановлені законодавством умови, строки та порядок звернення кредиторів спадкодавця з відповідними вимогами до спадкоємців. Так, згідно ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Згідно ч. З ст. 1281 ЦК України якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. У позові позивач зазначає, що 29.11.2018 року ним була направлена претензія кредитора до П`ятої Миколаївської державної нотаріальної контори, відповідь отримав 29.01.2019 року. Отже станом на вказану дату позивачу було відомо про смерть позичальника [PERSON] , також позивачу було відомо про спільну адресу реєстрації [PERSON] та відповідачів, тож з 29.01.2019 року розпочався перебіг шестимісячного строку, встановленого для позивача, для пред`явлення вимоги до відповідачів щодо стягнення заборгованості померлого позичальника [PERSON] , тому вказаний термін сплинув 29.07.2019 року. У позовній заяві позивачем зазначено, що саме 30.09.2019 року до відповідачів, як спадкоємців померлого позичальника [PERSON] було направлено лист-претензію, згідно якого позивач пред`явив свої вимоги. Отже позивач підтвердив, що вимога відповідачу направлена з порушенням строків, передбачених ч. 2 та 3 ст. 1281 ЦК України. Згідно ч. 4 ст. 1281 ЦК України кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовна заява Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення боргу кредитором спадкодавця не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed