Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-08 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що будинковолодіння по вул.о. [PERSON], 79 в с.Малнівська Воля Мостиського району Львівської області відносилося до суспільної групи "колгоспний двір" і станом на 15.04.1991 року членами такого були саме вони (позивачі) та [PERSON] Вважають, що спірний будинок належав їм (позивачам) та [PERSON] на праві спільної сумісної власності, тобто по 1/7 ідеальній частині кожному. Зазначають, що 30.05.2011 [PERSON] померла, однак за життя своїм майном не розпорядилася. Вказує, що він (позивач [PERSON]С.) є єдиним спадкоємцями першої черги спадкування за законом вказаної спадщини та вважається таким, що прийняв таку, так як на час смерті матері - спадкодавця [PERSON] постійно проживав разом з нею. Покликаються на те, що вони позбавлені можливості в позасудовому порядку отримати документ про право власності на зазначене вище спадкове майно, оскільки на таке за життя [PERSON] належним чином не оформлені правовстановлюючі документи. З огляду на наведені обставини, просять суд ухвалити рішення, яким визнати за ними право власності: за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - право власності на 1/7 частину спірного будинковолодіння за кожним, як членів колгоспного двору, а за [PERSON] - право власності на 2/7 частини такого (1/7 частину як члена колгоспного двору та 1/7 частину - в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON]С.). Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, проте подали заяви, в яких позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд слухати справу у їх відсутності. Представник відповідача Малнівськоволянської сільської ради Мостиського району Львівської області в судове засідання не зявився, проте подав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності та проти позову не заперечує. Третя особа - приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу [PERSON], в судове засідання не зявилася, проте надіслала на адресу суду інформаційну довідку зі Спадкового реєстру від 07.11.2017 року та заяву, в якій розгляд вказаної справи просила проводити у її відсутності. Вирішення даного спору покладає на розсуд суду. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У ч.4 ст.174 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Відповідно до змісту ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Судом встановлено, що будинковолодіння по вул. отця [PERSON], 79 в с.Малнівська Воля Мостиського району Львівської області відносилося до суспільної групи "колгоспний двір", головою якого була [PERSON], а членами такого, як вважає суд, - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується матеріалами справи. Всі зазначені члени колгоспного двору станом на 15.04.1991 року зберегли право на частку в майні такого. Виходячи з вимог ст.ст.120, 123 ЦК України в редакції 1963 року, які діяли станом на 15.04.1991р. і регулювали власність колгоспного двору, право власності на майно колгоспного двору (спірне будинковолодіння) в рівних частках мала [PERSON] та позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], тобто кожен на 1/7 частину будинковолодіння по вул. отця [PERSON], 79 в с.Малнівська Воля Мостиського району Львівської області. 30.05.2011 року померла [PERSON], котра за життя своїм майном, в тому числі частиною спірного будинковолодіння, на яке така мала право як члени колгоспного двору, не розпорядилася. Єдиним спадкоємцем першої черги спадкування за законом спадщин, що відкрилися відповідно внаслідок смерті [PERSON], є її син [PERSON], позивач по справі. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" якщо спадщина відкрилася після 01 січня 2004 року відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, що набрав чинність 01.01.2004 року. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як зазначено у ч.1 ст.1261 ЦК України, до першої черги спадкоємців за законом належать діти спадкодавця, у тому числі народжені після його смерті, другий з подружжя, який пережив спадкодавця, а також батьки спадкодавця. Слід зазначити те, що на час смерті спадкодавця [PERSON] позивач [PERSON] постійно проживав разом з нею у спірному будинковолодінні, де і проживає по даний час, доглядає за спірним будинковолодінням, проводить в такому поточні ремонти, обробляє земельну ділянку, а тому у відповідності до вимог ст.1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину, яка відкрилась внаслідок смерті його матері спадкодавця [PERSON] Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Разом з тим, позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не можуть в позасудовому порядку в повній мірі оформити своїх спадкових прав, зокрема оформити право власності на спірне будинковолодіння, оскільки на таке спадкодавцем [PERSON] за життя належним чином не оформлено право власності. Вказані обставини підтверджуються: заявами позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]; заявою представника відповідача Малнівськоволянської сільської ради Мостиського району; заявою приватного нотаріуса Мостиського районного нотаріального округу [PERSON]; копією свідоцтва про смерть [PERSON]; звітом про оцінку майна; копією паспортів позивачів; виписками з погосподарських книг Малнівськоволянської сільської ради Мостиського району; довідками виданими Малнівськоволянською сільською радою Мостиського району; іншими матеріалами справи. Практика Верхового Суду України (п.23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право позивачів на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з вищевикладеними обставинами, тому це питання можливо вирішити у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачами у порядку спадкування за законом. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. У відповідності до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.59-60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Крім того, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.58-59 ЦПК України. Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Із ст.213 ЦПК України відомо, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що є всі підстави для визнання за позивачами права власності на спірне будинковолодіння по вул. отця [PERSON], 79 в с.Малнівська Воля Мостиського району Львівської області, а саме: за [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - право власності по 1/7 частині спірного будинковолодіння за кожним, як членів колгоспного двору, а за [PERSON] - право власності на 2/7 частини такого (1/7 частину як члена колгоспного двору та 1/7 частину - в порядку спадкування за законом після смерті матері - спадкодавця [PERSON]С.).

Outcome: approved