Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

10.10.2013року позивач [PERSON] звернувся до Краснолиманського міського суду Донецької області з позовом до відповідачів- Державної казначейської служби України, Краснолиманської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері, про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями органів досудового розслідування прокуратури (а.с.1-4). 11.10.2013року ухвалою судді Краснолиманського міського суду Донецької області за зазначеною позовною заявою відкрито провадження у цивільній справі (а.с.19). Ухвалою суду від 18.10.2013року відповідач - Краснолиманська прокуратура з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері замінена належним відповідачем - Прокуратурою Донецької області (а.с.30). Ухвалою суду від 18.11.2013року Краснолиманська прокуратура з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері залучена до участі у справі в якості третьої особи та цивільна справа призначена до судового розгляду (а.с.44). В судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Позивач та його представник просили задовольнити позов, стягнути з Державного казначейства України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання з єдиного казначейського рахунку, на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів досудового розслідування прокуратури - 637 835грн. Представник Державного казначейства України у судове засідання неодноразово не зв*являвся, хоча своєчасно і належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. 06.02.2014року від представника Державного казначейства України до суду надійшло клопотання з проханням судовий розгляд справи провести без відповідача - Державного казначейства України, просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача [PERSON] (а.с. ). Представник Прокуратури Донецької області - Дзюба М.В., у судовому засіданні позовні вимоги позивача [PERSON] не визнала, просила відмовити у задоволенні позову (а.с.34, 49). Краснолиманський прокурор з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері - Голубцов Г.В., вважає, що позов [PERSON] необгрунтований, незаконний та задоволенню не підлягає (а.с. ). Суд, заслухавши показання сторін, свідка, дослідивши подані документи та матеріали, всебічно і повно з*ясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об*єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, [PERSON] з 2000р працював начальником комерційного відділу Краснолиманської дирекції залізничних перевезень, та 02.06.2005року був звільнений за особистим бажанням, в зв*язку з виходом на пенсію за віком (а.с. ). Постановою Краснолиманського транспортного прокурора Голубцова Г.В. від 27.03.2009року була порушена кримінальна справа за признаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України, по факту службової недбалісті (а.с. ). У скоєнні зазначеного злочину підозрювався [PERSON], якому 22.06.2010року було обрано запобіжний захід - підписка про невиїзд (а.с. ). 25.06.2010року [PERSON] був притягнутий в якості обвинуваченого у скоєнні злочину, передбаченого ст. 367 ч.2 КК України (а.с. ). В ході досудового розслідування кримінальної справи постановою слідчого Краснолиманської транспортної прокуратури від 25.06.2010року на майно [PERSON] було накладено арешт (а.с.). При проведенні досудового розслідування, неодноразового розляду кримінальної справи судами різних інстанцій, [PERSON] був допитаний в якості свідка, підозрюваного, обвинуваченого та підсудного (а.с. ). Постановою прокурора Краснолиманської прокуратури з нагляду за додержанням законів у транспортній сфері від 17.07.2013року кримінальне провадження було закрите в зв*язку з відсутністю в діяннях [PERSON] складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України (а.с.11-17). Таким чином, [PERSON] перебував під слідством чи судом, починаючи з 22.06.2010року до 17.07.2013року, протягом 3років 0 місяців 25днів Відповідно до ч.1 ст. 1176 ЦК України (редакція якої діяла до 13.04.2012р) шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Відповідно до частини 2 вищевказаної статті, право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Статтею 1 частиною 1 пунктом 1 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду " ( із змінами і доповненнями) передбачено, що підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади), та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Пунктом 2 статті 2 зазначеного Закону передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення; невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Як вбачається із статті 3 пункту 5 Закону у наведених в статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються моральна шкода. Частинами 5 та 6 статті 4 вказаного Закону відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Судом встановлено, що відповідно до вищевказаних положень Цивільного законодавства України та Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду " позивач [PERSON] вправі порушувати питання про відшкодування моральної шкоди, оскільки щодо нього вчинялися незаконні дії правоохоронних органів, а саме: - незаконне притягнення до кримінальної відповідальності та незаконне повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (а.с. ); - незаконне застосування запобіжного заходу - підписки про невиїзд (а.с. ); - незаконне накладення арешту на майно ( а.с. ). - Суд вважає доведеним, що позивачу [PERSON] - чоловіку похилого віку, який чесно та сумлінно довгий час працював на відповідальних посадах Краснолиманської дирекції залізничних перевезень ДП "Донецька залізниця", якого знають численні мешканці невеликого міста, вищевказані незаконні дії правоохоронних органів завдали моральних втрат, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки він понад три роки являвся обвинуваченим та підсудним по кримінальній справі, його неодноразово допитували працівники прокуратури та міліції, в тому числі під час знаходження його на лікуванні в лікарнях м. Красний Лиман та м. Слов*янськ, йому прийшлось доказувати свою невиновність, він був вимушений оплачувати роботу захисника, звинувачення його у вчиненні злочину отримало широкий розголос в місті. Зазначені обставини не могли не сказаться на стану його здоров*я, та відносинах з оточуючими людьми. Розмір відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначається виходячи урахуванням характеру та обсягу моральних страждань заподіяних позивачу, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення його здібностей або позбавлення можливості їх реалізації, засад розумності, поміркованості і справедливості. Згідно зі ст. 3 Закону, громадянин має право на відшкодування моральної шкоди, розмір якої визначається відповідно до ст. 13 Закону. Частини 2 та 3 статті 13 Закону передбачають, що розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Тобто, законодавець, зазначивши лише мінімальний розмір моральної шкоди, надав право суду в кожному конкретному випадку визначати розмір моральної шкоди з урахуванням характеру й тривалості страждань, яких зазнав заявник, його стану здоров'я, істотності вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках та інших обставин справи. Суд вважає, що позивач не надав належних, достовірних доказів та недовів належними доказами наявність причинного зв*язку між повідомленням його про притягнення в якості обвинуваченого по кримінальній справі, обрання запобіжного заходу - підписку про невиїзд, та погіршенням стану здоров*я - діагнозу остеохондроз, яким страждає з 2005р, виникненням у нього конкретного захворювання ( діагноз - гиперплазія предстательной железі, проведення операції: простатектомія). Наявність у справі медичних документів про стан здоров*я [PERSON] в липні місяці 2010року ( лікування в медичних закладах з 01.07. по 12.07.2010р та з 14.07. по 30.07.2010р) не може бути достатнім доказом такого причинного зв*язку. Встановлення таких фактів можливо виключно з залученням спеціалістів в галузі медицини, проте, під час розгляду справи сторони не ініціювали проведення експертних досліджень. За таких обставин, виходячи із засад розумності, поміркованості і справедливості, ураховуючи характер та обсяг моральних страждань, розмір відшкодування моральної шкоди, заподіяної позивачу слід визначити відповідно вимог ч.3 ст. 13 Закону - в сумі 37 835грн грн. Згідно до ч.1 ст. 1176 ЦК України, ч.1 ст. 4 Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду " відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону ( п.5 ст.5 Закону - моральної шкоди), провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Таким чином, у разі закриття кримінального провадження, відповідно до ст. 1176 ЦК України, Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду" наступає публічно-правова відповідальність. Сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач ( ст. 30 ЦПК України). Відповідно до ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення у справі може постановлюватися лише щодо сторони. Для виконання даного судового рішення необхідно здійснити операцію з бюджетними коштами. Обслуговування бюджетних коштів покладається на Державне казначейство України. Законами України про Державний бюджет України на відповідний рік встановлено, що зазначені виплати здійснюються із Державного бюджету України Державним казначейством України в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів. Таким чином, належним відповідачем по справі є Державне казначейство України, а тому, позовні вимоги [PERSON] щодо Прокуратури Донецької області про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями досудового розслідування прокуратури - задоволенню не підлягають. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, спричиненої незаконними діями органів досудового розслідування прокуратити.

Outcome: partial