Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду позовом до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 27 жовтня 2007 року Рогізненською сільською радою, Демидівського району, Рівненської області, про що складено відповідний актовий запис № 4 та просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 (одній тисячі) гривень щомісячно на кожну дитину, з подальшою індексацією суми відповідно до закону, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дітьми повноліття. Під час судового розгляду справи позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, категорично наполягає на розірванні шлюбу та на стягненні аліментів з відповідача на утримання неповнолітніх дітей. Позивачка пояснила, що спільне життя з відповідачем не складається, оскільки в них діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю. На даний час у їхніх відносинах відсутні порозуміння та почуття любові один до одного. Позивачка неодноразово розмовляла з відповідачем з приводу його такого відношення до сім`ї, однак він своєї повіденіки не змінює. Подальше збереження шлюбу є неможливим, суперечить інтересам дітей, її інтересам та інтересам відповідача. Позивачка також пояснила, що ніде не працює, отримує лише соціальну допомогу, якої недостатньо, щоб забезпечити належне матеріальне становище двох дітей. Відповідач іншої сім"ї не має, неповнолітніх дітей або інших осіб на власному утриманні також не має. На неодноразові усні звернення позивачки про працевлаштування чи поїздку за кордон на заробітки з метою допомоги в утриманні дітей відмовляється. Надавати кошти, фінансову чи будь-яку іншу допомогу на утримання дітей відповідач відмовляється, незважаючи на його обов"язок утримувати та виховувати дітей. Тому позивачка бажає, щоб відповідач сплачував аліменти у встановленому законом порядку. Відповідач [PERSON] позов не визнав. Суду пояснив, що з дружиною бажає проживати разом. Офіційно ніде не працює, кошти на проживання отримує від продажу сільськогосподарської продукції, обробляє земельний пай, утримує підсобне господарство. Дітям надає кошти, які має можливість заробити. Дружина їздить на роботу в Польщу. Відзиву на позов до суду не подавав. Доказів ніяких не подавав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачки у повному обсязі. Судом вирішено справу в межах заявлених позивачем позовних вимог. В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та/чи клопотань не подавали. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи в суді встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] зареєстрували свій шлюб 27 жовтня 2007 року у Рогізненській сільській раді, Демидівського району, про що складено відповідний актовий запис за № 4 /а.с.6/. Заходи для збереження сім`ї сторонами не вживаються, шлюбні відносини подружжя не підтримує. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. З викладеного суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя стало неможливим, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає до задоволення повністю. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів, суд прийшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже обов"язок утримувати дитину є рівною мірою обов"язком як матері так і батька. Згідно ч.2 ст. 181 Сімейного кодексу України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її отриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , батьками [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] - батько та [PERSON] - мати /а.с.7-8/ Статтею ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів та інші обставини що мають істотне значення. Крім того, цією ж статтею передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як пояснила позивачка, відповідач по стану здоров"я працездатний, офіційно не працює, інших утриманців на утриманні не має, отримує доходи від заняття сільським господарством. Обставин, які б звільняли відповідача від обов"язку по утриманню свого неповнолітнього сина судом не встановлено. Дані обставини і визнав відповідач. Позивачка не працює, доходи носять мінливий характер, отримує соціальну допомогу, яка виплачується малозабезпеченій сім`ї. Відповідно належне матеріальне становище неповнолітніх дітей забезпечити сама не може. Частиною 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Враховуючи вказані обставини справи та правові норми, позовні вимоги позивачки в частині стягнення аліментів підлягають до задоволення повністю. У позовній заяві позивачка, обґрунтовуючи свої позовні вимоги в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилалася на положення ст.ст.105, 110, 113 та 180-182, 184 Сімейного кодексу України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованими. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Позивачкою по справі понесено витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 768,40 грн. за подання позову про розірвання шлюбу. У зв"язку з тим, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню повністю, то відповідно з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачкою у повному розмірі. Разом з тим, з відповідача підлягає стягненню на користь держави 768,40 грн. судового збору, у зв"язку з тим, що позивачка згідно ЗУ "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду по даній категорії справи. На підставі ст.ст. 110, 112, 180, 181, 182 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved