Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

До суду з названим позовом звернулася [PERSON] , посилаючись на те, що 30 травня 2019 року о 03:00 год. на 136 км автодороги М-05 Київ-Одеса сталося зіткнення автомобіля VOLVO VVN, державний номерний знак [NUMBER] , з напівпричепом WIT200Challenger R-60, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] з автомобілем DAF45, державний номерний знак [NUMBER] (надалі автомобіль ДАФ 45), власником якого є вона (позивач), та яким керував [PERSON] . Постановою Ставищенського районного суду Київської області від 06.11.2019 року визнано відповідача винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Внаслідок ДТП її (позивача) автомобілю DAF45 нанесено механічні пошкодження. Відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 12.07.2019р., вартість матеріального збитку, нанесеного їй як власнику пошкодженого транспортного засобу складає 191 819,43 гривень. ПрАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» 03.12.2019 року відшкодовано їй (позивачу) частину збитків в розмірі 42 145,98 гривень, невідшкодованими залишились 149 673,45 гривень. Позивач [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь 149 673,45 гривень матеріальної шкоди, завданої їй внаслідок пошкодження її автомобіля DAF45 під час ДТП, суму відсотків за користування грошовими коштами в розмірі 2172,96 грн., інфляційні збитки в розмірі 1 047,71 грн., а також судовий збір в розмірі 1 528,95 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 грн.. Відповідач [PERSON] подав до суду зустрічну позовну заяву, відповідно до якої позовні вимоги [PERSON] не визнає (т. 1 а. с. 98-104, 119), посилаючись на те, що на час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» на підставі полісу від 10.10.2018 року №АМ/6787165, яким застраховано автомобіль Volvo VVN, та на підставі полісу від 10.08.2018 року №АМ6787170, яким застраховано напівпричіп WIT200 Challenger R-60. За кожним із вищевказаних полісів передбачена страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну, - 100 000 грн. ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» у зв`язку з вищевказаною ДТП виплачено [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 42 145,98 грн., тобто страховик сплатив страхову суму у меншому розмірі, ані ж це було передбачено за вищевказаними договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. [PERSON] не надала доказів, що підтверджують факт оскарження нею суми, яка була сплачена ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» на її користь. У випадку стягнення з нього ( [PERSON] ) матеріальної шкоди у розмірі 149 673,45 грн, виникають підстави для визнання за ним права власності на транспортний засіб DAF45, що належить [PERSON] , оскільки згідно наданого [PERSON] звіту вартість відновлювального ремонту даного транспортного засобу (227 228,35 грн.) перевищує його ринкову вартість до моменту ДТП (191 819,43 грн.), тобто, ремонт у такому випадку є економічно необґрунтованим, і з урахуванням положення ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказаний автомобіль є фізично знищеним. [PERSON] просить суд визнати за ним право власності на автомобіль [NUMBER] у стані, який визначений (описаний) у звіті про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №373/07-19 від 12.07.2019 року, з пошкодженнями визначеними у акті огляду транспортного засобу DAF45 від 18.06.2019 року (додаток до звіту), станом на момент дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 30.05.2019 року (т. 1 а. с. 98-104). Ухвалою суду від 11.06.2020 відкрито провадження по даній справі (т. 1 а. с. 54). Ухвалою суду від 30.06.2020 судом за власною ініціативою залучено до участі у даній справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» (т. 1 а. с. 71). Ухвалою суду від 11.08.2020 прийнято зустрічний позов [PERSON] про визнання права власності на пошкоджений автомобіль та об`єднано його в одне провадження з первісним позовом (т. 1 а. с. 163). Ухвалою суду від 12.08.2020 за клопотанням представника відповідача витребувано у ПрАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» копію страхової справи по факту ДТП (т. 1 а. с. 173). Ухвалою суду від 07.10.2020 за клопотанням представника відповідача витребувано у Територіального сервісного центру МВС № 3244 копії договорів про відчуження автомобіля DAF45, що належав позивачці (т. 2 а. с. 84). Ухвалами суду від 30.10.2020 судом відмовлено в задоволенні клопотання відповідача в призначенні судово-автотоварознавчої експертизи, закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду (т. 2 а. с. 140-141, 142). Представник позивача [PERSON] - Цибульська О.В. в судовому засіданні позов підтримала, проти задоволення зустрічного позову [PERSON] заперечила, подала відзив на зустрічну позовну заяву (т. 1а. с. 198-202), підтвердила обставини, на які посилається позивач в позові та відзиві на зустрічну позовну заву (т. 1 а. с. 198-202), посилаючись на те, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодуванні, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. Розмір страхової виплати, якщо страховик визначає його меншим страхової суми, може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов`язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно ст. 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її відповідальності. У зв`язу із зазначеним деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, не припиняється виконанням проведеним належним чином і особа, яка завдала шкоди, зобов`язана відшкодувати потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка ним одержана від страховика. Така правова позиція викладена Верховним судом у постанові від 21.02.2018 по справі № 760/19377/15-ц. Щодо вимоги [PERSON] про визнання права власності на пошкоджений автомобіль після відшкодування шкоди, - на момент здійснення ДТП та до цього часу в статті 30 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказівки на позбавлення власника його права власності на майно після відшкодування завданої шкоди не зазначено. Згідно вказаної норми, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю ТЗ до та після ДТП, а також витрати на евакуацію ТЗ з місця ДТП. Пункт 9 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 № 6 суперечить змінам, внесеним у статтю 30 зазначеного Закону (т. 1 а. с. 198-202). В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - Довбишев Д.О. позовні вимоги за первісним позовом не визнав, вимоги за зустрічним позовом підтримав, підтвердив обставини, на які посилається відповідач в зустрічній позовній заяві (т. 1 а. с. 98-104) та відповіді на відзив, (т. 2 а. с. 1-7), зазначаючи, що є необгрунтованими посилання [PERSON] на те, що потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди, оскільки Верховним судом було змінено правову позицію від своїх попередніх висновків, на які посилається [PERSON] , що викладено у постанові Великої Палати Верховного суду від 03.10.2018 в справі № 760/15471/15-ц. На час ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», зокрема за полісом від 10.10.2018 року №АМ/6787165 забезпеченим транспортним засобом є Volvo VVN, за полісом від 10.08.2018 року №АМ/6787170 забезпеченим транспортним засобом є напівпричіп Witzco Challenger RG-60. За кожним із вищевказаних полісів передбачена страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну кожного потерпілого - 100 000 грн. Проте, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», у зв`язку з ДТП, що відбулось за участю [PERSON] 30.05.2019 року, було виплачено [PERSON] страхове відшкодування лише у розмірі 42 145,98 грн. Відповідно, [PERSON] повинна стягувати кошти за майнову шкоду із страховика, оскільки обсяг [PERSON] обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Щодо заперечень [PERSON] про визнання права власності на автомобіль за [PERSON] , - у зустрічному позові [PERSON] здійснено посилання на ч.І ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», наведена стаття викладена у редакції від 03.07.2020 року, що була чинною на дату подання зустрічного позову та діє наразі. Визначений [PERSON] матеріальний збиток, завданий внаслідок ДТП 30.05.2019 року за участю [PERSON] у розмірі 149 673, 45 грн. є помилковим, оскільки у наданому [PERSON] звіті про оцінку вартості матеріального збитку (протоколі огляду) зазначено більше пошкоджень транспортного засобу, ніж у звіті №399-2019 від 02.12.2019 року (протоколі огляду), складеному за замовленням ПрАТ «СК «Арсенал Страхування». При цьому, огляд транспортного засобу у першому випадку (звіт за замовленням [PERSON] ) здійснено 28.06.2019 року, а у другому (звіт за замовленням ПрАТ «СК «Арсенал Страхування») - 04.06.2019 року. Різниця між датами огляду складає більше трьох тижнів. Вбачається, що після огляду транспортного засобу 04.06.2019 року та складення звіту за замовленням ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» належний [PERSON] транспортний засіб було пошкоджено. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ПрАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» (надалі Страховик» в судове засідання не прибув, до суду від вказаного товариства надішли письмові пояснення, з зазначенням, що позовні вимоги [PERSON] є необгрунтованими, виходячи з наступного. (т. 1 а.с. 179-180). Між Страховиком та ТОВ «Майстер Трак» було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/6787165 (надалі - Поліс №АМ/6787165), відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є Volvo сельхозтехника VVN, р. н. [NUMBER] . 03.06.2019 до Страховика звернувся водій транспортного засобу DAF 45, р.н. [NUMBER] із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку. Після звернення представника Позивача із повідомленням про ДТП Страховиком у встановлених порядку та строки було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу та оцінено розмір завданої шкоди. Відповідно до п. 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (КТЗ), затвердженої Міністерством юстиції України та Фондом державного майна України 24.11.2003 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТ35 з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до п. 7.41. Методики, значення коефіцієнта фізичного зносу, який підлягає усуненню, не може перевищувати 0,7. Для складників КТЗ зі строком експлуатації понад 12 років значення Е3 (коефіцієнта фізичного зносу) приймається рівним 0,7. Транспортний засіб DAF 45, 1999 року випуску (строк експлуатації на момент ДТП 30.05.2019 перевищує 20 років). Для визначення вартості матеріального збитку Страховик звернувся до ТОВ «Незалежна експертно- асистуюча компанія», за дорученням якого оцінювачем [PERSON] , було проведено оцінку, з результатами якої складено звіт №399-2019, згідно якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу DAF 45, з урахуванням Е3 (коефіцієнта фізичного зносу), який дорівнює 0,7, складає 51 775,18 грн. Розмір франшизи за Полісом № АМ/6787165 складає 1 000,00 грн. З урахуванням ст. ст. 12, 22, 29, 36 Закону № 1961-IV«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закону № 1961-IV) розмір страхового відшкодування (з урахуванням зносу,за мінусом франшизи, податку на додану вартість) склав 42 145,98 грн. Щодо наданого Позивачем Звіту про оцінку вартості матеріального збитку від 12.07.2019, складеного ТОВ «Клевер Експерт» (надалі - Звіт № 373/07-19), - наказом Фонду державного майна України №1012 від 15.06.2020, сертифікат суб'єкта оціночної діяльності № 08.11.2018 №874/18, виданий Фондом державного майна України ТОВ «Клевер Експерт», анульовано. При розрахунку вартості відновлювального ремонту транспортного засобу DAF 45 оцінювач у Звіті №373/07-19 бере до уваги комерційну пропозицію ТОВ «АВ СПЛАВ», відповідно до якої вартість виготовлення нового фургону, замість пошкодженого, складає 172 800,00 грн., при цьому, комерційна пропозиція не містить кількість нормо-годин (тривалість витраченого часу/трудовитрати на окрему позицію робіт), необхідних для проведення відновлювальних робіт, а також кількість матеріалів, необхідних для виготовлення фургону транспортного засобу DAF 45, фактично виготовляється новий фургон, замість пошкодженого, а отже, використовуються нові матеріали для виготовлення складової (фургону) пошкодженого ТЗ DAF 45, , тоді як Закон передбачає чіткий порядок здійснення страхового відшкодування потерпілій особі, а саме: витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. Крім того, відповідно до Звіту №373/07-19, наданого Позивачем, вартість відновлювального ремонту ТЗ DAF 45 перевищує його ринкову вартість до ДТП, тобто ремонт у даному випадку є економічно необгрунтованим. Отже, враховуючи положення ст. 30 Закону, транспортний засіб DAF 45 є фізично знищеним. Згідно із п. 30.2. ст. 30 Закону, якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки позивач не долучив до позовної заяви доказів вартості транспортного засобу у стані після ДТП, вказане унеможливлює визначення розміру заподіяної шкоди, а тому позовні вимоги є необгрунтованими. Суд розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, її представника Цибульської О. В. , представника відповідача [PERSON] - Довбишева Д. О. , дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулює Закон України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-ІV). Постановою Ставищенськогого районного суду Київської області від 06.11.2019 року по справі ЄУН 378/692/19, провадження № 3/378/414/19 (а. с. 41) відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - порушення п. п. 2.3б, 13.3, 22.5 Правил дорожнього руху. Вказаною постановою встановлено, що [PERSON] 30 травня 2019 року о 03 годині 00 хвилини на 136 км автодороги М-05 Київ-Одеса, керуючи автомобілем Volvo VVN, державний номерний знак [NUMBER] , з напівпричепом WIT200 Challenger R-60, державний номерний знак [NUMBER] , власником яких є [PERSON] , не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, при зустрічному роз`їзді не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з автомобілем DAF 45, державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався назустріч, внаслідок чого автомобіль DAF 45 отримав механічні пошкодження. Під час вказаної ДТП було пошкоджено належний позивачці (на час ДТП) автомобіль DAF45, державний номерний знак [NUMBER] (надалі автомобіль ДАФ 45), що підтверджується копіями вищевказаної постанови суду, протоколу огляду вказаного транспортного засобу, проведеного 04.06.2019 оцінювачем суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» [PERSON] (т. 1 а. с. 183 зв. - 184)), свідоцтва про реєстрацію ТЗ (т. 1 а. с. 40). Між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування (третьою особою) та ТОВ «Майстер Трак» 10.10.2018 було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/6787165 (надалі - Поліс №АМ/6787165), відповідно до якого забезпеченим транспортним засобом є вищевказаний автомобіль Volvo сельхозтехника VVN, р. н. [NUMBER] (т. 1 а. с. 225). Тобто, цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] , як водія забезпеченого автомобіля VOLVO була застрахована у Страховика на підставі вищевказаного Полісу, що підтверджується копією вказаного полісу (т. 1 а. с. 225). За цим договором страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду заподіяну майну становить 100 000 грн., а розмір франшизи становить 1000 грн. З копій договорів (т. 2 а. с. 111-116), які надійшли до суду 19.10.2020 року від ТСЦ МВС №3244 на підставі ухвали суду про витребування доказів за клопотанням представника відповідача - Довбишева Д. О. , судом встановлено, що позивачка [PERSON] , зазначивши в позові, поданому суду 21.05.2020 (т. 1 а. с. 2) про те, що пошкоджений під час ДТП автомобіль ДАФ 45 належить їй, фактично відчужила вказаний транспортний засіб ще до виплати їй Страховиком (третьою особою) страхового відшкодування. Зокрема, 13.09.2019 року [PERSON] передала комісіонеру ТОВ «Авто-Арсенал» належний їй транспортний засіб ДАФ 45 згідно договору комісії, на підставі якого цього ж дня - 13.09.2019 року ТОВ «Авто-Арсенал», що діяло в інтересах [PERSON] , по договору купівлі-продажу відчужило транспортний засіб [PERSON] .. Між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір комісії №4114 від 30.09.2020 року і цього ж дня ФОП [PERSON] відчужила транспортний засіб по договору купівлі-продажу [PERSON] . За всіма вказаними договорами стосовно автомобіля ДАФ його ціна визначалась у розмірі 10 000 грн. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За змістом п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування» (№ 85/96-ВР) в Україні страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є обов`язковим. Згідно зі ст. 3 Закону України № 1961-ІV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону № 1961-ІV). Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону № 1961-ІV). Відповідно до п. 2.1. ст. 22 Закону № 1961-ІV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 28 Закону № 1961-ІV визначено, що шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Згідно ст. 29 (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Згідно Звіту №399-2019 від 02.12.2019 за результатами оцінки, проведеної за замовленням Страховика оцінювачем ТОВ «Незалежна експертно- асистуюча компанія» Нестеренком В. І. (який має вищу технічну освіту, кваліфікацію оцінювача, кваліфікаційне свідоцтво оцінювача Фонда Державного майна України МФ № 639 від 01.11.2003) вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ДАФ 45 в результаті його пошкодження в ДТП складає 51 775,18 грн. (така вартість визначена як сума вартості відновлювального ремонту транспортного засобу DAF 45, з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ (який дорівнює 0,7) та величини ВТВ (втрата товарного вигляду) (т. 1 а. с. 181-183). Відповідно до ст. 12 Закону 1961-ІVстрахове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розмір якої встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Пунктом 36.6 ст. 36 Закону 1961-ІV страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Згідно абз. 2 ст. 36.2 Закону 1961-ІV,якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Відповідно до пояснень третьої особи Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» (т. 1 а.с. 179-180). страхового акта від 03.12.2019 по страховому випадку за договором №АМ/6787165 (т. 1 а. с. 232) розмір страхового відшкодування за Полісом №АМ/6787165 з урахуванням ст. ст. 12, 22, 29, 36 Закону (з урахуванням зносу та за мінусом ПДВ і франшизи) склав 42 145,98 грн. З матеріалів справи, пояснень ПрАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» (т. 1 а.с. 179-180) встановлено, що вказаним Страховиком (третьою особою) листом від 03.12.2019 за № 031219-01459/к/цв було повідомлено [PERSON] про прийняте рішення щодо виплати їй страхового відшкодування в розмірі 42145 грн. 98 коп. (т. 1 а. с. 233)., після чого по платіжному дорученню № 70448214 від 09.12.2019 Страховиком було перераховано позивачці [PERSON] страхове відшкодування в сумі 42145 грн. 98 коп. (т. 1 а. с. 234) на підставі страхового акта від 03.12.2019 по страховому випадку за договором №АМ/6787165 (т. 1 а. с. 232), повідомлення [PERSON] від 05.06.19 (т. 1 а. с. 226), повідомлення [PERSON] (чоловіка [PERSON] , який керував ТЗ на час ДТП) від 03.06.2019 про вищевказану ДТП (т. 1 а. с. 227) та заяви [PERSON] щодо напрямку виплати страхового відшкодування від 25.06.2019 (т. 1 а. с. 231). Як пояснили позивачка та її представник Цибульська О. В. , позивачкою автомобіль ДАФ 45 без здійснення ремонтубуло відчужено 13.09.2019 і вона не зверталась до Страховика із заявою щодо здійснення доплати відповідно до абз. 2 ст, 36.2 Закону 1961-ІVв розмірі недовиплаченої суми податку (ПДВ), з наданням документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту, та позивачка розмір виплаченого страхового відшкодування у вищевказаній сумі не оспорювала, тобто фактично вона погодилась із розрахунком страхового відшкодування. [PERSON] не подавала страховику заяву, за якою просила переглянути суму страхового відшкодування, пославшись на звіт про оцінку вартості матеріального збитку № 373/07-19 від 12.07.2019, що виконаний на її замовлення, вимоги до страховика в судовому порядку нею не заявлялись. Зазначена сума страхового відшкодування - 42145 грн. 98 коп. була розрахована фахівцем Страховика (третьої особи) та затверджена директором департаменту врегулювання збитків 3 грудня 2019 (т. 1 а. с. 232) та перерахована [PERSON] на вказані нею реквізити у заяві від 25.06.2019 щодо напрямку виплати страхового відшкодування (т. 1 а.с. 231). За встановлених обставин, суд вважає, що страховик - ПрАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ», прийнявши рішення про здійснення страхового відшкодування позивачці, здійснив його виплату в порядку, передбаченому ст. ст..12, 22, 29, 36 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України 1961-ІV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону 1961-ІV) Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а обов`язок надання доказів покладається на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Згідно з пунктом 36.7. ст. 36 Закону 1961-ІV рішення страховика (МТСБУ) про здійснення або відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) може бути оскаржено страхувальником чи особою, яка має право на відшкодування, у судовому порядку. Як зазначено вище, позивачка [PERSON] відповідно до положень пункту 36.7 статті 36 цього Закону рішення страховика про здійснення страхового відшкодування в судовому порядку не оскаржила. Доказів рецензування звіту, складеного за замовленням Страховика (третьої особи), позивач суду також не надала. Як встановлено судом у справі між сторонами виник спір щодо розміру завданих позивачу збитків. Статтею 1192 ЦК України, зокрема, передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до приписів ст. 89 ЦПК України суд зобов`язаний надати оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивувати відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У справі містяться дві оцінки розміру завданої позивачу майнової шкоди, одна з них проведена на замовлення страховика оцінювачем суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» Нестеренком В. І. (Звіт №399-2019 від 02.12.2019 - т. 1 а. с. 181-193)), а інша проведена на замовлення позивача оцінювачем ТОВ «Клевер Експерт» Троян К. В. , за результатами якої складено звіт № 373/07-19 від 12.07.2019 (надалі - Звіт №373/07-19) (т 1 а. с. 5-30). Дослідивши вказані висновки та оцінюючи їх за правилами ст.89 ЦПК України, суд погоджується з доводами Страховика (третьої особи) та представника відповідача про неможливість прийняття як належного доказу висновку за оцінкою, проведеною оцінювачем за замовленням позивача, та відхиляє вказаний висновок оцінювача ТОВ «Клевер Експерт» Троян К. В. за звітом №373/07-19 від 12.07.2019 з огляду на наступне. Закон № 1961-ІV передбачає чіткий порядок здійснення страхового відшкодування потерпілій особі, а саме: витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу. При розрахунку вартості відновлювального ремонту транспортного засобу DAF 45, оцінювач у Звіті №373/07-19 бере до уваги комерційну пропозицію ТОВ «АВ СПЛАВ», відповідно до якої вартість виготовлення нового фургону, замість пошкодженого, складає 172 800,00 грн. (т. 1 а. с. 25). При цьому, комерційна пропозиція не містить кількість нормо-годин (тривалість витраченого часу/трудовитрати на окрему позицію робіт), необхідних для проведення відновлювальних робіт, а також кількість матеріалів, необхідних для виготовлення фургону транспортного засобу DAF 45. З урахуванням зазначеної комерційної пропозиції, фактично виготовляється новий фургон, замість пошкодженого, а отже, використовуються нові матеріали для виготовлення складової (фургону) пошкодженого транспортного засобу DAF 45. Відповідно, вартість розрахованого оцінювачем у Звіті №373/07-19 відновлювального ремонту повинна бути скоригована в частині зносу з врахуванням вимог Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Мінюсту України і Фонду держмайна України від 24.11.2003 № 142/5/2092, зареєстрованою в Мінюсті України від 24.11.2003 за № 1074/8395 (далі - Методика оцінки КТЗ), інших об`єктивних даних щодо виконання ремонту відповідно до принципу заміщення. Відповідно до п. 2.4. вказаної Методики вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТ35 з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до п. 7.41. Методики значення коефіцієнта фізичного зносу, який підлягає усуненню, не може перевищувати 0,7. Для складників КТЗ зі строком експлуатації понад 12 років значення Е3 (коефіцієнта фізичного зносу) приймається рівним 0,7. Транспортний засіб DAF 45, 1999 року випуску (строк експлуатації на момент ДТП 30.05.2019 перевищує 20 років). Тобто до вартості виготовленого нового фургону відповідно до комерційної пропозиції повинен був бути застосований Коефіцієнт фізичного зносу 0,7, а отже, вартість фургону з урахуванням зносу повинна дорівнювати 51 840,00 грн. (172 800,00 х (1 - 0,7)). Згідно з Методикою оцінки КТЗ, вимоги якої є обов`язковими під час проведення автотоварознавчих експертиз, експертних досліджень судовими експертами, а також всіма суб`єктами оціночної діяльності під час оцінки колісних транспортних засобів у випадках, передбачених законодавством України, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу і розмір матеріального збитку, завданого його пошкодженням, визначаються з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу (його складових), розрахованого за відповідними правилами, що враховують реальний стан і вартість об`єкта на момент ДТП, поняття дійсної вартості, що вживається у судовій практиці, за своїм змістом і числовим значенням рівнозначне поняттю ринкової вартості, що вживається в Методиці (п.п. 1.1.-1.4., п. 1.6. п.п. 2.4., 3.9., 4.2., 5.1., 7.1., 7.17., 8.1.-8.3.). Положення ст. 22 п. 22.1., ст.ст. 29, 30 Закону № 1961-IV прямо передбачають необхідність оцінки завданої транспортному засобу шкоди, зокрема, і визначення коефіцієнта його фізичного зносу, в порядку, встановленому законодавством, необхідність із цією метою огляду пошкодженого транспортного засобу аварійним комісаром, експертом, оцінювачем і вказують на можливість відшкодування лише оціненої таким порядком майнової шкоди. Крім того, як вбачається з акту огляду та ремонтної калькуляції, доданої до звіту №373/07-19 від 12.07.2019 (т. 1 а. с. 15-16,18), оцінювачем ТОВ «Клевер Експерт» включено запасні частини і ремонт деталей, які не зазначені у протоколі огляду ТЗ від 04.06.2019, проведеного оцінювачем ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія», що призвело до завищення загальної суми ремонту автомобіля (зокрема, заміна лівого та правого бризговиків, вікна з підіймачем вітрового скла, бічних розсіювачів). За приписами Закону № 1961-IV для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники; страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти (ст. 34 п. 34.4.). Як зазначено вище для визначення розміру збитків при вирішенні питання щодо виплати позивачці страхового відшкодування Страховиком було залучено юридичну особу - ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія», у штаті яких є експерти, і на підставі Звіту оцінювача даного товариства і було встановлено розмір збитків - та визначено суму страхового відшкодування. Тоді як позивачкою не надано суду доказів надання Страховику для вирішення питання щодо розміру таких збитків Звіту 373/07-19, складеного за результатами оцінки вартості матеріального збитку, проведеної на замовлення позивача оцінювачем ТОВ «Клевер Експерт». При цьому суд бере до уваги також той факт, що, як зазначено вище, позивач фактично погодився з розміром розрахованого оцінювачем суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» Нестеренком В. І. страхового відшкодування, здійсненого на підставі проведеної оцінки транспортного засобу за замовленням Страховика. Крім того, слід зазначити, що за звітом № 373/07-19 від 12.07.2019 оцінки ТЗ, проведеної за замовленням позивача, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу DAF 45, р.н. [NUMBER] , перевищує його ринкову вартість до ДТП, тобто ремонт у даному випадку за вказаним звітом є економічно необгрунтованим, розмір шкоди обрахований виходячи з вартості автомобіля потерпілого на момент ДТП, тобто звіт складений без визначення відповідно до пункту 30.2 статті 30 Закону різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди (т. 1, а . с. 6- 13). Згідно із п. 30.2. ст. 30 Закону № 1961-ІV (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин), якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Проте, звітом № 373/07-19 від 12.07.2019 вартість транспортного засобу DAF 45 у стані після ДТП не визначалась, і представник позивача - Цибульська О. В. клопотання про призначення відповідної судово-товарознавчої експертизи під час розгляду справи не заявляла для вирішення вказаного питання та в підготовчому судовому засіданні 28.10.2020 заперечила проти задоволення клопотання сторони відповідача про призначення судово-автотоварознавчої експертизи, на вирішення якої пропонувалось поставити і вирішення питання щодо вартості автомобіля DAF 45 у стані після ДТП (т. 2 а. с. 126) та подала письмові заперечення щодо призначення такої експертизи (т. 2 а. с. 135-136) з зазначенням, що таке клопотання подане з порушенням процесуального строку. Суд вважає обґрунтованими доводи представника відповідача про те, що договір купівлі-продажу автомобіля (т. 2 а. с. 112), на який посилається позивач, як на доказ визначення ціни автомобіля ДАФ 45 в пошкодженому стані (10000 грн.), не є належним доказом оцінки цього майна, оскільки така оцінка повинна проводитися у порядку Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», а ціна за договором визначена сторонами на власний розсуд.Інші докази про таку вартість даного автомобіля після ДТП позивачка суду не надала. Обов`язок Позивача доводити факт заподіяння шкоди та її розмір підтверджується, зокрема, Постановою Верховного суду України від 03.12.2014, справа №6-183цс14; Постановою Верховного Суду від 12.06.2019, справа №640/1853/14; Постановою Верховного Суду від 17.07.2019, справа №161/3773/17. Заперечуючи проти позову представник відповідача Довбишев Д. О. зазначає також, що на час ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» на підставі двох полісів від 10.10.2018 року №АМ/6787165, яким застраховано автомобіль Volvo VVN, та на підставі полісу від 10.08.2018 року №АМ6787170, яким застраховано напівпричіп WIT200 Challenger R-60, за кожним із яких передбачена страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну- 100 000 грн., проте Страховиком у зв`язку з вищевказаною ДТП виплачено [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 42 145,98 грн., тобто у меншому розмірі, ніж це було передбачено даними договорами. Заперечення відповідача щодо обов`язку Страховика виплатити відшкодування в межах ліміту відповідальності по обох вищевказаних полісах (в т. ч. і по полісу, забезпеченим транспортним засобом по якому є вищевказаний напівпричіп), суд вважає необгрунтованим з огляду на наступне. Згідно з пунктом 22.1. статті 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до пункту 36.3. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", якщо дорожньо-транспортна пригода сталася за участю декількох транспортних засобів, що перебували у з`єднанні між собою (у складі одного транспортного составу або під час буксирування із застосуванням жорсткого зчеплення чи з частковим навантаженням буксируваного транспортного засобу на платформу або на спеціальний опорний пристрій), виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо тягача, а в разі якщо цей тягач незабезпечений, регламентна виплата здійснюється МТСБУ. Частиною першою статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що причіп - транспортний засіб без власного джерела енергії, пристосований для буксирування автомобілем. Напівпричіп WIT200 Challenger R-60, є транспортним засобом без власного джерела енергії і здійснював рух лише за допомогою тягача, а саме автомобіля ДАФ 45, який перебував під керуванням винної у ДТП особи. Системний аналіз наведених положень закону свідчить про те, що виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком, який уклав договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо тягача, у разі, якщо ДТП сталася за участю декількох транспортних засобів, що перебували у з`єднанні між собою під час буксирування. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 07 листопада 2018 року у справі № 163/3008/17 (провадження № 61-38637св18) та від 18 грудня 2019 року у справі № 569/13962/17 (провадження № 61-48301св18. Ураховуючи наведене, твердження представника відповідача [PERSON] - Довбишева Д. О. про необхідність виплати стягнення із ПрАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» в разі підтвердження належними доказами на користь позивача страхового відшкодування за майнову шкоду, завдану вищевказаним напівпричепом не грунтуються на положеннях чинного законодавства, оскільки не враховують, що цей причіп перебував у з`єднанні з тягачем ДАФ 45. Враховуючи всі вищевикладені обставини, суд вважає, що розмір страхового відшкодування страховиком розрахований відповідно до умов договору страхування та є правильним, страхова компанія ПрАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» виконала свої зобов`язання та сплатила позивачу страхове відшкодування в сумі 42145 грн.98 коп. (т. 1 а. с. 234)., а отже відсутні підстави вважати, що страховою компанією не доплачено суму страхового відшкодування в розмірі 57854 грн. 02 коп. в межах суми ліміту (100 000 грн.) за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності щодо тягача - автомобіля- Volvo сельхозтехника VVN, р. н. [NUMBER] (т. 1 а. с. 225). На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, прийнявши до уваги доводи приведені представником відповідача та третьою особою в своїх письмових поясненнях, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] матеріальної шкоди, завданої їй внаслідок пошкодження автомобіля DAF45 під час ДТП. Тому слід відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди, завданої їй внаслідок пошкодження автомобіля, окрім стягнення з відповідача суми франшизи. У зв`язку з відмовою у задоволенні зазначеної первісної вимоги позивача до [PERSON] , - похідні від них вимоги [PERSON] про стягнення суми відсотків за користування грошовими коштами в розмірі 2172,96 грн., інфляційних збитків в розмірі 1 047,71 грн. також не підлягають задоволенню. Враховуючи, що Полісом №АМ/6787165 встановлена сума франшизи в розмірі 1000 грн., - суд частково задовольняє вимоги позивача та стягує з відповідача на її користь в відшкодування спричиненої матеріальної шкоди 1000 грн., оскільки безумовна франшиза може бути стягнута з винної в ДТП особи поза сплатою страхового відшкодування. Також суд вважає, що у зв`язку з відмовою у задоволенні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення з нього матеріальної шкоди, завданої їй внаслідок пошкодження автомобіля DAF45, у задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити. Щодо судових витрат на правничу допомогу та суми заявлених витрат до стягнення, суд зазначає наступне. Згідно ч. 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місце знаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частинами 2-4 статті 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини 4 ст. 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Отже, стороні, на користь якої прийняте рішення, для отримання відшкодування витрат на правову допомогу слід довести: факт і тривалість надання їй правової допомоги; факт надання допомоги адвокатом або іншим фахівцем у галузі права; факт оплати правової допомоги. При розрахунку розміру відшкодування має враховуватися час на надання правової допомоги: 1) у судовому засіданні; 2) під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; 3) під час ознайомлення з матеріалами справи в суді. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі «Баришевський проти України» від 26 лютого 2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10 грудня 2009 року, п. 88 Рішення у справі «Меріт проти України» від 30 березня 2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Отже, розмір витрат на правничу допомогу визначається судом, виходячи з умов договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, проте, вказаний розмір може бути зменшений за клопотанням іншої сторони у разі, якщо такі витрати є неспівмірними із складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг та ціною позову та (або) значенням справи для сторони. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у тому числі витрати на правову допомогу покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Позивач просить стягнути з відповідача на її користь судовий збір та витрати на правничу допомогу в сумі 10000 грн. (т. 1 а. с. 4). На підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу позивачкою [PERSON] подано наступні документи: ордер (т. 1 а. с. 68), копію договору про надання правничої допомоги за № 22-11/19 від 22.11.2019 року, укладеного між нею та адвокатом Цибульською О. В. (т. 1 а.с. 43-44) (згідно п. 3.1 якого за правову допомогу Замовник сплачує адвокату винагороду в розмірі, визначеним Актом прийому-передачі наданих послуг); акт приймання-передачі наданих послуг № 1 до вищевказаного договору (згідно якого [PERSON] сплатила адвокату винагороду в розмірі 10000 грн. за надані адвокатом послуги по підготовці проектів юридичних документів, в т. ч. оформлення позовної заяви, звернень, претензій, клопотань, заяв, юридичні консультації, представлення її інтересів в Ставищенському районному суді); дві квитанції про перерахування позивачкою на рахунок Цибульської О. В. коштів від 19.05.2020 в сумі 4999 грн. та від 22.06.2020 - в сумі 4999 грн. (т. 1 а. с. 46, 64). На підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу відповідачем [PERSON] подано клопотання про стягнення судових витрат (т. 3 а с. 1-6) та докази, згідно яких витрати на професійну правничу (правову) допомогу станом на 16.11.2020 року становлять 28600 грн. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат представник відповідача Довбишев Д. О. подав письмове клопотання (т. 2 а. с.219-223) щодо неспівмірності витрат на правничу допомогу та клопотання, яким просить визнати зловживанням процесуальними правами дії позивачки [PERSON] по справі щодо подання завідомо безпідставного позову до [PERSON] (т. 2 а. с. 228-232) з зазначенням, що позовні вимоги [PERSON] повинні бути направлені до страховика - ПрАТ «СК «Арсенал страхування», та щодо введення суду та учасників справи в оману щодо належності їй ( [PERSON] ) транспортного засобу ДАФ45, у зв`язку з чим представник відповідача просить застосувати до [PERSON] наслідки, передбачені ч. 9 ст. 141 ЦПК України, оскільки у зв`язку з безпідставним позовом до [PERSON] останній змушений приймати участь у справі, користуватись правовою (правничою) допомогою, витрачати власні грошові кошти та час. Проте, суд не погоджується в повній мірі з такими доводами представника відповідача Довбишева Д. О. , оскільки пред`явлення позову є процесуальною дією, а помилку позивача у визначенні кола осіб у справі (належного відповідача) не можна розцінювати як необгрунтовані дії. Згідно ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. За змістом ст.175 ЦПК України позивач викладає свої вимоги і зобов`язаний зазначити сторін, інших учасників справи та зміст позовних вимог щодо кожного з них, а суд, згідно вимог п.4 ч.2 ст.197 ЦПК України вирішує питання про вступ у справу інших осіб. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Судом під час розгляду справи за ініціативою суду було залучено в якості третьої особи ПрАТ «Страхова компанія «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ» . Оскільки судом позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, і вказане не може свідчити про безпідставність поданого у цій справі позову, суд не вбачає підстав для визнання дій останньої щодо подання позову до [PERSON] зловживанням процесуальними правами. Разом з тим, зазначення позивачкою [PERSON] в позові неправдивих відомостей, щодо належності їй на час подання позову (21.05.2020 ) транспортного засобу ДАФ 45, який насправді було відчужено (13.09.2020), ненадання при поданні позову доказів щодо розміру страхової суми (ліміту відповідальності) за полісом, розміру франшизи, призвело до затягування розгляду справи, оскільки судом з метою встановлення всіх обставин, які підлягають з`ясуванню при розгляді справи, було задоволено клопотання сторони відповідача про витребування доказів від третьої особи (т. 1 а. с. 173) та від ТСЦ МВС № 3244 копій договорів про відчуження автомобіля DAF45 (т. 2 а. с. 84), а потім ПСЗ було відкладено у зв`язку з ненадходженням вказаних витребуваних доказів. Тому суд такі дії визнає як зловживання позивачкою [PERSON] своїми процесуальними правами, що судом враховується при вирішенні питання розподілу судових витрат. З урахуванням зазначеного суд вважає, що слід відмовити позивачці в стягненні з відповідача судових витрат, які підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача пропорційно до задоволених вимог (за первісним та зустрічним позовом) на підставі ч. 9 ст. 141 ЦПК України. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог [PERSON] в сумі 151 894,12 грн., з позивачки підлягають стягненню витрати на правничу допомогу, понесені відповідачем [PERSON] у зв`язку з розглядом первісного позову з урахуванням вимог ст. ст. 131, 133, 137, 141 ЦПК України. Проте, суд не погоджується з доводами сторони відповідача, що неповідомлення позивачем в позові про факт відчуження 13.09.2019 р. автомобіля ДАФ 45, послугувало підставою для подання відповідачем [PERSON] зустрічного позову про визнання права власності на пошкоджений автомобіль ДАФ 45, оскільки з урахуванням предмета та підстав первісного позову під час розгляду справи по суті сторона відповідача, не подаючи зустрічний позов, не позбавлена була можливості заявити до суду клопотання про обговорення питання повернення особі, яка відшкодувала завдану шкоду, пропорційно до відшкодування, пошкоджених автомобільних деталей, що не можуть використовуватись за призначенням, але мають певну цінність, а у випадку неможливості повернення таких, врахувати їхню вартість. З урахуванням викладеного, суд вважає що витрати на правничу допомогу та витрати на відправлення процесуальних документів, понесені відповідачем [PERSON] у зв`язку з поданням зустрічного позову, задоволенню не підлягають. На підтвердження понесених судових витрат на правничу допомогу [PERSON] подано копії договору від 26 червня 2020 року, укладеного між ним та Адвокатським об`єднанням «ІНТЕЛЛЕКС» в особі Керуючого партнера адвоката Довбишева Д. О. (т. 3 а. с. 11-13), ордер (т. 1 а. с. 85), акт приймання-передачі послуг (робіт) від 16.11.2020 за вказаним договором (надалі Акт) (т. 3 а. с. 14-15), згідно якого витрати на професійну правничу (правову) допомогу станом на 16.11.2020 року становлять 28600 грн., та копії 4-х банківських квитанцій про перерахування [PERSON] АО «ІНТЕЛЛЕКС» коштів в сумі 15000 грн. за надання правничої допомого згідно вищевказаних договору та акту ( № ПН4700 від 16.11.2020 в сумі 4998 грн., № ПН3565 від 15.11.2020 в сумі 4000 грн., № ПН 1104 від 17.11.2020- 4000 грн. та № ПН1104Р від 17.11.2020 - 2002 грн. (т. 3 а. с. 16-17). Пунктами 5. 1 та 5.2 договору визначено, що плата (винагорода) за даним договором за надані Клієнту послуги визначається з урахуванням складності справи (послуг, за якими Клієнт звернувся до Адвокатського об`єднання (Адвоката) та орієнтовної вартості таких послуг (дій): консультація щодо характеру спірних правовідносин, аналіз відповідних нормативно-правових актів, які регулю\-ють такі правовідносини, правових позицій Верховного Суду, наданих Клієнтом документів - від 1 500,00 грн; складення відзиву на позовну заяву, зустрічного позову по справі - від 4000,00 грн; складення відповіді на відзив, заперечення - від 1000 грн; складення адвокатських запитів, клопотань про ознайомлення з матеріалами справи, відкладення розгляду справи, письмового опитування учасника справи як свідка, заяв про виклик свідка, залучення свіввідповідача, заміну неналеж\-ного відповідача - від 500, 00 грн; складення заяви про відвід суду (судді), секретаря, експерта, спеціаліста, клопотання про залучення третьої особи, призначення експертизи, витребування доказів - від 1000, 00 грн; складення клопотань, що пов`язані зі стягненням судових витрат з учасника справи, клопотання щодо неспівмір ності/зменшення судових витрат, що понесені учасником справи - від 500,00 грн; участь адвоката у судовому засіданні у приміщені суду - від 2500, 00 грн. Остаточний перелік наданих послуг за договором та їх вартості визначається у окремій угоді або акті (-ах) прий\-мання-передачі послуг (робіт) за договором. За п. 5.1. плата сплачується Адвокатському об`єднанню повністю або частинами в порядку, що визна\-чається окремою угодою або актом (-ами) приймання-передачі послуг (робіт) за даним договором. Фактично відповідач [PERSON] та його адвокат погодили фіксований (мінімальний) розмір гонорару адвоката, а не погодинну оплату. Відповідно до вищевказаного акту прийому-передачі послуг (робіт) від 16.11.2020 (т. 3 а. с. 14-15) станом на 16.11.2020 року плата (вартість наданих послуг по справі №378/448/20) за договором складає 28 600,00 грн. Актом сторонами погоджено сплату Клієнтом частини вартості наданих послуг у розмірі 15 000, 00 грн. протягом двох днів з моменту підписання акту приймання-передачі послуг (робіт) за договором, іншу частину плати у розмірі 13600,00 грн. [PERSON] зобов`язується сплатити не пізніше трьох днів з дня винесення рішення по справі. Суд, вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем [PERSON] , дійшов висновку про те, що подані останнім на підтвердження таких витрат вищевказані договір, акт та квитанції не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Оскільки, як зазначено вище, суд дійшов висновку, що в зв`язку з відмовою задоволенні зустрічного позову [PERSON] слід відмовити і у задоволенні судових витрат (по сплаті судового збору за його подання та правничих витрат, пов`язаних з його підготовкою та розглядом), - не підлягають відшкодуванню витрати відповідача [PERSON] щодо складення зустрічного позову, виготовлення копій додатків, направлення документів суду та учасникам справи в сумі 5000 грн. (5 годин) (т. 1 а. с. 98-104), складення та подання клопотання про призначення експертизи по справі - 1500 грн. (3 год.) (т. 2 а.с. 121-123), клопотання з повідомленням про направлення іншим учасникам клопотання про призначення експертизи - 500 грн. (1 год.) (т. 2 а.с. 132), складення відповіді на відзив [PERSON] , підбір відповідних правових позицій Верховного Суду, направлення відповіді на відзив учасникам справи та суду - 1500 грн. (3 год. 30 хв.) (т. 2 а. с. 1-7) . Адвокат Довбишев Д. О. приймав участь особисто в 9-ти судових засіданнях суду в режимі відеоконференціїї : з яких одне в приміщенні суду - 12.08. 2020 року (2 години 25 хвилин ) (а.с. 70-72), та 8 засідань поза межами приміщення суду, 30.09.2020 року 1 година 55 хвилин (а.с.38-39), 07.10.2020 року 2 години 44 хвилини (а.с. 81-83), 16.10.2020 року -1 година 13 хвилин (а.с.102-104), 28.10 2020 року - 1 година 11 хвилин (а.с. 124-126), 30.10.2020 року - 1 година 21 хвилина ( т. 2 а.с.137-138), та в засіданнях по розгляду 17.11.2020 року 22 хвилини (т. 2 а.с. 215-216), 30.11.2020 року - 3 години (т. 2 а.с. 25-28), 04.12.2020 - 1 год. (до виходу головуючим суддею в нарадчу кімнату), всього 15 год. У ст. 137 ЦПК України закладені критерії оцінки як співмірності витрат на оплату послуг адвоката (адекватності ціни за надані адвокатом послуги відносно складності та важливості справи, витраченого на ведення справи часу тощо), так і критерій пов`язаності цих витрат із веденням справи взагалі (пов`язаності конкретних послуг адвоката із веденням саме цієї судової справи, а не якось іншої справи). Неспівмірність витрат на правничу допомогу із передбаченими законом критеріями є підставою для подання стороною-опонентом клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка подає таке клопотання. Як вбачається з матеріалів справи під час розгляду справи представник позивача Цибульська О. В. подала до суду письмове клопотання із запереченням проти стягнення із позивачки витрат на правничу допомогу, посилаючись, в тому числі і на їх неспівмірність (т. 3 а. с. 32-34). Суд, враховуючи вказане клопотання представника позивачки, а також вищенаведені положення закону вважає, що сума 28600 грн. є неспівмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи в суді першої інстанції, зважаючи на складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг, а також час, який необхідний адвокату для надання відповідних послуг. Щодо наданої послуги з підготовки клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку зі встановленням карантинних обмежень, його направлення до суду (вартістю 500 грн (2 год.) (т. 1 а. с. 60), клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з неможливістю розгляду клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції та перебуванням судді у відрядженні - 500 грн. (1 година) (т.1 а. с. 246), суд вважає, шо понесені витрати на дану послугу не можуть бути задоволені, виходячи з того, що для складання таких процесуальних клопотань не вимагається спеціальних знань в галузі права. Щодо послуги з підготовки складення письмового опитування учасника справи як свідка, його направлення [PERSON] - 500 грн. (1 година) (т. 3 а. с. 8), понесені витрати на дану послугу не можуть бути задоволені, виходячи з того, що такі питання направлені суду представником відповідача з порушенням строку, встановленого ст. 93 ЦПК. Вартість інших наданих адвокатом Довбишевим Д. О. послуг становить 18600 грн.: попередня консультація щодо характеру спірних правовідносин, вивчення матеріалів справи, аналіз правових позицій Верховного Суду - 1500 грн (2 год. 30 хв.); складення та подання: адвокатського запиту №27 від 10.07.2020 до ПрАТ «СК «Арсенал страхування» - 500 грн. (1 год.) (т. 1 а. с.155), клопотання про витребування доказів від ПрАТ «СК «Арсенал страхування» - 1000 грн. (3 год. 30 хв.) (т. 1 а.с. 149-154), клопотань про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції від 03.07.2020 (т. 1, а. с.112-113, 216-217) , від 19.08.2020, 22.09.2020 та їх направлення учасникам справи, суду - 1600 грн. (4 год. 40 хв.) (т.1 а. с.112-113,216-217, т. 2 а.с. 28-29); складення та подання: адвокатського запиту №26 від 01.10.2020 року до ТСЦ МВС №3244 - 500 грн (1 год. 20 хв.) (т. 2, а. с. 63-64), клопотання про витребування доказів від ТСЦ МВС №3244 - 1000 грн. (3 год.) (т. 2 а.с. 46-47), клопотання про стягнення судових витрат - 1000 грн. (2 год. 30 хв.) (т. 3 а.с. 1- 6), клопотання щодо зловживання процесуальними правами - 1000 грн. (2 години) (т.2 а.с. 192-194), клопотання щодо неспівмірності витрат на правничу допомогу - 500 грн. (1 год. 30 хв.) (т.2 а.с. 195-197), участь представника у судовому засіданні у приміщенні суду - 2500 грн. (2 год.); участь представника у п`яти судових засіданнях в режимі відеоконференції - 7500 грн. (4 год. 30 хв.). Взявши до уваги, що згідно акту приймання-передачі послуг (робіт) від 16.11.2020 (т. 3 а. с. 14-15), вартість послуг щодо складення процесуальних документів визначена з урахуванням направлення їх через відділення ПАТ «Укрпошта», а такі послуги не відносяться до послуг правового характеру, і оплата їх не передбачена вищевказаним договором, та враховуючи встановлені по справі обставини, враховуючи, що предмет спору у цій справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, - суд вважає, що з урахуванням приписів частини 3 статті 141 ЦПК України обґрунтованим та пропорційним до предмета спору розміром витрат на правничу допомогу при розгляді справи в суді першої інстанції є сума 12000 гривень. Щодо стягнення з позивачки на користь [PERSON] витрат, пов`язаних з направленням адвокатом адвокатських запитів, процесуальних документів суду та учасникам справи в сумі 812,8 грн., на підтвердження яких надано квитанції відділень зв`язку АТ Укрпошта» суд вважає, що такі витрати підлягають частковому задоволенню в сумі 422 грн. 80 коп., а саме щодо витрат по відправці: клопотання про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції - 211,4 грн. ( 30 грн. 20 коп., 33, 20 грн. (т. 1 а. с. 116-119) 30,20 грн. 30,20 грн. 30.20 (а. с. 218-219, 223), 30,20 грн., 30,20 грн. (т. 2 а. с. 30), Клопотання про витребування доказів у ПраАТ «СК Арсенал страхування» - (30,20 х 3, всього 90,6 грн. (а. с. 158, 159, 162), Клопотання про витребування доказів у ТСЦ МВС (30,20 х 4) , всього на 120,80 грн. (т. 2 а. с. 66-71, 75). У зв`язку з відмовою в задоволенні зустрічного позову, відмовою в задоволенні клопотання про призначення експертизи, відмовою в задоволенні стягнення витрат щодо складення письмового опитування учасника справи як свідка, його направлення [PERSON] , - в стягненні витрат щодо направлення зустрічного позову в сумі 93,6 грн., відповіді на відзив - 87 грн., клопотання про призначення експертизи - 30,2 грн., письмового опитування учасника справи як свідка - 29 грн. (т. 3 а. с. 9) також слід відмовити.

Outcome: partial