Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що йому на праві власності належить автомобіль Citroen, державний номерний знак [NUMBER]. Даний автомобіль після укладення договору купівлі-продажу мав бути переданий йому на наступний день. Але йому стало відомо, що автомобіль знаходиться у відповідача [PERSON], який не бажає передавати йому його автомобіль. Вважає, що відповідач діє неправомірно та порушує його права власності. Просив суд витребувати у [PERSON] автомобіль марки Citroen Jumpy, 2007 року випуску, кузов [NUMBER], державний номерний знак [NUMBER], та передати автомобіль [PERSON]. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Позивач [PERSON] був допитаний як свідок та суду показав, що у листопаді 2015 року вирішив придбати автомобіль. Знайшов автомобіль, домовився з продавцем та було укладено договір купівлі-продажу. Автомобіль придбав за 6000 дол. США. Після оформлення документів та реєстрації права власності, він поїхав на машині додому. Під час керування авто ним були виявлені несправності, які йому обіцяли усунути та повернути автомобіль на наступний день. Але згодом повідомили, що [PERSON] незаконно утримує даний автомобіль та не бажає його віддавати. Просили суд задоволити позов. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник проти позову заперечували. Суду пояснили, що між [PERSON] та власником спірного автомобіля був укладений фактично договір купівлі-продажу, який оформлено як генеральна довіреність. На облік в державні органи не ставив, оскільки нагальної потреби в цьому не було. Вказав, що між ним та продавцем було досягнуто згоди по всім істотним умовам договору і йому було передано даний автомобіль в користування, оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Але письмових розписок щодо передачі коштів не писали, довіряючи продавцям. З того часу він постійно як законний власник володіє та користується автомобілем, тому є єдиним та законним власником майна та саме в нього знаходиться оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. У направлених на адресу суду документах щодо продажу автомобіля за ухвалою суду є підробки, тому вони не є належними доказами. Також зауважали, що в показах позивача є розбіжності з наявними документами, що свідчить про надуманість пред'явленого позову. Просили відмовити в задоволенні позову. У судове засідання треті особи [PERSON] та [PERSON] не з'явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити, виходячи з наступного. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що автомобіль марки Citroen, державний номерний знак [NUMBER], був зареєстрований на ім'я [PERSON], що підтверджується як свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] виданого 13 листопада 2014 року, так і дублікатом свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] виданого 20 листопада 2015 року, та не оспорювалось сторонами при розгляді справи. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випиває із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. 15 грудня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу Citroen, державний номерний знак [NUMBER]. Даний договір містить істотні умови договору, підписаний сторонами. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов'язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення. Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. Власникам транспортних засобів або уповноваженим на використання цих транспортних засобів особам може бути відмовлено в проведенні реєстрації (перереєстрації) таких транспортних засобів, коли такі особи мають заборгованість зі сплати штрафних санкцій за порушення правил, норм і стандартів у сфері безпеки дорожнього руху, - до сплати ними зазначеної заборгованості. У ст.37 даного Закону передбачена заборона експлуатації незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів. За заявою [PERSON] №82161843 від 15 грудня 2015 року була проведена перереєстрація права власності на автомобіль Citroen, державний номерний знак [NUMBER]. Згідно листа Територіального сервісного центру №3244 вбачається, що право власності на автомобіль Citroen, державний номерний знак [NUMBER], зареєстровано за [PERSON] Відповідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок» - ці Правила є обов'язковими для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Відповідно до п.п. 2, 7, 8 "Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 з наступними змінами, передбачено порядок набуття права власності на транспортний засіб з обов'язковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу на підставі документів, що підтверджують право власності. Згідно вищезгаданого Порядку юридичні та фізичні особи або їх представники зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. У п.8 визначає перелік документів, на підставі яких проводиться реєстрація транспортних засобів. Так державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; тощо. Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в уповноважених органах МВС, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою уповноваженого органу МВС про зняття транспортного засобу з обліку. Переобладнання (крім переобладнання для роботи на газових паливах), відчуження, передача права користування і (або) розпорядження придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у уповноважених органах МВС, не допускається.. Відповідно до роз'яснень, що містяться в листі № 24-150/0/4-13 від 28 січня 2013 року "Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав" Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зокрема зазначено, що невірним є визнання дійсними договорів купівлі-продажу та право власності на автомобілі на підставі виданих їх власниками довіреностей іншим особам з правом користування та повного розпорядження автомобілем або на підставі розписок про отримання власником грошової суми за проданий автомобіль, оскільки п. 3 ч.1 ст. 208 ЦК України передбачено вчинення правочинів між фізичними особами у письмовій формі на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, та постанови Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів", яка також передбачає письмову форму договору купівлі-продажу автомобілів. Відповідно до вимог зазначеної постанови перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Відповідно до частин 1, 3-5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно зі ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою, та шостою статті 203 цього Кодексу. Враховуючи вимоги закону щодо погодження сторонами істотних умов договору, встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що відповідач у судовому засіданні не довів, що оспорюваний договір купівлі-продажу не укладався чи він є недійсним, оскільки умови договору та необхідні платежі були погоджені сторонами при його укладенні. Твердження представник відповідача, що дані документи містять явні ознаки підробки, [PERSON] в той день при перереєстрації не було, суд до уваги не бере, оскільки ним не подано належних та допустимих доказів того, що даний договір підписаний не [PERSON] Сам по собі факт внесення відомостей до ЄРДР про незаконність переоформлення права власності на автомобіль на [PERSON] не є належним та допустимим доказом цим обставинам, оскільки на час розгляду справи справа судом не розглядалась та вироку, який набрав чинності, не постановлявся. За ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. З пояснень сторін встановлено, що письмового договору купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] не укладено. Оскільки чинним законодавством встановлена обов'язкова державна реєстрація права власності на транспортні засоби, тому твердження відповідача, що наявність у нього оригіналу свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є підтвердженням правомірності купівлі ним автомобіля, суд оцінює критично. Наявність в особи даного свідоцтва надає право особі на володіння та користування, а не розпорядження майном. Покази свідків [PERSON], [PERSON] щодо обставин купівлі автомобіля не може підтверджувати перехід права власності на майно, у разі обов'язкової державної реєстрації такого права у відповідних установах. Виходячи зі змісту ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ст.388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Майно не може бути витребувано від добросовісного набувача, якщо воно було продане у порядку, встановленому для виконання судових рішень. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Оскільки відповідачем не надано суду доказів укладення договору купівлі-продажу між ним та [PERSON] у встановленому законом порядку, тобто не довів, що він є власником майна, право власності позивача зареєстровано, а власник має право користуватись та володіти належним йому майном, тому позовні вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння підлягають задоволенню.

Outcome: approved