Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 19.09.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір № 209-0261004/ФК-08, відповідно до умов якого ТОВ надало відповідачу кредитні кошти у розмірі 121 950,00 доларів США строком з 19.09.2008 року по 18.09.2015 року із сплатою 17,00 % річних. 30 червня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „Укрпромбанк" та Публічним акціонерним товариством „Дельта Банк" було укладено Договір купівлі -продажу прав вимоги, відповідно до вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та умовах, визначених даним Договором, ТОВ „Укрпромбанк" передає (відступає) ПАТ „Дельта Банк" права вимоги за кредитним та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ „Дельта Банк" замінює ТОВ „Укрпромбанк" як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а в наслідок передачі від ОВ „Укрпромбанк" до ПАТ „Дельта Банк" прав вимоги до боржників, до ПАТ „Дельта Банк" переходить (відступається) право вимоги (замість ТОВ „Укрпромбанк") від боржників повного,належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Виконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується договором поруки № 209-0261004/ZФпор-08 укладеним між ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачем [PERSON]. Станом на 23 грудня 2015 року позичальник не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 41 755,48 грн. В судове засідання представник позивача надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити, розглянувши справу у його відсутність. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про місце, час та дату слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного. 22.11.2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір № 209-0261004/ФК-08, відповідно до умов якого ТОВ надало відповідачу кредитні кошти у розмірі 121 950,00 доларів США строком з 19.09.2008 року по 18.09.2015 року із сплатою 17,00 % річних. Банком виконано умови договору № 209-0261004/ФК-08 від 19 вересня 2008 року. Кошти були надані позичальнику в повному обсязі в порядку та в строки, передбачені договором. 30 червня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „Укрпромбанк" та Публічним акціонерним товариством „Дельта Банк" було укладено Договір купівлі -продажу прав вимоги, відповідно до вимоги, відповідно до якого в порядку, обсязі та умовах, визначених даним Договором, ТОВ „Укрпромбанк" передає (відступає) ПАТ „Дельта Банк" права вимоги за кредитним та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ „Дельта Банк" замінює ТОВ „Укрпромбанк" як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а в наслідок передачі від ОВ „Укрпромбанк" до ПАТ „Дельта Банк" прав вимоги до боржників, до ПАТ „Дельта Банк" переходить (відступається) право вимоги (замість ТОВ „Укрпромбанк") від боржників повного,належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Умовами кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний щомісяця вносити кошти в рахунок повернення кредиту в порядку та розмірах, визначених умовами договору. Позичальник, скориставшись кредитними коштами, в порушення умов порядку їх повернення протягом певного часу не проводив платежів в рахунок повернення позики та не розрахувалась з боргом в повному обсязі. Відповідно до умов договору, у випадку порушення термінів повернення кредиту, кредитор може нараховувати штрафні санкції на суму заборгованості за весь час прострочення виконання зобов'язань за договором а також вимагати від позичальника виконати грошове зобов'язання в повному обсязі. Таким чином, станом на 23.12.2015 р. утворилась заборгованість в розмірі 41 755,48 грн. Сума боргу підтверджується розрахунком заборгованості відповідача [PERSON], долученого до матеріалів справи(а.с.24). Таким чином, банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, надав кредитні кошти відповідачу [PERSON]. В свою чергу позичальник скористалась кредитними ресурсами, але свої зобов'язання в частині повернення кредитних коштів за договором належним чином не виконав. Згідно положень ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно зі ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 1 ст. 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Виконання Позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується договором поруки № 209-0261004/ZФпор-08 укладеним між ТОВ «Український промисловий банк» та відповідачем [PERSON]. Виходячи з положень ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. За вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній в Постанові у справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення, тому позовні вимоги в частині стягнення суми за ставкою 3% від простроченого тілі кредиту у розмірі 499,18 грн. та суми за ставкою 3% від прострочених доходів по кредиту у розмірі 146,80 грн. - задоволенню не підлягають. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору підлягає частковому задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу в порядку, визначеному ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України,

Outcome: partial