Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

27.01.2017р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ПАТ КБ "ПриватБанк" про зобов'язання відновити операції по картковому рахунку та стягнення грошових коштів в розмірі 8274,92 грн., а також моральної шкоди в розмірі 1 5000 грн. (а.с. №2-5). 27.06.2017р. до суду надійшла уточнена позовна заява [PERSON], в якій позивачем позовні вимоги з урахуванням уточнень були викладені в новій редакції, а саме позивач просив суд зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» відновити операції по картковим рахункам, які відкриті на його ім'я, стягнути з відповідача 15 000 грн. моральної шкоди, стягнути на його користь 2275,90 грн. сплаченої комісії за перерахування коштів та 19551,90 грн. понесених збитків (а.с. № 68-73). В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач у позовній заяві в редакції від 27.06.2017р., посилалася на те, що в ПАТ КБ «ПриватБанк» він мав відкритий рахунок [NUMBER], який використовувався для зарахування заробітної плати. 12.11.2016р. з невідомих причин рахунок було заблоковано, що унеможливило позивачу здійснювати операції по розпорядженню коштами, які находилися на рахунку. 14.11.2016р. та 15.12.2016р. позивач звертався до банку з заявою, в якій просив повідомити причини та підстави з яких було здійснено блокування його рахунку, проте належної відповіді від банка не отримав. Грошові кошти ПАТ КБ «ПриватБанк» повернув лише 16.03.2017р., тобто з листопада 2016р. позивач не мав можливості користуватися своїми коштами без законних на те підстав, а тому невиконання банком розрахункової операції клієнта за його розпорядженням, при наявності коштів на його рахунку, є порушенням прав клієнта. Відповідними діями банка позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягала у психологічних переживаннях, порушенні звичайного стану життя, яку позивач оцінює в 15 000 грн. Також, в уточненій в позовній заяві позивач посилався на те, що в ПАТ КБ «ПриватБанк» у нього був відкритий картковий рахунок [NUMBER], 03.11.2016р. відповідно до платіжного доручення №3 ТОВ «ДНІПРО АГРОСЕРВІС» перерахувало зі свого рахунку [NUMBER] відкритого в ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» на рахунок [NUMBER] в ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти у розмірі 303 460,00 грн. Рахунок [NUMBER] є розподільчим рахунком, проте в призначенні платежу ініціатором переказу було вказано реквізити отримувача [PERSON], - ідентифікаційний код [NUMBER]. Дані кошти на карткові рахунки [PERSON] [NUMBER] та [NUMBER] не зараховані, а були направлені на технологічний рахунок [NUMBER] яким [PERSON] не мав можливості користуватися до з'ясування. Оскільки даний платіж було зроблено помилково, ТОВ «ДНІПРО АГРОСЕРВІС» 07.11.2016р. звернулося із заявою до ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», в якій просило повернути грошові кошти на рахунок [NUMBER] та позивач 07.11.2016р. направив заяву до ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України», в яких зазначив, що платіж є помилковим, просив не зараховувати грошові кошти на його рахунок, а направити кошти платнику. 09.11.2016р. із заявою про повернення коштів ТОВ «ДНІПРО АГРОСЕРВІС» звернулося і до ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідні заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» були проігноровані. Тільки після написання позивачем 16.03.2017р., на вимогу банку, заяви про закриття всіх рахунків і припинення договірних відносин з ПАТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти відповідачем були перераховані на картковий рахунок [PERSON], відкритий у ПАТ «ВТБ Банк», після чого позивач повернув ТОВ «ДНІПРО АГРОСЕРВІС» 301 181грн., але загальна сума помилково перерахованих коштів складала 303 460грн., з яких при зарахуванні на розрахунковий рахунок [PERSON], відкритий у ПАТ «ВТБ Банк» при переказі коштів з ПАТ КБ «ПриватБанк» банком отримувача була нарахована комісія у розмірі 0,75 % від суми зарахування на рахунок, а саме 2 275,90 грн. 14.04.2017р. ТОВ «ДНІПРО АГРОСЕРВІС» звернулося до [PERSON] з претензією, в якій просило повернути 2275,90 грн. (недоотримана сума переказу), а також відшкодувати збитки, що складаються із витрат, які понесло товариство при розгляді в господарському суді справи за позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 19551,90 грн. (4551,90 сплачений судовий збір та 15 000 грн. витрати на послуги адвоката) та 18.04.2017р. відповідно при прибуткового касового ордеру №1 позивачем в касу ТОВ «ДНІПРО АГРОСЕРВІС» було сплачено 21827,80 грн. Позивач вважає, що саме з вини ПАТ КБ «ПриватБанк», яким були порушені строки для здійснення переказу коштів, йому довелося відшкодувати ТОВ «ДНІПРО АГРОСЕРВІС» недоотриману суму 2275,90 грн. та понесені судові витрати в розмірі 19551,90 грн. Крім того, позивач вважає дії ПАТ КБ «ПриватБанка», які виразилися в обмежені для нього можливості користуватися його картковими рахунками та згодом їх закриття є незаконними, оскільки, остаточну заяву до ПАТ КБ «ПриватБанк» про закриття всіх рахунків і припинення договірних відносин з банком позивач написав під примусом, який виражався в тому, що банк висунув умову, що розблокування та повернення помилкового переказу коштів можливо лише у разі написання відповідної заяви. Пунктом 9 частини 1 Розділу XI «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VІІІ від 03.10.2017р., який набрав чинності з 15.12.2017р., передбачено, що справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. За клопотанням представника позивача від 22.03.2017р. ухвалою суду від 03.10.2017р. були витребувані у відповідача певні документи, на цю ухвалу надійшла відповідь з певними доказами (а.с. № 27, 99, 103). Підготовче засідання у справі проведено відповідно до ст. 197 ЦПК України 19.02.2018р. (а.с. № 109). Представник позивача - [PERSON] (діє на підставі договору про надання правової допомоги від 26.02.2017р. та ордеру від 20.12.2017р. - а.с. № 28-30, 126) в судовому засіданні 17.05.2018р. позовні вимоги [PERSON] в редакції від 27.06.2017р. підтримав з підстав та обґрунтувань викладених в позові, просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - Гринь К.А. (діє за дорученням від 29.12.2016р. а.с. № 63) в судове засідання 17.05.2018р. не з'явився, в раніше наданих до суду письмових запереченнях та поясненнях (а.с. № 52-54, 103, 114) представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі та просив справу розглядати без його участі. Так, в обґрунтування заперечень банка, представник посилався на те, що призупинення банком операцій з використанням платіжних карток держателем яких є [PERSON], було здійснено з метою недопущення використання клієнтом послуг банка для легалізації кримінальних доходів та залучення банку до здійснення ризикової діяльності. На підставі аналізу фінансових операцій, що здійснювалися клієнтом раніше до зарахування на рахунок відповідача коштів 303 460грн., банк витребував у позивача інформацію та документи, що є підставою для здійснення спірної операції, а саме, договір позики б/н від 25.10.2016р. В телефонній розмові з представником банка [PERSON] підтвердив, що він має отримати відповідну суму коштів за вказаним договором, проте сам договір так і не надав. В подальшому, після призупинення операцій з використанням платіжної картки [NUMBER], [PERSON] та ТОВ «ДНІПРО АГРОСЕРВІС» зверталися до банка з вимогами повернути кошти, які були перераховані нібито за помилковим переказом. Згодом банком було направлено [PERSON] листи з вимогою надати документи, що підтверджують походження грошових коштів, які надійшли на карту з 01.03.2015р. та документи підтверджуючи використання коштів, проте відповідні відомості та документи позивачем надані не були та банком було прийнято рішення про відмову від ділових стосунків з позивачем. 15.03.2017р. [PERSON] після отриманні від банка повідомлення про розірвання відносини між сторонами, подав заяву, в якій просив перерахувати всі кошти зі своїх рахунків на його рахунок [NUMBER] в ПАТ «ВТБ Банк». 16.03.2017р. відповідач здійснив перерахунок всіх коштів, які знаходилися на рахунку позивача на вказаний ним рахунок в іншому банку та з 16.03.2017р., всі стосунки між сторонами було розірвано, рахунки позивача закрито. Щодо обґрунтованості позовних вимог [PERSON] про стягнення з банка недоотриманої суму при переказі коштів у розмірі 2275,90 грн. та понесених збитків у розмірі 19551,90 грн., представник відповідача зазначив, що позивач за своїм волевиявленням надав розпорядження про перерахунок всіх своїх коштів на його рахунок в ПАТ «ВТБ Банк», що і було виконано ПАТ КБ «ПриватБанк», який в свою чергу не зобов'язаний сплачувати за клієнта комісії за обслуговування його рахунків в інших банківських установах. Рішенням господарського суду Дніпропетровської області у справі №904/223/17 ТОВ «ДНІПРО АГРОСРВІС» було відмовлено у задоволені позову до ПАТ КБ "ПриватБанк" про стягнення 303 460грн., рішення набрало законної сили. Встановлені судом у даній справі обставини свідчать про відсутність в діях ПАТ КБ "ПриватБанк", який обслуговував рахунки [PERSON], ознак, які стали наслідком помилкового переказу грошей, оскільки переказ коштів відбувся згідно реквізитів, що були зазначені платником і ці реквізити є вірними та саме отримувач за переказом був зобов'язальною особою перед ТОВ «ДНІПРО АГРОСЕРВІС» щодо повернення коштів. ТОВ «ДНІПРО АГРОСЕРВІС» у даній справі невірно було визначено відповідача та спосіб захисту, а отже, внаслідок своєї недбалості товариством були понесені судові витрати. Дії позивача щодо компенсування зазначених витрат є його волевиявленням та не можуть вважатися шкодою або збитками завданих йому банком. З урахуванням заяви від 14.03.2018р. про розгляд справи за відсутності представника відповідача та його неявки в судове засідання 17.05.2018р. при належному повідомленні (а.с. № 114, 127) суд розглянув справу 17.05.2018р. за відсутності представника відповідача. Суд розглянув справу відповідно до глави 6 розділу III ЦПК України. Підстав для винесення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України у справі не було, оскільки відповідач надав свої письмові заперечення проти позову, яким буде дана належна оцінка при розгляді справи. Під час розгляду справи згідно положень ч.1 ст.247 ЦПК України судом здійснено повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вислухав представника позивача, вивчивши матеріали справи, позицію обох сторін, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих сторонами письмових доказів, надавши оцінку доводам та запереченнях сторін, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Згідно до ч.1 ст.76, ч.2 ст.77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про зобов'язання відповідача відновити операції по картковим рахункам, які відкриті на ім'я [PERSON] в ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 15 000 грн., суд виходив з наступного. Як вбачається зі змісту позовної заяви, письмових пояснень та заперечень по справі, сторонами були визнані обставини, що позивач будучи клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк» мав карткові рахунки [NUMBER] та [NUMBER], а тому

Outcome: dismissed