Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із даним позовом. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 10.09.2012 року розірвано шлюб між нею та відповідачем та рішенням Миколаївського районного суду Львівської області від 09.10.2012 року відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на її користь на утримання дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] в розмірі по 650,00 грн. щомісячно. Зміна розміру аліментів зумовлена тим, що їй не вистачає коштів на утримання двох дітей, оскільки старша дочка є інвалідом дитинства по зору, а стан здоров»я молодшої дочки також не є задовільний. Таким чином їй необхідно витрачати багато коштів на лікування дитини, що має інвалідність, витрачаються кошти на купівлю підручників, канцтоварів для школи, одягу та взуття, продуктів харчування, що ставить її у вкрай скрутне матеріальне становище, а тому просила змінити розмір стягуваних аліментів та стягувати такі в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме 1860, 00 грн. Відповідач , як батько малолітніх дітей не піклується ними, їх фізичним і духовним розвитком, не цікавиться успіхами, проблемами, станом здоров»я і навчанням дітей, не проявляє жодної зацікавленості в їх подальшій долі і підготовці до самостійного життя. Заборгованість відповідача по аліментах становить 69820,71 грн. 17.01.2018 року Миколаївська РДА винесла висновок № 02-27/0-198/14 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дітей [PERSON] та [PERSON], у зв'язку з чим просила позов задоволити. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила такі задоволити, а справу слухати у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши на підставі вимог ст. 281 ЦПК України заочний розгляд справи. Небажання відповідачав надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Третя особа, орган опіки та піклування Миколаївської РДА Львівської області в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву, в якій проти задоволення позову не заперечував та просив справу слухати у відсутності його представника. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати і батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Статтею 150 Сімейного кодексу України визначено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Про ухилення від обов'язків виховувати дитину, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мова може йти лише за умови винної поведінки особи, свідомого нехтування нею своїми батьківськими обов'язками. Разом з тим, Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 та 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Відповідач ухиляється від виконання батьківського обов'язку, вихованням дітей не займається, не цікавиться їх розвитком. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Миколаївської РДА Львівської області №02-27/0-198/14 від 17.01.2018 року [PERSON] доцільно позбавляти батьківських прав відносно його дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Згідно ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення Відповідно до п.23 постанови Пленуму ВС України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов"язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, підтвердженими належними доказами у справі та такими, що підлягають до задоволення. На підставі наведеного, ст.ст.150, 164, 165, 166, 181, 182, 183, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved