Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

[PERSON] [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить заборонити ТОВ «Аптека «[PERSON]» використовувати без дозволу громадянина [PERSON] [PERSON] ( РНОКПП 271551825) позначення «ЕТІЛ», схоже із зареєстрованим знаком для товарів і послуг стосовно наведених у свідоцтві №89915 товарів і послуг, шляхом зберігання лікарських засобів із зазначеним позначенням з метою пропонування для продажу, продаж, імпорт (ввезення) лікарських засобів із зазначеним позначенням, застосування зазначеного позначення в діловій документації, в рекламі та в мережі Інтернет. Посилається в позові на те, що відповідач пропонує до продажу та здійснює реалізацію лікарського засобу «ЕТІЛ», а позивач є власником Свідоцтва України №89915 на знак для товарів і послуг «ЕТИЛ», який згідно з Міжнародною класифікацією товарів і послуг зареєстровано щодо товарів і послуг 5 класу. Позивач вважає, що відповідач посягає на його права, як власника Свідоцтва України №89915 від 10.04.2008 року, що є порушенням вимог Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг». Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити. За клопотанням представника позивача ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 12 січня 2016 року було призначено судову експертизу, проведення якої доручено судовому експерту Науково дослідного інституту інтелектуальної власності Академії правових наук України [PERSON]. 03.08.2016 року на адресу суду повернулася ухвала суду від 12.01.2016 року про призначення судової експертизи без виконання, у звязку з тим, що експертиза не була оплачена. Після відновлення провадження у справі ні позивач, ні його представник, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, причин неявки суду не повідомили. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала, посилаючись на те, що права позивача жодним чином не порушено, оскільки пунктом 4 статті 5 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" встановлено, що обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням знака та переліком товарів і Послуг, внесеними до Реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, і засвідчується свідоцтвом з наведеними у ньому копією внесеного до Реєстру зображення знака та переліком товарів і послуг. Відповідно до п. 5 сіп. 16 Закону "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" свідоцтво надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди, якщо інше не передбачено цим Законом позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого використання ці позначення і знак можна сплутати. У запереченні на позов відповідач зазначає, що, виходячи з наданих позивачем до матеріалів справи документів, [PERSON] [PERSON] не є власником свідоцтва на знак для товарів і послуг № 89915 опублікованого 08 квітня 2008 року в офіційному бюлетені «Промислова власність» за №7, а власником такого свідоцтва є Товариство з обмеженою відповідальністю «Біо-Продукт ЛТД» (вул. Овражна, 13 А, м. Дніпропетровськ, 49094), про що безпосередньо вказано у бібліографічних даних свідоцтва на знак для товарів і послуг. Оскільки позивач не є власником такого свідоцтва, то і відповідно він не набув прав інтелектуальної власності на торговельну марку «Етил», а отже і не може користуватися обсягом правової охорони визначений п.4 ст. 5 та п.5 ст.16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" як володілець такого свідоцтва. Договір поступки права від 23.01.2014 року є не належним доказом того, що позивач є власником свідоцтва, оскільки діючичим законодавством України (ст.494 ЦК України) чітко встановлено, набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом. Також у запереченні відповідача вказано, що єдиний документ, який на думку позивача підтверджує факт використання торгового знаку TOB «Аптека «[PERSON]» є квитанція про придбання Этил 96% 100 мл. у TOB «Аптека «[PERSON]» 08.11.2015 року, в якій надруковано слово Этил. При цьому по-перше, напис у квитанції «Этил» не є тотожним тому знаку, який вказано у бібліографічних даних свідоцтва для товарів і послуг № 89915. По-друге, посилання на використання TOB «Аптека «[PERSON]» знаку для товарів і послуг «Етил», право на який, як стверджує позивач йому належить, є необгрунтованим, оскільки відповідач ніколи не використовував такий знак. Мало місце використання слова Этил, який містився виключно у базі даних розрахунково-касового апарату відповідача та відображався лише у квитанції, яка підтверджувала придбання покупцем товару Этилу 96 %, і аж ніяк не могло спонукати до придбання товару. Також квитанція не є діловою документацією чи рекламою. Позивач не представив суду той лікарський засіб, який було придбано саме у відповідача, із нанесенням торгової марки «Етил», яка зареєстрована за Позивачем у тому вигляді, в якому він зазначений згідно бібліографічних даних та належним чином відповідно до закону. Використання самого по собі слова «Этил» у розрахунково- касових документах TOB «Аптека «[PERSON]» не є тотожним поняттю використання торгового знаку «Етил» для пропонування до продажу, реклами, тощо в розумінні ст.1 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг». Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд не знаходить підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1,2 ст. 494 ЦК України набуття права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчується свідоцтвом. Обсяг правової охорони торговельної марки визначається наведеними у свідоцтві її зображенням та переліком товарів і послуг, якщо інше не встановлено законом. Пунктом 4 статті 5 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" встановлено, що обсяг правової охорони, що надається, визначається зображенням знака та переліком товарів і Послуг, внесеними до Реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, і засвідчується свідоцтвом з наведеними у ньому копією внесеного до Реєстру зображення знака та переліком товарів і послуг. Згідно п.п. 3.1., 3.2 Положення про Державний реєстр свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, затвердженого МОН України від 10.01.2002 №10, видача свідоцтва здійснюється Державною службою інтелектуальної власності України у місячний строк після державної реєстрації знака за наявності документа про сплату державного мита за його видачу. Свідоцтво видається за встановленою формою, наведеною в додатку до цього Положення. В додатку до Положення про Державний реєстр свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, затвердженого МОН України від 10.01.2002 № 10, встановлена форма свідоцтва, в якій, в тому числі, зазначаються індекс (індекси) Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків та перелік товарів і послуг . Пунктами 1, 2 статті 20 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" встановлено, що будь-яке посягання на права власника свідоцтва, передбачені статтею 16 цього Закону, в тому числі вчинення без згоди власника свідоцтва дій, що потребують його згоди, та готування до вчинення таких дій, вважається порушенням прав власника свідоцтва, що тягне за собою відповідальність згідно з чинним законодавством України. На вимогу власника свідоцтва таке порушення повинно бути припинено. Відповідно до п. 5 ст. 16 Закону "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" свідоцтво надає його власнику виключне право забороняти іншим особам використовувати без його згоди, якщо інше не передбачено цим Законом позначення, схоже із зареєстрованим знаком, стосовно наведених у свідоцтві товарів і послуг, якщо внаслідок такого використання ці позначення і знак можна сплутати. Позивачем не надано до матеріалів справи копію відповідного свідоцтва на знак для товарів і послуг, права згідно якого він просить захистити. Окрім фіскального чеку про придбання 08.11.2015 року в ТОВ «Аптека «[PERSON]» продукції з назвою згідно чеку «Этил», інших доказів позивачем не надано. З інформації керівника Центру експертних досліджень, судового експерта [PERSON] від 29.07.2016 року №230 вбачається, що експертизу не було проведено, оскільки при опрацюванні наявних у справі документів встановлено, що відсутні докази, які дають уяву про позначення, розміщені на лікарському засобі «Етіл», який пропонується до продажу/продається ТОВ «Аптека «[PERSON]», і використання яких, за твердженням позивача, порушує його права інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг за свідоцтвом України №89915 (а.с.63-64) Крім того, позивачем не було здійснено оплату за проведення судової експертизи, у звязку з чим ухвалу суду про призначення судової експертизи скасовано відповідно до ч.2 ст. 86 ЦПК України згідно ухвали Деснянського районного суду м. Чернігова від 07.09.2016 року. За таких обставин, враховуючи, що позивачем не надано доказів на підтвердження доводів про порушення його прав з боку відповідача, а тому підстав для задоволення позову суд не знаходить.

Outcome: dismissed