Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом у якому просить виділити у натурі та визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 122 кв.м, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], згідно першого варіанту поділу земельної ділянки між співвласниками будинку за висновком № СЕ-1-1-275/14 судової земельно- технічної експертізи, складеного 03.10.2014 року експертом Товариства з обмеженою відповідальністю «Судова незалежна експертиза України», а саме: від початкової точки 10 по прямій лінії на відстані 0,22 м до точки 9; далі по прямій лінії у тому ж напрямку на відстані 10, 34 м до точки 8; з наступним поворотом вправо по прямій лінії (по внутрішній стіні житлового будинку між приміщеннями співвласників) на відстані 5,96 м до точки 19; далі з незначним ухилом вліво по прямій лінії на відстані 0, 34 м до точки 18; далі з незначним ухилом вправо по прямій лінії на відстані 1,23 м до точки 17; з наступним поворотом вліво по прямій на відстані 0,25 м то точки 16; з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 1,53 м до точки 15; з наступним поворотом вліво по прямій лінії на відстані 5,59 м до точки 14; з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 2,83 м. до точки 13; з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 5,95 м. до точки 12; далі з ухилом вліво по прямій лінії на відстані 6,54 м до точки 11; з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 12,97 м до точки 10. Мотивуючи вимоги тим, що згідно державного акту на право приватної власності на землю, виданого Київським міським управлінням земельних ресурсів та зареєстрованого 04.09.2000 р. в реєстрі за № 66-2-02555, [PERSON], являється власником земельної ділянки загальною площею 0,1 га (кадастровий номер 66124004), яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], у Дніпровському районі м. Києва. На даній земельній ділянці знаходиться домоволодіння, яке належить на праві спільної часткової власності йому та відповідачам, де його частка становить - 31/100 частини, що складається із квартири [ADDRESS]. [PERSON] на праві власності належить 37/100 частини домоволодіння, а [PERSON] - 32/100 частини. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03.03.2015 року у справі № 755/26775/13-ц був частково задоволений позов [PERSON] до [PERSON] про виділ в натурі, визнання права власності на земельну ділянку, яким виділено в натурі та визнано за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 178 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Під час розгляду цивільної справи № 755/26775/13-ц було проведено судову земельно - технічну експертізу та надано експертом Товариства з обмеженою відповідальністю «Судова незалежна експертиза України» висновок № СЕ-1-1-275/14 від 03.10.2014 року, в якому запропоновано декілька варіантів користування земельною ділянкою по [ADDRESS] Варіант № 1 поділу земельної ділянки запропонований експертом фактично використовується сторонами, а тому на думку позивача є більш прийнятним. На даний час, у житловому будинку проживають всі співвласники та зареєстровані треті особи. Оскільки позивач являється співвласником будівлі по [ADDRESS] то на підставі ст. 377 ЦПК України, вважає, що до нього переходить право користування і на земельну ділянку, на якій розміщено домоволодіння, що змушує його звернутись з даним позовом до суду. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява та просили позов задовольнити. Відповідачі у судовому засіданні не заперечували проти задоволення позову та підтвердили обставину того, що у фактичному користуванні учасників процесу перебуває земельна ділянка по провулку Гродненському у м. Києві відповідно до першого варіанту поділу земельної ділянки між співвласниками будинку за висновком № СЕ-1-1-275/14 судової земельно- технічної експертізи, складеного 03.10.2014 року експертом Товариства з обмеженою відповідальністю «Судова незалежна експертиза. Треті особи у судове засідання не з»явились надали до суду заяви з проханням прводити розгляд справи у їх відсутність. Зі змісту заяв убачається, що вони не заперечують проти задоволення позовних вимог. Суд, заслухавши сторони, представника позивача, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали цивільної справи № 755/26775/13-ц, оцінивши надані докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно державного акту на право приватної власності на землю, виданого Київським міським управлінням земельних ресурсів та зареєстрованого 04 вересня 2000 року в реєстрі за № 66-2-02555, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1000 га, яка знаходиться за адресою:[ADDRESS] у Дніпровському районі м. Києва (а.с.16). За положенням ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 29 лютого 2008 року за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок під літерою "Г" (квартира № 2), загальною площею 167,3 кв.м., вольєр під літерою "В", загальною площею 8,9 кв.м., що становить 37/100 домоволодіння, з урахуванням, належної їй частки в літері "А", яке розташоване за адресою: [ADDRESS] у Дніпровському районі м. Києва. За [PERSON] відповідно до рішення суду визнано право власності у вказаному житловому будинку під літерою "Г" на квартиру № 3 загальною площею 160,4 кв.м., що становить 32/100 домоволодіння, та квартиру № 4, загальною площею 160,3 кв.м., що становить 31/100 домоволодіння. Згідно реєстраційного посвідчення № 014716 від 15 серпня 2008 року, виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна 63/100 частини домоволодіння по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на праві приватної власності. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 31 травня 2011 року була визнана мирова угода, за якою [PERSON] визнає за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. Частка даної квартири в домоволодінні становить 31/100. Сторони домовилися, що договірна ціна вказаної квартири становить 225 000 доларів США, з яких [PERSON] отримала 210 000 доларів США. Частину вартості квартири (15000 доларів США) сторони домовилися стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] з розстрочкою (а.с. 10). Право власності на 31/100 домоволодіння по [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі реєстраційного посвідчення № 35155440 від 15 листопада 2011 року Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права приватної власності на об'єкти нерухомого майна, згідно ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 31.05.2011 року. Таким чином, сторони є співвласниками приватного домоволодіння по [ADDRESS] в наступних долях: [PERSON] належить 37/100 домоволодіння, [PERSON] належить 32/100 домоволодіння та [PERSON] належить 31/100 домоволодіння. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 05 серпня 2014 року по справі 755/26775/13-ц було призначено судову будівельно-технічну експертизу для визначення варіантів поділу земельної ділянки площею 0,1 га між трьома співвласниками відповідно до їхніх часток у власності, а також для визначення технічної можливості щодо виконання такого поділу спірної земельної ділянки. Відповідно до висновку судового експерта Товариства з обмеженою відповідальністю "Судова незалежна експертиза України" № СЕ-1-1-275/14 від 03 жовтня 2014 року вказано, що встановлення меж між ділянками таким чином, щоб забезпечити окреме користування ними та інженерними комунікаціями кожного з співвласників (зокрема, виконання раціонального поділу та зручного користування кожним із співвласників будинку досліджуваною земельною ділянкою) є технічно можливим за умови перенесення (розгалуження) існуючих мереж інженерних комунікацій на відповідні частини земельної ділянки відповідних співвласників після встановлення порядку користування, а також запропоновано шість можливих варіантів поділу земельної ділянки площею 0,1 га, яка розташована у м. Києві, пров. Гродненський, 6-а, між трьома співвласниками розміщеного на ній житлового будинку (а.с. 121-137 справа № 755/26775/13-ц). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше майно. Згідно ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Положеннями ст. 120 ЗК України встановлено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що з 01.01.2013 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, тобто офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно ( в тому числі і на земельні ділянки), обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно здійснюється відповідними структурними підрозділами територіальних органів Міністерства юстиції України, які забезпечують реалізацію його повноважень та є органами державної реєстрації прав. Статтею 30 Закону України "Про Державний земельний кадастр" та ст. 28-1 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що орган державної реєстрації прав одночасно з державною реєстрацією речового права на земельну ділянку надає органу, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, інформацію про: суб'єкта права власності; суб'єкта речового права на земельну ділянку; державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, права користування (сервітут) земельної ділянки, права постійного користування, права оренди (суборенди) земельною ділянкою; права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб(емфітевзис); права забудови земельної ділянки (суперфіцій); дату державної реєстрації, реєстраційний номер земельної ділянки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно із зазначенням відомостей про її кадастровий номер та орган, що здійснив державну реєстрацію. Пунктами 113, 119 та 130 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року № 1051 визначено, що відомості (зміни до них) про нового власника, користувача земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вносяться до Поземельної книги Державним кадастровим реєстратором після отримання від органу державної реєстрації прав інформації в порядку інформаційного обміну. Державний кадастровий реєстратор протягом двох робочих днів з моменту її отримання вносить інформацію про власників, користувачів земельної ділянки відповідно до даних про зареєстровані речові права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до Поземельної книги в електронній (цифровій) та паперовій формі. За заявленими вимогами позивач просить виділити йому в натурі та визнати за ним право власності на спірну земельну ділянку площею 122 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], згідно першого варіанту поділу земельної ділянки площею 0,1 га. між співвласниками будинку [ADDRESS], відповідно до складеного висновку судової земельно-технічної експертизи від 03.10.2014 року, а саме: від початкової точки 10 по прямій лінії на відстані 0,22 м до точки 9; далі по прямій лінії у тому ж напрямку на відстані 10, 34 м до точки 8; з наступним поворотом вправо по прямій лінії (по внутрішній стіні житлового будинку між приміщеннями співвласників) на відстані 5,96 м до точки 19; далі з незначним ухилом вліво по прямій лінії на відстані 0, 34 м до точки 18; далі з незначним ухилом вправо по прямій лінії на відстані 1,23 м до точки 17; з наступним поворотом вліво по прямій на відстані 0,25 м то точки 16; з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 1,53 м до точки 15; з наступним поворотом вліво по прямій лінії на відстані 5,59 м до точки 14; з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 2,83 м. до точки 13; з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 5,95 м. до точки 12; далі з ухилом вліво по прямій лінії на відстані 6,54 м до точки 11; з наступним поворотом вправо по прямій лінії на відстані 12,97 м до точки 10. Зазначений варіант поділу зображений у додатку № 3 до висновку експертизи. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03.03.2015 року у цивільній справі № 755/26775/13-ц позов [PERSON] до [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві, Головне управління Держземагентства у м. Києві про виділ в натурі, визнання права власності на земельну ділянку та зобов"язання вчинити дії, - задоволено частково. Виділено в натурі та визнано за [PERSON], право власності на земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], згідно першого варіанту поділу земельної ділянки площею 0,1 га. між співвласниками будинку [ADDRESS], відповідно до складеного висновку судової земельно-технічної експертизи № СЕ-1-1-275/14 від 03.10.2014 року. Як пояснили суду сторони, такий варіант поділу відповідає фактичному користуванню земельною ділянкою, який вже склався та визначений між співвласниками і відповідає встановленим на спірній земельній ділянці межам. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки визнання відповідачами позову не порушує прав, свобод і інтересів осіб у користуванні, володінні, розпорядженні яких перебуває домоволодіння та земельна ділянка за адресою: [ADDRESS], а також інших осіб, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме: по 275,60 грн. з кожного. (551,20 грн. :2).

Outcome: approved