Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.08.2011 року відповідачем підписано заяву б/н, відповідно до якої їй відкрито кредитний рахунок та видано кредитну карту з кредитним лімітом, який після збільшення становив 28 000 грн. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг. Позивач стверджує, що відповідно до умов цього договору відповідач зобов`язалася погашати заборгованість за кредитом, відсотками за користування останнім, сплачувати за перевитрати платіжного ліміту та комісії на умовах, передбачених договором, Однак, вона порушила свої кредитні зобов`язання та допустила виникнення і зростання заборгованості за кредитним договором, загальний розмір якої станом на 12.04.2021 року позивачем визначено як 32 254,49 грн. Тому позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати в розмірі 2 270 грн. Представник позивача в судовому засіданні зазначив, що банк при укладенні договору з відповідачем керувався ст. 634 ЦК України. Банк надав можливість відповідачу користуватися коштами, однак, остання порушила умови договору, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 32 254,49 грн. З моменту звернення позивачем до суду здійснено автоматичне погашення заборгованості, у зв`язку з чим, просить зменшити позовні вимоги та стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 26 316,64 грн., яка складається із 26 287,26 грн. (за тілом кредиту) та 29,38 грн. нарахованих відсотків. Відповідач в судове засідання не з`явився, його представник, адвокат Яцишин О.В. позовні вимоги не визнав з підстав, вказаних в письмових поясненнях по суті спору, просить в задоволенні позову відмовити. 12.08.2021 року представник відповідача, адвокат Яцишин О.В., електронною поштою надіслав до суду пояснення по суті спору, відповідно до яких вважає позов безпідставним. Зазначає, що позивач не подав жодних належних та допустимих доказів щодо видачі кредиту, здійснення його часткового погашення, наявності заборгованості, якими є первинні бухгалтерські документи згідно зі ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». З наданої банком заяви-анкети встановити чи надавався будь-який кредит не вдається за можливе, надані виписки про рух коштів не містять всіх необхідних реквізитів. Окрім того, у вказаних виписках не вказаний зрозумілий та ясний кредитний ліміт, не міститься підпису та відомостей виконавця і підтвердження його повноважень. Банк вказує, що підписана відповідачем заява разом з " Умовами та правилами надання банківських послуг ", " Правилами користування платіжною карткою " та " Тарифами банку ", які викладені на банківському сайті, складає між банком і відповідачем договір. Однак позивачем не надано жодного доказу, що долучені до матеріалів справи Умови є тими ж, що були опубліковані на офіційному сайті на момент отримання кредитної картки відповідачем. Також зазначає, що позивачем не зазначено та не встановлено строк дії картки, не надано оригіналів доказів наявності будь-яких договірних кредитних відносин між сторонами, докази відкриття карткового рахунку відповідача та видачі йому картки. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 вказаного Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 вказаного Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що між акціонерним товариством комерційний банк "Приватбанк" та відповідачем підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку б/н від 03.08.2011 року, оригінал якої оглянуто в судовому засіданні (а.с. 17, 54). У заяві зазначено, що відповідач погодилася з тим, що дана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між сторонами договір про надання банківських послуг (а.с. 17, 54). Як вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на [PERSON] , 03.08.2011 року - старт карткового рахунку; 12.08.2014 року встановлено кредитний ліміт на суму 9 000,00 грн.; зміна кредитного ліміту відбулась 24.05.2017 року - 15 000,00 грн. (збільшення кредитного ліміту); 13.09.2017 року - 20 000,00 грн. (збільшення кредитного ліміту); 09.08.2018 року - 25 000,00 грн. (збільшення кредитного ліміту); 06.09.2018 року - 28 000,00 грн. (збільшення кредитного ліміту); 28.01.2020 року - 28 000,00 грн. (зменшення кредитного ліміту); 27.03.2020 року - 28 000,00 грн. (зменшення кредитного ліміту); 22.06.2020 року - 28 000,00 грн. (зменшення кредитного ліміту); 20.07.2020 року - 28 000,00 грн. (зменшення кредитного ліміту); 31.07.2020 року - 28 000,00 грн. (зменшення кредитного ліміту); 11.08.2020 року - 28 000,00 грн. (зменшення кредитного ліміту); 25.08.2020 року - 28 000,00 грн. (зменшення кредитного ліміту); 07.09.2020 року - 28 000,00 грн. (зменшення кредитного ліміту); 23.09.2020 року - 28 000,00 грн. (зменшення кредитного ліміту); 01.09.2020 року - 0,00 грн. (зменшення кредитного ліміту (а.с.16)). Згідно з довідкою, виданою АТ КБ «Приват Банк», відповідачу видано кредитну картку: дата відкриття 03.08.2011 року з терміном дії - 03/15; 03.08.2011 року з терміном дії - 05/15; 12.08.2014 року з терміном дії - 03/18; 25.01.2018 року з терміном дії - 10/21 (а.с. 15). Позивачем вказано, що відповідач станом на 12.04.2021 року порушила умови кредитного договору і має заборгованість: за тілом кредиту (простроченим тілом кредиту) - 32 254,49 грн. При цьому позивач, з врахуванням уточнення в судовому засіданні, просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 26 316,64 грн., яка складається із 26 287,26 грн. (простроченим тілом кредиту); за відсотками - 29,38 грн. Однак, щодо позову в частині стягнення відсотків суд зазначає наступне. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 03.08.2011 року та заяви-анкети, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку як невід`ємні частини договору. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 17, 54). В той же час, згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. До позовної заяви позивачем додано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та витяг з Умов та правил надання банківських послуг (а.с. 18-42). Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Тарифи, Умови та правила розуміла відповідач, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету від 03.08.2011 року, а також, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо сплати відсотків. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Тарифи, Умови та правила надання банківських послуг наданий банком витяг з цих Умов та правил не може розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19). Отже, оскільки позивачем не надано суду належних доказів, які б містили умови щодо сплати вказаних відсотків, то підстав для стягнення з відповідача заборгованості за ними немає. Згідно з випискою за договором, що міститься в матеріалах справи, вбачається, що відповідач як позичальник користувалася кредитними коштами та частково виконувала свої кредитні зобов`язання щодо повернення цих коштів (а.с.52-74). Відповідно до висновку Верховного суду, викладеного в постанові від 16.09.2020 року в справі № 200/5647/18, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (статті 79 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Звертаючись до суду з цим позовом банк подав до суду анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», витяг з умов та правил надання банківських послуг, розрахунок заборгованості, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, довідку про видачу відповідачу кредитної картки із зазначенням її номера та строку дії, виписку по картковому рахунку. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Таким чином, виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. З матеріалів справи встановлено, що відповідач не оспорювала умови кредитування та отримання нею встановленого банком розміру кредитного ліміту на кредитну картку. Згідно зі ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказів належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту відповідач суду не надала, не подала будь-яких доказів на спростування користування нею наданими їй банком кредитними коштами, а також не подала будь-яких доказів на спростування наданого банком розрахунку заборгованості. Більше того, відповідачем не надано суду контррозрахунок суми заборгованості, який суд міг би належним чином оцінити чи інший доказ, наприклад, висновок експертизи, про невірність наданого банком розрахунку. Відтак, у суду відсутні законні підстави для того, що піддати сумніву нараховану позивачем суму боргу, враховуючи, що вона підтверджена наданими позивачем доказами. Отже, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, суд вважає, що позивач вправі вимагати від боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, у даному випадку непогашеної заборгованості за тілом кредиту (простроченим тілом кредиту). У зв`язку з наведеним слід позовні вимоги задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту (простроченим тілом кредиту) у розмірі 26 287,26 грн. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки судом задоволено позов у розмірі 26 287,26 грн., що становить 99,89 % від заявлених вимог в розмірі 26 316,64 грн., то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 2 267,50 грн. На підставі ст. ст. 509, 525, 526, 530, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України та,

Outcome: partial