Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

В серпні 2019 року [PERSON] звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеним вище позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким визнати за ним право власності на 2/9 частки житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , в порядку набувальної давності. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що згідно з договором дарування частини житлового будинку з господарськими побудовами від 18.12.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Дудник Т.В., зареєстрованого в реєстрі за №9997, [PERSON] передала безоплатно у його власність 7/9 частин житлового будинку з господарськими побудовами за адресою: [ADDRESS] . На підставі вищевказаного договору до Реєстру прав власності на нерухоме майно були внесені відомості за №13241115 від 17.01.2007 року. Володіючи вказаним майном, позивач отримав технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 21.09.2008 реєстровий № 3-290- 436, виданий КП «Жовтоводське міжміське бюро технічної інвентаризації» на 7/9 частин житлового будинку з господарськими побудовами (копія додається). У ході реєстрації права власності на 7/9 частин житлового будинку з господарськими побудовами, позивачу стало відомо про наявність права власності на 2/9 частин житлового будинку з господарськими побудовами за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] , яке за вказаною особою було зареєстровано 05.12.2006 р. відповідно до витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 20.12.2018 р. Від колишньої власниці нерухомого майна [PERSON] залишилися документи, з яких вбачається, що [PERSON] володіла 2/9 частинами житлового будинку з господарськими побудовами, згідно з технічним паспортом №3-146-4 від 27.10.1980 року, виданим Жовтоводським бюро технічної інвентаризації. Також, згідно свідоцтва про смерть від 05.04.1989 року [PERSON] померла [INFO] . Починаючи з грудня 2006 року і по даний час позивач постійно, відкрито, безперервно користується житловим будинком з господарськими побудовами за вищевказаною адресою, здійснив реконструкцію житлового будинку шляхом добудови з південної сторони будинку, сплачував комунальні платежі за отримання послуг водопостачання, енергопостачання, газопостачання, вивезення та захоронення твердих побутових відходів. Тому він звернулася до суду та просить визнати за ним право власності на 2/9 частки житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , в порядку набувальнї давності. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14.08.2019 року було вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Позивач, як і відповідач, у судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. У своїй позовній заяві позивач просив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У матеріалах справи міститься клопотання представника відповідача Жовтоводської міської ради - Башти В.П. в якому вона просить справу розглядати за наявними у справі документами та прийняти відповідне рішення. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у судовому засіданні за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів та, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. \~Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Згідно з договором дарування від 18.12.2006 року, посвідченого приватним\~нотаріусом Дудник\~Т.В.,\~зареєстрованим в\~реєстрі за\~№9997,\~посвідченим приватним\~нотаріусом Дудник\~Т.В.,\~ [PERSON] передала\~безоплатно у\~власність [PERSON] 7/9 частин житлового будинку з господарськими побудовами за адресою: [ADDRESS] (а.с.13-14). З довідки про склад сім`ї №1121-14-24-15 від 26.07.2019 року, виданої Центром надання адміністративних послуг виконавчого комітету Жовтоводської міської ради вбачається, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Жовтоводського міжміського бюро технічної інвентаризації №13241116 від 17.01.2007 року [PERSON] зареєстрував право власності на 7/9 частин будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). 29.01.2008 року [PERSON] отримав в КП «Жовтоводське міжміське бюро технічної інвентаризації» технічний паспорт №3/230-436 на 7/9 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.16-20). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №150325294 від 20.12.2018 року вбачається, що право власності на 2/9 житлового будинку за адресою: [ADDRESS] належить, мовою оригіналу: " [PERSON] ", дата внесення запису 05.12.2006 року, а 7/9 частки житлового будинку за вищевказаною адресою належить Луговцю Андрію [PERSON] дата внесення запису 17.01.2007 року (а.с.21). Відповідно до технічного паспорту №3-146-4, виданого 27.10.1980 року Жовтоводським бюро технічної інвентаризації [PERSON] належить 2/9 житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності № [ADDRESS] , виданого Жовтоводським міським комунальним господарством 18.08.1975 року на підставі рішення виконкому №319 від 13.08.1975 року (а.с.22-28). Згідно з свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Михайлівською сільрадою Апостолівського району від 05.04.1989 року, мовою оригіналу: "Пасичник [PERSON] " померла [INFO] , актовий запис №1 (а.с.29). Відповідно до акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садибних будинків від 22.02.2008 року рішенням державної приймальної комісії пред`явлений до прийняття закінчений реконструкцією житловий будинок по [ADDRESS] було прийнято в експлуатацію (а.с.30-33). Рішенням виконавчого комітету Жовтоводської міської ради №233 від 10.04.2008 року [PERSON] було узаконено реконструкцію житлового будинку по [ADDRESS] , яку виконано шляхом добудовий з південної сторони будинку розміром 4,4*7,98 м., в зв`язку з чим збільшена загальна площа будинку з 44,9 кв.м. (а.с.34). З довідок, наданих позивачем вбачається, що він не має заборгованості по комунальним платежам за водопостачання, електроенергію, газопостачання та вивезення і захоронення твердих побутових відходів (а.с.35,36,37,38). Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). У пунках 5, 9 Постанови №5 Пленуму «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних прав роз`яснив, що вирішуючи питання про правомірність набуття права власності, суд має враховувати, що воно набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК). При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування, набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Як встановлено судом, позивачеві відомо було про власника 2/9 частки спірного будинку. У постанові від 06.06.2018 року № 61-8051св18 Верховний Суд висловив правову позицію про те, що добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Таким чином, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності, доводи позивача, що він проживає в спірному будинку, здійснював ремонт, реконструкцію та оплачує комунальні послуги, не породжує права позивача на набуття права власності за набувальною давністю. Отже, для застосування набувальної давності володіння має бути добросовісним, тобто володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв`язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна. Досліджені матеріали справи вказують на те, що позивач став власником 7/9 частини вказаного домоволодіння на наступний місяць після реєстрації 2/9 частин даного домоволодіння за [PERSON] , про реєстрацію права власності якої він був обізнаний, що також підтверджується поясненнями позову. З огляду на це, позивачу під час реєстрації права власності на 7/9 частин житлового будинку було відомо, що [PERSON] є власником іншої 2/9 частини спірного будинку, тому суд приходить до висновку, що позивач знав про те, що володіє чужим нерухомим майном, тому давність володіння в даному випадку не є добросовісною в розумінні ст. 344 ЦК України. Враховуючи такі обставини, суд вважає, що в задоволені даного позову слід відмовити. Крім того, позивачем не доведено факт наявності чи відсутності спадкоємців після смерті [PERSON] , яка є власником частини спірного домоволодіння, та чи звертались вони (спадкоємці у разі наявності) з заявою про прийняття спадщини після її смерті. Також суд враховує відсутність доказів того, що (мовою оригіналу) "Пасичник Елена [PERSON] ", яка померла [INFO] , актовий запис №1 (а.с.29) є однією і тією ж особою, що вказана як власник 2/9 частини спірного домоволодіння в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме (мовою оригіналу) " [PERSON] " (а.с.21), оскільки наявна розбіжність у прізвищах. Таким чином, позовні вимоги про визнання\~права власності\~на нерухоме\~майно в\~порядку набувальної\~давності є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed