Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

Позивач, ПАТ КБ «Приватбанк», звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у загальній сумі 34791 грн. 51 коп.. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.02.2006 р. за кредитним договором № б/н надав відповідачу кредит у сумі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач власним підписом у заяві підтвердив свою згоду на те, що заява на видачу кредиту разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між ними і банком договір. При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, що регулює правовідносини з укладення договору приєднання. Відповідач взяті на себе зобов'язання за договором належним чином не виконував. Станом на 02.07.2013 р. загальна заборгованість за договором склала 34791 грн. 51 коп., у тому числі: за кредитом у сумі 4995 грн. 50 коп.; за процентами - у сумі 27663 грн. 08 коп., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф - 500 грн. (фіксована частина) і штраф - 1632 грн. 93 коп. (процентна складова). Позивач просив позов задовольнити, і віднести за рахунок відповідача судові витрати у сумі 347 грн. 92 коп.. У судове засідання представник позивача за довіреністю, [PERSON], не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з наведених підстав, просить задовольнити. Відповідач, [PERSON], у судове засідання повторно не з'явився, судові повістки - повідомлення, надіслані за адресою його місця проживання, повернуті за закінченням терміну зберігання, тому в розумінні ст. 74 ЦПК України він вважається таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних даних і доказів, та ухвалити заочне рішення, оскільки проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підтверджений і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до положень ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. У відповідності зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Суд установив, що 15.02.2006 р. за кредитним договором б/н позивач надав відповідачу кредит у сумі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки - до 08.08.2006 р. ( а. с. 9-17 ). Відповідач підтвердила свою згоду на те, що заява на видачу кредиту разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею і банком договір, про що свідчить її особистий підпис у заяві (а. с. 10). При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк виконав свої зобов'язання за договором та угодою в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі 5000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач порушує умови договору щодо своєчасної сплати чергових платежів у рахунок погашення кредиту та процентів, що надає право позивачу на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту. Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою. Пунктами 6.5., 6.6. Умов надання банківських послуг передбачено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У разі невиконання зобов'язань за договором, позичальник зобов'язується на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Пунктом 8.6. Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань більш ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний оплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував. Станом на 02.07.2013 р. загальна заборгованість за договором склала 34791 грн. 51 коп., у тому числі: за кредитом у сумі 4995 грн. 50 коп.; за процентами - у сумі 27663 грн. 08 коп., а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф - 500 грн. (фіксована частина) і штраф - 1632 грн. 93 коп. (процентна складова) (а. с. 6-8). Відповідно до п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживача" кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 31 постанови "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03. 2012 р. N 5 ( в редакції постанови від 07.02.2014 р. №7) роз'яснив, що при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. У зв'язку із цим та враховуючи, що ЦК не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням строку позовної давності, при вирішенні таких спорів, суди повинні враховувати положення ЦК про позовну давність. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи)". Відповідно до положень ст. ст. 256, 257, 258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені) … . Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). У відповідності з ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Ураховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 34791 грн. 51 коп., у тому числі: за кредитом у сумі 4995 грн. 50 коп.; за процентами - у сумі 27663 грн. 08 коп.; а також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 грн. ; штраф (процентна складова) - 1632 грн. 93 коп., - доведені і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 347 грн. 92 коп.. На підставі наведеного, ст. ст. 11, 15, 16, 525, 526, 527, 530, 634, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved