Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту та внесення змін до актового запису, мотивуючи свої вимоги тим, що вона народилася [INFO]. У серпні 2016 року їй було видано повторно свідоцтво про її народження, де національність її матері була зазначена - полька. Вона також виховувалась відповідно до польських традицій, підтримує стосунки з родичами-поляками, святкує польські свята та вважає себе полькою. Але при цьому в актових записах про реєстрацію шлюбу заявниці від 31.08.1968 року та про розлучення від 20.10.1994 року її національність зазначена - росіянка. Заявниця звернулася до Відділу реєстрації актів цивільного стану із заявою про внесення відповідних змін до актових записів, але отримала відмову. Встановлення даного факту необхідно заявниці для впорядкування документів, для реалізації особистих прав та отримання можливості окремими пільгами і гарантіями, передбаченими законодавством Республіки Польща для громадян пострадянських республік польського походження. На підставі викладеного заявниця звертається до суду з даною заявою, в якій просить суд встановити факт того, що її національність - полька, а також зобов"язати заінтересовану особу внести зміни до актового запису про її шлюб № 6096 від 31.08.1968 року та про розлучення № 1082 від 20.10.1994 року, вказавши її національність - полька. У судовому засіданні заявниця повністю підтримала свою заяву, просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з′явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав свої письмові пояснення, в яких просить розглядати справу в його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника заінтересованої особи, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення заявниці, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що заявниця народилася [INFO] в с. Коченєво Коченєвського району Новосибірської області, про що у книзі актів громадянського стану про народження було зроблено актовий запис № 52 від 12.03.1946 року. У серпні 2016 року заявниця отримала повторно свідоцтво про народження, де національність її матері [PERSON] була зазначена - полька. Також національність матері заявниці підтверджується актовим записом № 51 від 22.01.1970 року про повторний шлюб. Мати заявниці була уродженою полькою, але за об"єктивними обставинами народила та зареєструвала заявницю у Радянській Росії, після чого повернулася до України, до своїх родичів-поляків. Як вбачається з письмових матеріалів справи, в актовому записі про шлюб заявниці [PERSON] № 6096 від 31.08.1968 року та в актовому записі про розлучення заявниці [PERSON] № 1082 від 20.10.1994 року національність заявниці вказана - росіянка. Заявниця для вирішення питання щодо внесення змін до актових записів звернулася із відповідною заявою до Деснянського районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, але отримала відмову через те, що діючим законодавством не передбачений порядок зміни чи встановлення факту реєстрації національності відділами РАЦС. Як встановлено при розгляді справи, заявниця також виховувалась відповідно до польських традицій, підтримує стосунки з родичами-поляками, святкує польські свята та вважає себе полькою, як і її мати. Відповідно до ст. 35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду та віросповідання. Статтею 300 ЦК України визначено, що фізична особа має право на індивідуальність, має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно із ст. 11 Закону України "Про національні меншини в Україні" громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність; примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Частиною 2 статті 256 ЦК України визначено, що факт належності особи до певної національності можна віднести до юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав фізичної особи, зокрема у разі надання документів до посольства чи консульства Республіки Польща для отримання "Карти поляка". Як вказує у своїй заяві [PERSON], встановлення факту польського походження необхідно їй для впорядкування документів, для реалізації особистих прав та отримання можливості користуватися окремими пільгами і гарантіями, що передбачені чинним законодавством Республіки Польща для громадян пострадянських республік польського походження. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Пунктом 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердженням такого факту необхідно заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв"язку з втратою годувальника. При розгляді справи встановлено, що та обставина, що заявниця [PERSON] має польське походження від своєї матері, повністю підтверджується зібраними та дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами. З урахуванням викладеного вище та вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку, що факт того, що [PERSON] має національність "полька" знайшов своє підтвердження у судовому засіданні та був доведений належними доказами, а тому суд вважає, що заява [PERSON] є підставною та обґрунтованою, а тому такою, що підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved