Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до [PERSON] про про зміну розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], мотивуючи тим, що згідно рішення Буринського районного суду від 17 лютого 2012 року з нього стягуються аліменти на користь відповідачки на утримання дочки [PERSON],[INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час, через тяжку хворобу, він припинив підприємницьку діяльність в звязку з чим погіршилося його матеріальне становище, а тому просить суд, зменшити розмір стягуваних з нього аліментів на користь [PERSON], на утримання доньки, до 100 грн. щомісячно. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги позивача, пославшись на обставини, викладені у позовній заяві та пояснив, що його син [PERSON] через хворобу ніде не працює, ніякого доходу немає, перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Буринської райдержадміністрації, де отримував компенсацію в розмірі 13,64 грн. в місяць, по догляду за бабусею старшою 80 років, яка місяць назад померла та державну соціальну допомогу для малозабезпеченої сім"ї в розмірі 191,84 грн., а тому не має змоги платити аліменти в установленому розмірі та просить суд, змінити розмір сплачуваних аліментів на утримання дочки позивача [PERSON], визначивши їх розмір у твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 100 гривень за місяць до досягнення дитиною повноліття. В судовому засідання відповідачка [PERSON] позов не визнала і пояснила, що позивач платить аліменти в мінімальному розмірі, який передбачено державою, що є недостатнім для належного фізичного, морального і соціального розвитку дитини. Вона працює найманим працівником та має мінімальну заробітну плату, на яку не може забезпечити дитині всі необхідні умови для її життя і розвитку. Позивач у 2013 році дійсно переніс операцію по видаленню кісти на почці, після чого вже пройшов реабілітацію. Групи інвалідності він не має, а тому є працездатною особою, про що свідчать його оголошенняв газеті "Рідний край" про виконання роботи з ремонту холодильників. Вважає, що позивач не вживає будь яких заходів до отримання більш високих доходів, а тому заперечує проти того, що [PERSON] вирішуватиме свої питання за рахунок їх спільної дитини і просить в позові відмовити. Суд, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, вважає, що позов задоволенню не підлягає. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] є батьками неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], але разом сторони не проживають і за рішенням Буринського районного суду Сумської області від 17.02.2012 року позивач сплачує на користь відповідачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що підтверджується поясненнями сторін, копією рішення Буринського районного суду Сумської області від 03.05.2012 року про розірвання шлюбу, копією рішення Буринського районного суду Сумської області від 17.02.2012 року про стягнення аліментів, копією свідоцтва про народження дитини серії 1-БП №040553 від 29.02.2007 року. Отже, як вбачається з пояснень сторін, позивачем виплачуються аліменти на доньку [PERSON] в розмірі, що відповідає 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто в розмірі, що дорівнює мінімальному, визначеному законодавством, але позивач хоче ще зменшити цей мінімальний розмір аліментів до 100 грн. щомісячно, посилаючись на погіршення стану його здоров"я та матеріального становища. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини; стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; чи інші обставин, що мають істотне значення. Як встановлено консультативними висновками медичних спеціалістів від 16.04.2013 року та 17.04.2013 року, [PERSON], в правій нирці, має додаткове об"ємне утворення (гіпернефрома) та у у 2013 році мав стан після радіохірургічного лікування. Однак, доказів про стан здоров"я позивача, на час розгляду справи в суді чи втрату працездатності, чи встановлення групи інвалідності, позивач та його представник суду не надали, як не надали і доказів на підтвердження того, що у позивача, як платника аліментів, відбулися зміни матеріального стану. Разом з тим, з пояснень представника позивача встановлено, що позивач не має групи інвалідності і з питанням про вирішення проценту втрати працездатності нікуди не звертався, а отже суд вважає, що позивач є працездатною особою, оскільки, як зазначив у позові сам позивач, він отримує компенсацію по догляду за особою старше 80 років, тобто стан здоров"я позивача дозволяе йому працювати, а саме здійснювати догляд за людиною похилого віку. Той факт, що позивач в даний час, більше ніде не працює, не є підставою для звільнення його від обов"язку утримувати свою неповнолітню дитину на рівні необхідному для фізичного, розумового, матеріального та іншого соціального розвитку дитини. При цьому, суд вважає, що такий розвиток дитині не можливо безпечити за 100 грн. в місяць. Вирішуючи питання зміни розміру аліментів, суд також враховує відсутність на утриманні позивача інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, а також відсутність у нього інших обставин, що мають істотне значення при визначенні розміру аліментів. Вище зазначене, суд вважає підставою для того, щоб у задоволенні позову про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] - відмовити за недоведеністю вимог.

Outcome: dismissed