Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Баршацького І.В. № 870 від 5.01.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "ФК "Кредит-Капітал", заборгованості за кредитним договором в розмірі 13 515грн. та 930 грн. за вчинення виконавчого напису. Вирішити питання про розподіл судових витрат. В обґрунтування позову зазначає, що вказаний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки із стягувачем - ТОВ "ФК "Кредит-Капітал", який зазначений у виконавчому написі нотаріуса, позивач будь-яких кредитних договорів не укладав. Приватний нотаріус не повідомляв позивача про наявність грошових вимог до нього. Строк кредитного договору визначено до 26.08.2019 року, однак у виконавчому написі стягується заборгованість за період з 1.11.2019 року до 28.11.2020 року, тобто після закінчення строку дії договору. Крім того, наданий стягувачем приватному нотаріусу кредитний договір нотаріально не посвідчений, відсутні докази направлення на його адресу та отримання ним письмової вимоги, повідомлення стягувача про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором. Тому позивач вважає, що заявлена заборгованість не є безспірною, а відтак приватний нотаріус не мав права вчиняти виконавчий напис. 14.04.2021 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому він просить, відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що 27.11.2020 року на адресу боржника [PERSON] було направлено претензію про необхідність погашення заборгованості за кредитним договором, оскільки заборгованість погашено не було. 4.01.2021 року стягувачем було подано заяву до приватного нотаріуса про вчинення виконавчого напису. Для отримання виконавчого напису було надано всі необхідні документи, а саме оригінал кредитного договору та засвідчену стягувачем виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувалося за поданими документами стягувача, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірної заборгованості. В судове засідання позивач не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив задовольнити. Представники відповідача та третіх осіб в судове засідання не прибули, про час і місце судового розгляду були повідомлені вчасно та належним чином, однак про причини неявки суду не повідомили, клопотань про розгляд справи за їх відсутності, чи про відкладення розгляду справи не подавали. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 липня 2019 року між ТОВ "Мілоан" та [PERSON] укладено кредитний договір № 1775204, відповідно до умов якого останній отримав кредит шляхом встановлення кредитної лінії на рахунку позичальника в сумі 5 000 грн. (а.с. 12-14). 5.01.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Баршацьким І.В. вчинено виконавчий напис № 870 про стягнення з боржника [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 1775204 від 27 липня 2019 року, укладеним з ТОВ "Мілоан", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення права вимоги за договорами 41-МЛ від 1 листопада 2019 року є ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал". Стягнення заборгованості провадиться за період з 1 листопада 2019 року до 28 листопада 2020 року. Сума заборгованості складає13 515,00 грн. (а.с. 11). Постановою державного виконавця Новоград-Волинського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Хмельницький) від 25 лютого 2021 року, при примусовому виконанні виконавчого напису нотаріуса № 870 від 5 січня 2021року, відкрито виконавче провадження (а.с. 10). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом "Про нотаріат", Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій) та іншими актами законодавства України. Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Обов`язком нотаріуса до вчинення виконавчого напису є перевірка наданих стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання боржником щодо наявності безспірності боргу. Безспірний борг - це борг, що визнається боржником і кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються. Статтею 50 Закону України "Про нотаріат" передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до ст.ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України - для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умовами, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат"). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України "Про нотаріат" та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Таким чином, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене, та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто, боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог кредитора. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18 та від 04 липня 2018 року у справі № 14-154цс18. Як передбачено положеннями ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Судом встановлено, що заборгованість визначена у оспорюваному виконавчому написі не є безспірною, оскільки як вбачається зі змісту виконавчого напису стягувачем є ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал", однак кредитний договір був укладений [PERSON] з іншою фінансовою установою - ТОВ "Мілоан". Отже, у виконавчому написі приватного нотаріуса зазначено іншого стягувача, що є порушенням вимог ст. 88 Закону України "Про нотаріат". Крім того, відповідно до Розділу ІІ Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999 року, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Отже вказаним Переліком № 1172 не передбачено права нотаріуса вчиняти виконавчий напис на підставі договорів відступлення права вимоги та встановлювати нового кредитора, як стягувача за кредитними зобов`язаннями. Наявність договору про відступлення права вимоги за кредитним договором і набуття іншою особою (новим кредитором) права такої вимоги, свідчить про відсутність безспірної заборгованості та позбавляє нотаріуса права вчиняти виконавчі написи на підставі такого договору відступлення. Новий кредитор (стягувач) не позбавлений можливості захисту своїх порушених прав шляхом звернення до суду в порядку позовного провадження із відповідним позовом. Крім того, відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року № 444/9519/12 проценти не підлягають нарахуванню після спливу строку кредитування. Відповідно до п. 1.4. кредитного договору від 27.07.2019 року, укладеного між "Мілоан" та [PERSON] , визначено термін (дату) повернення кредиту - 26.08.2019 року (а.с. 12), тобто кредитодавець, відповідно до вимоги абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України, мав право нараховувати проценти за користування кредитним коштами до закінчення зазначеного строку кредитування. Однак, у оспорюваному виконавчому написі приватним нотаріусом запропоновано стягнути з позивача заборгованість, у тому числі, по процентам за користування кредитом за період з 1.11.2019 року до 28.11.2019 року, тобто уже після спливу строку кредитування. Зазначені обставини свідчать про те, що заборгованість, зазначена в оспорюваному виконавчому написі не є безспірною, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим, підтверджується належними доказами, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved