Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з даним позовом посилаючись на те, що вони є співвласниками будинку, господарських будівель та споруд, які знаходяться за адресою с. Королівка, вул. Зелена, 23 Коломийського району. Однак, зазначають, що в них, позивачів відсутній правовстановлюючий документ, яким підтверджується право кожного з них на вищевказане нерухоме майно. Отримати на даний час такий документ вже неможливо, оскільки господарство, яке знаходиться за вказаною адресою відносилося до суспільної групи - колгоспний двір і голова цього господарства [PERSON] помер. Оскільки згідно вимог ст. 1268 ЦК України прийнята спадщина належить спадкоємцю з дня її відкриття, тому після смерті [PERSON], вона, [PERSON], як єдина спадкоємиця першої черги та така що прийняла спадщину, успадкувала 1/3 частину вищевказаного нерухомого майна і таким чином набула право власності на 2/3 частини будинку, господарських будівель та споруд, які знаходяться за адресою с. Королівка, вул. Зелена, 2, а позивачу [PERSON] належить 1/3 частина вищевказаного нерухомого майна, як частка в майні колишнього колгоспного двору, і вони не втратили права на частки у майні колишнього колгоспного двору, тому просять суд постановити рішення, яким визнати за ними позивачами [PERSON] право власності на 2/3 частини спірного майна і за [PERSON] право власності на 1/3 частину вищевказаного нерухомого майна. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з явились, подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений згідно чинного законодавства, подав до суду про розгляд справи у його відсутності, з позовними вимогами погоджується повністю. Враховуючи заяви сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього захисту може бути визнання права. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику в справах про спадкування", відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (в редакції 1963 року), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Згідно зі статтею 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. За змістом статті 525, частини другої статті 548 ЦК УРСР (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту її відкриття - дня смерті спадкодавця. Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: "1" якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; "2" якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. При вирішенні даного позову щодо визначення права власності в порядку спадкування суд застосовує правила Кодексу ЦК УРСР(в редакції 1963 року), який був чинним на час виникнення спірних правовідносин (на день смерті спадкодавця в 1995 році). Судом встановлено, що господарство в с. Королівка, вул. Зелена, 23 Коломийського району Іавно-Франківської області до 15.04.1991 року відносилося до суспільної групи - колгоспний двір, що стверджується довідкою виконкому виконавчого комітету Королівської сільської ради Коломийського району за № 195 від 28.04.2016 року (а.с.6). З введенням в дію з 15.04.1991 року Закону України „ Про власність колгоспні двори ліквідовано і при вирішенні даного спору слід керуватися п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 20 від 22.12.1995р. Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, в якому зазначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991р. мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991р. не втратили права на частку в його майні. Власність колгоспного двору регулювалася - ст.ст. 120 126 ЦК УРСР і згідно ст. ст. 120, 123 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності і розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Станом на 15.04.1991 року вищевказане господарство відносилися до суспільної групи - колгоспний двір і його головою був -[PERSON], а членами двору - позивач [PERSON], відповідач [PERSON] та позивач [PERSON] стверджується довідкою виконкому виконавчого комітету Королівської сільської ради Коломийського району за № 195 від 28.04.2016 року (а.с.6). Відповідач [PERSON] хоча і був станом на 1991рік зареєстрований у вказаному господарстві, але фактично в ньому не проживав з 1990 року, знаходиася на дійсній військовій службі, а після демобілізації одружився і проживає на даний час в м.Коломия, належну йому частку у майні колишнього колгоспного двору не витребовував, не претендує на неї іне заперечує щодо задоволення позову про що подав до суду заяву. Таким чином, після ліквідації колгоспних дворів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] стали співвласниками в рівних частках майна колишнього колгоспного двору по 1/3 частині кожен. Спірне домоволодіння побудовано у 1962 році, але голова колгоспного двору [PERSON] не отримав правовстановлюючий документ на дане майно, а члени колишнього колгоспного двору не виділили належні їм частки у майні колишнього колгоспного двору. На даний час отримати вказаний правовстановлюючий документ неможливо, оскільки голова колишнього колгоспного двору [PERSON] 24.03.1995 року помер. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, права не нерухоме майно, що виникло до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової державної реєстрації таких прав. Як зазначено у п.3.1 листа Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4-13 від 16.0.05.2013 року при вирішення спорів про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Спірний будинок збудований в 1962 році, що зазначено в довідці виконавчого комітету Королівської сільської ради Коломийського районуза № 71 від 03.02,2016 року та в технічному паспорті на садибний житловий будинок.(а.с.7,12-14) На момент закінчення будівництва спірного будинку не були передбачені державна реєстрація будівель та споруд, державна реєстрація права власності на них. Державна реєстрація права власності на будівлі та споруди введена згідно Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, затвердженою наказом Міністра юстиції Української PCP від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, могли бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, а додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок, тобто довідки виконавчих комітетів місцевих органів визнавалися в якості актів органів влади ( публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Спірне нерухоме майно обліковується в погосподарських книгах с. Королівка Коломийського району ідля його обслуговування надана в користування земельна ділянка площею 0, 35 га, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Королівської сільської ради Коломийського району за № 71 від 03.02.2016 року (а.с.7). 24.03.1995 року помер голова колгоспного двору [PERSON] про що виконкомом Королівської сільської ради Коломийського району складений актовий запис за № 2. (а.с.8) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за законом, оскільки заповітів він не складав, про що зазначено у довідці виконавчого комітету Королівської сільської ради Коломийського району за № 195 від 28.04.2016 року.(а.с.6) Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті свого батька [PERSON], яка згідно вимог ст. 549 ЦК УРСР прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном так як на час вікриття спадщини проживала та була зареєстрована у спірному домоволодінні, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Королівської сільської ради Коломийського району за №195 від 28.04.2016 року (а.с.6)і відповідно після смерті [PERSON] позивач [PERSON] - успадкувала 1/3 частину вищевказаного нерухомого майна і таким чином набула право власності на 2/3 частини будинку, господарських будівель та споруд, які знаходяться за адресою с. Королівка, вул. Зелена, 23. Відповідно позивачу [PERSON] належить 1/3 частина вищевказаного нерухомого майна, як частка в майні колишнього колгоспного двору, котру він не втратив так як на час ліквідації колгоспних дворів та на даний час зареєстрований та проживає у спірному господарстві (а.с.6) . Той факт, що позивач [PERSON] М,В. - донька [PERSON] стверджується свідоцтвом про народження, (а.с.9), а той факт, що вона змінила дівоче прізвище [PERSON] на [PERSON] стверджується свідоцтвом про одруження(а.с.10). Згідно висновку про вартість спірного нерухомого майна, виконаного ТОВ «Віконт-Консалтинг» 07.06.2016 р. оціночна вартість спірного майна, а саме житлового будинку літ А., літньої кухні Б , сарай літ В, сарай літ. Г, літня кухня літ Д, сарай літ Ж, погріб літ З, вбиральня літ К, колонка літ №1, огорожа літ № 2-3 , становить 85 842,00 грн. (а.с.16-29) Отже, суд прийшов до переконання, що позов [PERSON] та [PERSON] слід задоволити та визнати за [PERSON], право власності на 2/3 частини житлового будинку, господарських будівель та споруд, які знаходяться за адресою с. Королівка, вул. Зелена, 23 Коломийського району Івано-Франківської області і за [PERSON], право власності на 1/3 частину вказаного нерухомого майна. На підставі наведеного та ст. ст. 120-126,549 ЦК УPCP ( редакції 1960 року),

Outcome: approved