Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи вимоги тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 04.03.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначає, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов'язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором, відповідач станом на 30.04.2018 року має заборгованість у розмірі 39033,49 грн., яка складається з такого: 2598,37 грн. - заборгованість за кредитом; 30800,19 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3300,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1834,93 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути на його користь з відповідача. У відкрите судове засідання представник позивача не з'явився, але до його початку надав суду заяву в якій просить справу розглянути без його участі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у відкрите судове засідання не з'явився з невідомої суду причини, був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання. Враховуючи вищенаведене справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, ч.5 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом досліджені всі докази надані сторонами, клопотань про витребування та дослідження інших доказів до суду не надходило. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Таким чином, суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.03.2011 року за заявою [PERSON], ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] уклали договір про надання банківських послуг б/н від 04.03.2011 року, який складається з Заяви, Тарифів банку, Умов і правил надання банківських послуг, пам'ятки клієнта, та відповідно до якого позивач зобов'язався надати кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок відповідача. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що він був ознайомлений з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами Банку". Крім того, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами Банку" та Пам'яткою клієнта складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом в Заяві. За змістом ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При укладенні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до норм якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропоновувати свої умови договору. Пунктом 3.2 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що клієнт надає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку та клієнт надає право Банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Згідно п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг Банк може самостійно змінювати тарифи та інші невід'ємні частини договору. Розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9. Умов та правил надання банківських послуг і п. 5.8 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 6.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. Розмір кредитного ліміту та відсоткова ставка за кредитом змінювались, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором б/н від 04.03.2011 року. Відповідно до ст.ст. 526 та 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Стаття 536 ЦК України зазначає, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У статті 1048 ЦК України вказано, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно розрахунку, станом на станом на 30.04.2018 року відповідач має заборгованість у розмірі 39033,49 грн., яка складається з такого: 2598,37 грн. - заборгованість за кредитом; 30800,19 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3300,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, 2334,93 грн. - заборгованість по штрафам. Як встановлено судом, відповідачем було порушено вимоги Умов та правил надання банківських послуг, тобто укладеного сторонами договору, та ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, а саме: прострочено повернення заборгованості по кредиту, в зв'язку з чим, позивач має право вимагати погашення наданого відповідачу кредиту, відсотків, неустойки. Згідно тарифів по картам "Універсальна, 30 днів пільгового періоду" пеня нараховується щомісячно при наявності прострочки за кредитом або процентами 5 та більше днів, при виникненні прострочки на суму 50 грн та більше, а також за кожен день прострочки кредиту з розрахунку: базова процентна ставка за договором/30. Періодична сплата комісії за даним кредитним договором передбачена за моніторинг неактивної картки в разі, якщо на рахунку маються кошти клієнта у виді позитивного залишку і протягом трьох місяців поспіль операції по картці не здійснюються. Оскільки підстав стягнення комісії за моніторинг неактивної картки відповідно до розрахунку заборгованості судом не встановлено, тому в даному випадку, суд приймає наданий позивачем розрахунок заборгованості ПАТ КБ "ПриватБанк" за договором б/н від 04.03.2011 року станом на 30.04.2018 року в графі "Сума комісії та пені" як розрахунок пені. Згідно з п. 8.6 Умов при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених даним договором, більше ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. та 5% від ціни позову. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Статтею 61 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Отже, враховуючи положення ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому заявлені позивачем вимоги про одночасне їх стягнення з відповідача за прострочення сплати суми кредиту та відсотків суперечать вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст.509 ЦК, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, та зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідна правова позиція висловлена Верховним Судом України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення постановою у справі № 6-2003цс 15 від 21.10.2015 року. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає вимоги позивача щодо стягнення штрафів такими, що суперечать наведеним вище законодавчим актам і правовим позиціям Верховного суду України, а тому останні задоволенню не підлягають. Проаналізувавши встановлені обставини по справі, суд приходить до висновку, що укладений між сторонами договір відповідає вимогам закону, зобов'язання по договору відповідачем у встановлений строк не виконані, сума заборгованості по тілу, відсоткам і пені підтверджена документально і підлягає стягненню на користь позивача. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, оскільки доводи позивача щодо невиконання відповідачем зобов'язань за договором, а також розміру прострочених платежів нічим не спростовуються і ці обставини слід вважати доведеними, суд вважає доведеним факт утворення відповідачем по справі заборгованості станом на 30.04.2018 року у розмірі 36698,56 грн., яка складається з такого: 2598,37 грн. - заборгованість за кредитом; 30800,19 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3300,00 грн. - заборгованість за пенею, яка підлягає стягненню на користь позивача. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що був сплачений ним при зверненні до суду у розмірі 1656,60 грн, адже відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial