Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

АТ КБ "Приватбанк" звернулося із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. На обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що [PERSON] звернувся до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву б/н від 02.11.2006 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 12000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керується п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких [PERSON] при укладенні Договору надав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Заявою [PERSON] підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ "Приватбанк", які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. При укладенні договору сторони керувалися ч.1 ст.634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. АТ КБ "Приватбанк" свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Договору позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно п. 2.1.1.5.6 Договору позичальник зобов`язується у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. [PERSON] в порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. [INFO] позичальник [PERSON] помер (свідотцво про смерть від 21.10.2015 року). У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором у позичальника станом на дату смерті виникла заборгованість 12378,03 грн., яка складається з наступного: - 10080,84 грн. - заборгованість за тілом кредита; - 1797,19 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками. Відповідно до ст.ст.608, 1218, 1219 ЦК України, у зв`язку зі смертю боржника припиняються лише ті обов`язки, які нерозривно пов`язані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як в результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємців, таким чином відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прйиняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Відповідно до копії паспорта [PERSON] та відповідача [PERSON] , позичальник та відповідач були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Отже, спадкоємцем після смерті [PERSON] , який постійно проживав разом зі спадкодавецм на час відкриття спадщини є [PERSON] . Таким чином, відповідач прийняла спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника [PERSON] . Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як відповідач не відмовилася від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме протягом шести місяців від дня відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладені обставини та посилаючись на норми ст.ст.259, 526, 527, 530, 608, 1218, 1219, 1220, 1221, 1223, 1268, 1270, 1281, 1282 ЦК України, позивач прохає стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 02.11.2006 року в розмірі 12378,03 грн., а також судові витрати по справі в сумі 1921,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була сповіщена про день, час та місце розгляду справи в суді, заяви про причину неявки чи про відкладення розгляду справи до суду не надіслала. Суд, перевіривши матеріали справи, вивчивши всі надані по справі докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, дійшов на ступного висновку. Відповідно до ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно ст.13 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст.81 ЦПК України). За правилами ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В даному випадку у відкритому судовому засіданні відповідно до норм ч.1 ст.81 ЦПК України встановлено наступне. [PERSON] звернувся до АТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву б/н від 02.11.2006 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 12000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.13-47). Заявою [PERSON] підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ "Приватбанк", які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. АТ КБ "Приватбанк" свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі, встановленому договором. [INFO] [PERSON] помер (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції у Дніпропетровській області 21.10.2015 року). Однак [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, в зв`язку з чим за ним станом на день його смерті [INFO] утворилась заборгованість 12378,03 грн., яка складається з наступного: - 10080,84 грн. - заборгованість за тілом кредита; - 1797,19 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками. З матеріалів справи встановлено, що у зв`язку зі смертю боржника [PERSON] , ПАТ КБ «Приватбанк» 07.04.2016 року зверталося до Царичанської державної ноатріальної контори з претензією кредитора в порядку ст.1281 Цивільного кодексу України. Згідно з інформацією, наданою Царичанською державною нотаріальною конторою від 05.05.2016 року №521/02-14, на підставі звернення ПАТ КБ «Приватбанк» заведено спадкову справу №91/2016 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Таким чином, у такому спорі встановленню та доведенню підлягають обставини щодо наявності спадкового майна та прийняття спадкоємцями спадщини. Позивач як на підставу заявлених позовних вимог покликається на те, що відповідач [PERSON] є спадкоємцем позичальника [PERSON] , оскільки остання постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, в яких місцем реєстрації зазначено [ADDRESS] (а.с.48, 49). На виконання ухвали Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 13.11.2019 року Царичанською державною нотаріальною конторою надано суду завірену належним чином копію спадкової справи №91/2016 до майна померлого [INFO] [PERSON] , заведеної 05.05.2016, в якій інформація щодо кола осіб, які прийняли спадщину, в тому числі відповідача, а також спадкового майна, відсутня (а.с.93-103). Крім цього, відповідно до довідки виконавчого комітету Царичанської селищної ради Дніпропетровської області від 17.12.2019 року №3448 [PERSON] , який помер [INFO] , на день смерті був зареєстрований та проживав один за адресою: [ADDRESS] (а.с.117). Таким чином, жодних доказів, що відповідач [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] та у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті останнього, позивачем не надано та судом не здобуто. Окрім цього, позивачем не доведена наявність спадкового майна після смерті [PERSON] , а відтак і можливість визначення розміру частки відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором, укладеним 02.11.2006 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , який помер [INFO] , є недоведеними, а тому не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача. Оскільки, суд відмовляє в задоволенні позову, відповідно до ст.141 ЦПК України відсутні правові підстави для стягнення судових витрат з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed