Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

Позивач в особі Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", що є правонаступником Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк», звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що між АКІБ«УкрСиббанк» та [PERSON] 10 липня 2008 року був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11370126000, з додатком до нього - Графік погашення кредиту, що складає його невід»ємну частину, щодо надання кредитних коштів в іноземній валюті сумі 132 300 доларів 00 центів США, що еквівалентно 640 424 грн. 61 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 % річних (п.1.3.1), з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів до 12 липня 2038 року, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів. В якості забезпечення виконання зобов»язань за вказаним кредитним договором 10 липня 2008 року між АКІБ«УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки № 216490 за умовами якого [PERSON] зобов»язувався солідарно на добровільних засадах відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов»язань [PERSON] за кредитним договором, а саме: повернути кредит, сплатити проценти за його користування та штрафні санкції в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі. Позивач виконав свої зобов»язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, проте відповідач не належним чином виконує умови договору, й станом на 08 грудня 2015 року загальна заборгованість відповідача перед банком становить 119 037 доларів 06 центів США - по кредиту та процентам та 90 031 грн. 92 коп. - по пені, яка складається з наступних складових: 104 002 долари 50 центів США - заборгованість по кредиту, у тому числі прострочена в сумі 4 042 долари 50 центів США за період з 10.02.2015 року по 08.12.2015 року; 15 034 доларів 56 центів США - заборгованість по процентам, у тому числі прострочена у розмірі 13 775 доларів 47 центів США за період з 01.12.2014 року по 30.11.2015 року, 20 596 грн. 51 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за період з 13.02.2015 року по 08.12.2015 року, 69 435 грн. 41 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за період з 13.02.2015 року по 08.12.2015 року. [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до ПАТ "УкрСиббанк", третя особа - [PERSON], про розірвання кредитного договору й встановлення порядку повернення позичальником кредитних коштів. Мотивуючи свої вимоги тим, що дійсно між нею та АКІБ«УкрСиббанк» 10 липня 2008 року був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11370126000 щодо надання кредитних коштів в іноземній валюті сумі 132 300 доларів 00 центів США, що еквівалентно 640 424 грн. 61 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 % річних (п.1.3.1), з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів до 12 липня 2038 року, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів. На даний час відповідач звернувся до суду з позовом про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором. Вважає, що вказаний кредитний договір необхідно розірвати за рішенням суду на підставі ст.ст. 651, 652 ЦК України, оскільки при виконанні нею вказаного договору банком були допущені істотні порушення його умов, що поклали на неї додаткові витрати, про які банком до сьогодні її не було повідомлено, та на які вона не розраховувала під час укладення кредитного договору. Так, після укладення вказаного договору вона належним чином виконувала його умови по поверненню кредиту та сплаті відсотків, проте у зв»язку зі світовою кризою наприкінці 2008 року, яка негативно позначилася й на її фінансовому стані, вона проти своєї волі не змогла належним чином виконувати умови кредитного договору, наразі відбулось значне знецінення національної валюти, яка становить 1 до 27, а на час укладання договору становила 1 до 8, зазначену обставину вважає істотною зміною обставин, що впливає на розірвання договору, оскільки покладає на неї додатковий обов"язок по поверенню валюти в два з половиною рази більше, ніж очікувала при укладенні договору. Оскільки банк не бажає в добровільному порядку розіривати з нею кредитний договір, з умовами якого вона не погоджується, вона звернулась до суду з даним позовом. Й, окільки вона діє порядно, визнає заборгованість по договору, просить суд встановити порядок та строки повернення нею боргу за даним кредитним договором в розмірі, визначеному судом на момент його розірвання, розстрочивши таке повернення на п»ять років шляхом внесення грошових коштів на вказаний відповідачем рахунок рівними частками в останній робочий день кожного місяця, починаючи з наступного місяця після набрання рішенням суду законної сили (а.с.114-120). В судове засідання позивач не з»явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення, що підтверджується зворотнім повідомленням рекомендованого листа, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності з підтриманням позовних вимог, просив їх задовольнити, посилаючись на вимоги закону про належне виконання зобов»язань за кредитним договором, а вимоги зустрічного позову не визнав та просив відмовити у його задоволенні (а.с. 169, 170). Представник відповідачки [PERSON], діючий на підставі довіреності від 27 вересня 2016 року (а.с.121), позовні вимоги первісного позову не визнав, просив відмовити у його задоволенні, зустрічний позов підпримав та просив його задовольнити (а.с. 114-120). Відповідач за первісним позовом та третя особа - за зустрічним позовом [PERSON] в судове засідання повторно не з»явився, належним чином повідомлений про час та місце його проведення - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. За таких підстав судом визнано за можливе розглядати справу за відсутності вказаного відповідача/третьої особи, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, та за погодження сторін. Вислухавши пояснення відповідача/позивача за зустрічним позовом, його доводи та зперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з»ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги первісного позову підлягають задоволенню, а зустрічний позов - відмові у задоволенні із наступних підстав. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIIІ від 03 жовтня 2017 року, яким зокрема Цивільний процесуальний кодекс викладений в новій редакції. Відповідно до п. 9 розділу ХІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Судом встановлено, що сторони перебувають у договірних/зобов»язальних правовідносинах. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Так, між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] 10 липня 2008 року був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11370126000, з додатком до нього - Графік погашення кредиту, що складає його невід»ємну частину, щодо надання кредитних коштів в іноземній валюті сумі 132 300 доларів 00 центів США, що еквівалентно 640 424 грн. 61 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 % річних (п.1.3.1), з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів до 12 липня 2038 року, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів (а.с. 19-22, 23-26, 35-36). В якості забезпечення виконання зобов»язань за вказаним кредитним договором 10 липня 2008 року між АКІБ«УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки № 216490 за умовами якого [PERSON] зобов»язувався солідарно на добровільних засадах відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов»язань [PERSON] за кредитним договором, а саме: повернути кредит, сплатити проценти за його користування та штрафні санкції в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі (а.с. 27, 38). Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до умов кредитного договору позивач зобов»язаний був надати відповідачу кредит на умовах, передбачених кредитним договором. Позивач виконав свої зобов»язання, надавши відповідачу кредитні кошти в повному обсязі, що підтверджується розгорнутим розрахунком заборгованості, випискою по особовому рахунку позичальника, заявою на видачу готівки (а.с. 28, 41-36), проте відповідач не належним чином виконує умови договору, який як позичальник зобов»язувався своєчасно сплачувати проценти на користування кредитом, дотримуватися графіку повернення кредитних коштів, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші зобов»язання згідно кредитного договору, й погасити всю суму кредиту у визначений договором строк. Відповідач відповідно до умов Кредитного договору засвідчив, що всі умови кредитного договору йому зрозумілі й він вважає їх справедливими по відношенню до себе та підтвердив свою здатність їх виконувати. Зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Як встановлено в ході судового розгляду справи відповідач не виконав взяті на себе зобов»язання, передбачені кредитним договором, тобто не сплачує відсотки за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту, не погашає всю суму кредиту згідно вимогами Кредитного договору (а.с. 28, 41-36). Позивачем на виконання умов кредитного договору надсилалися боржнику рекомендовані листи з повідомленням про вручення щодо існуючої заборгованості й необхідністю погасити вказаний борг, проте дані повідомлення відповідачем залишено без уваги та виконання, сума боргу залишилась незмінною (а.с. 29-30, 39-40). Судом також встановлено, що відповідач належним чином ознайомлений зі змістом кредитного договору, що засвідчується його особистим підписом; його умови ним не спростовуються. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Частино першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (частина 1 статті 1048 ЦК України). Відповідач порушив свої зобов»язання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. У разі порушення відповідачем своїх зобов»язань за кредитним договором, відповідно до ч.2 ст. 1050, ч.2 ст. 1054 ЦК України, позивач має право достроково стягнути заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії, вимагати виконання інших зобов»язань за кредитним договором відповідно до ст. 1048 ЦК України. Станом на 08 грудня 2015 року загальна заборгованість відповідача перед банком становить 119 037 доларів 06 центів США - по кредиту та процентам та 90 031 грн. 92 коп. - по пені, яка складається з наступних складових: 104 002 долари 50 центів США - заборгованість по кредиту, у тому числі прострочена в сумі 4 042 долари 50 центів США за період з 10.02.2015 року по 08.12.2015 року; 15 034 доларів 56 центів США - заборгованість по процентам, у тому числі прострочена у розмірі 13 775 доларів 47 центів США за період з 01.12.2014 року по 30.11.2015 року, 20 596 грн. 51 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за період з 13.02.2015 року по 08.12.2015 року, 69 435 грн. 41 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за період з 13.02.2015 року по 08.12.2015 року (а.с. 41-46) Таким чином суд вважає, що вимоги позивача за первісним позовом є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню; обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Так, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 43 223 грн. 01 коп. (а.с.3), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Вирішуючи спір за зустрічним позовом, судом встановлено, що сторони перебувають у договірних (зобов»язальних) відносинах. Так, між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] 10 липня 2008 року був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11370126000, з додатком до нього - Графік погашення кредиту, що складає його невід»ємну частину, щодо надання кредитних коштів в іноземній валюті сумі 132 300 доларів 00 центів США, що еквівалентно 640 424 грн. 61 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 % річних (п.1.3.1), з кінцевим строком повернення та сплати всіх платежів до 12 липня 2038 року, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності кредитних ресурсів (а.с. 19-22, 23-26). В якості забезпечення виконання зобов»язань за вказаним кредитним договором 10 липня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки № 216490 за умовами якого [PERSON] зобов»язувався солідарно на добровільних засадах відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне і повне виконання зобов»язань [PERSON] за кредитним договором, а саме: повернути кредит, сплатити проценти за його користування та штрафні санкції в розмірі, строки та у випадках, передбачених кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору в повному обсязі (а.с. 27). Зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Зміст договору, відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов»язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони погодили умови договорів своїми підписами. Як встановлено в ході судового розгляду справи позивачка не виконує взяті на себе зобов»язання, передбачені кредитним договором, тобто не сплачує відсотки за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту, не погашає всю суму кредиту згідно вимог Кредитного договору (а.с. 41-46). На даний час ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом про стягнення з позивачки та третьої особи заборгованості за кредитним договором у сумі 119 037 доларів 06 центів США та 90 031 грн. 92 коп. (а.с. 1-2, 41-46). Позивач вважає, що підставою для розірвання кредитного договору на підставі ст.ст. 651, 652 ЦК України є істотна зміна обставин, а саме дія як світової, так державної економічної кризи, яка негативно позначилася на її фінансовому стані, що унеможливлює виконання вказаного договору, й відсутність дієвих заходів уряду країни та Національного банку України як регулятора по відновленню становища в державі. Вона проти своєї волі не змогла належним чином виконувати умови кредитного договору, наразі відбулось значне знецінення національної валюти, яка становить 1 до 27, а на час укладання договору становила 1 до 8, зазначену обставину вважає істотною зміною обставин, що впливає на розірвання договору, оскільки покладає на неї додатковий обов"язок по поверенню валюти в два з половиною рази більше, ніж очікувала при укладенні договору. Суд, надавши правову оцінку даним доводам, та з урахуванням вимог закону, вважає їх безпідставними, оскільки судом встановлено, що істотних змін обставин при укладенні договору, істотного порушення договору другою стороною (банком) не було. Так, судом встановлено, що будь-які умови договору у цілому, у тому числі, відсоткова ставка за користування кредитом, розмір та умови сплати пені з дня укладання сторонами не змінились, діють ті, що обумовлені договором. Оскільки позивач неналежним чином виконує умови кредитного договору до неї застосовуються штрафні санкції (пеня) та підвищена відсоткова ставка за користування кредитом, передбачені та обумовлені умовами кредитного договору. Відповідно до ст.ст. 6, 627, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов»язковими відповідно до актів цивільного законодавства згідно ст. 628 цього Кодексу. Позивач, відповідно до оспорюваного Кредитного договору, засвідчив, що всі умови кредитного договору йому зрозумілі й він вважає їх справедливими по відношенню до себе та підтвердив свою здатність виконувати умови договору. Зміна або розірвання договору, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України, допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. В ході розгляду справи судом встановлено, що укладений сторонами кредитний договір не суперечить законові, іншим актам законодавства; особи, які вчиняли вказаний правочин мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало внутрішній волі; укладена сторонами угода не мала на меті приховати іншу угоду й з іншими правовими наслідками, й те, що сторонами укладена саме та угода, яку вони дійсно мали на увазі; істотних змін обставин при укладенні договору, істотного порушення договору другою стороною не було, а тому немає правових підстав для застосування наслідків, передбачених для розірвання кредитного договору на підставі ст.ст. 651, 652 ЦК України. Суд вважає, що оспорюваний кредитний договір, його умови відповідають вимогам, встановленими ст.ст. 3, 6, 13, 192, 203, 205, 207, 208, 533, 626, 627, 628 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів», Закону України «Про банки та банківську діяльність», Закону України «Про Національний банк України», Правилам надання банкам України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затвердженим постановою Правління Національного банку України № 168 від 10.05.2007 року; його умови не порушують права позивача як споживача, істотних змін обставин при укладенні договору, істотного порушення договору другою стороною не було, а відтак позовні вимоги є безпідставними й підлягають відмові у їх задоволенні. Окрім того, зважаючи на вимогу позивачки щодо встановлення порядку та строку повернення нею боргу за даним кредитним договором в розмірі, визначеному судом на момент його розірвання, розстрочивши таке повернення на п»ять років шляхом внесення грошових коштів на вказаний відповідачем рахунок рівними частками в останній робочий день кожного місяця, починаючи з наступного місяця після набрання рішенням суду законної сили (а.с.114-120), вважає їх такими, що не можуть бути задоволенні, оскільки така вимога впливає на зміну умов кредитного договору (редакцію), проте суд своїм рішенням не враві втручатися в договірні відновини між сторонами. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання абао оспорення (ч.1 ст. 15 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 ст. 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів. Обов»язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення. Гарантоване статтею 55 Контитуції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджене порушення було обгрутованим. Неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану суб»єктивних прав та обов»язків особи, тобто припинення чи неможливість реалізації її права та/або виникнення додаткового обов»язку. Отже, здійснюючи передбачене статтею 55 Контитуції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту, а суд, вирішуючи спір, зобов»язаний надати суб»єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимогипозивача за зустрічним позовом уцілому не доведені, обставини, викладені в позовній заяві не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, відтак законні підстави для задоволення позову судом не встановлені. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 3, 6, 13, 192, 526, 527, 530, 627, 651, 652, 1050, 1054 ЦК України, з урахуванням Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»,

Outcome: approved