Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розподіл майна подружжя, мотивуючи позовні вимоги тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.10.2016 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Анатолієвичем. Від вказаного шлюбу сторони мають п'ятеро неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], які проживають разом із позивачем . Спільно набутим майном позивача із відповідачем с рухоме майно -. Скутер «Honda Giornо» рама номер AF24-1711025 сірого кольору вартістю 5000 гр-н. Наявність даного скутера у власності відповідача в період шлюбу підтверджена талоном де зазначена дата придбання транспортного засобу на ім'я відповідача; також. - Скутер «« Honda Lead 90" реєстраційний знак [NUMBER] вартістю 8000 гр-н., що також зареєстрований на ім'я відповідача і придбаний у період шлюбу, що підтверджується довідкою виданою територіальним сервісним центром МВС України у Вінницькій області №0541 від 29.08.16 року. Після розірвання шлюбу сторони самостійно не змогли вирішити питання поділу спільно нажитого майна. А тому, вищевикладені обставини стали підставою для звернення позивача до суду з даним позовом, в якому просила виділити у власність [PERSON] скутер «Honda Lead 90" реєстраційний знак [NUMBER] вартістю 8000 гр-н, та виділити у власність [PERSON] скутер « Honda Giornо» рама номер AF24-1711025 сірого кольору вартістю 5000 гр-н В судовому засіданні позивач [PERSON], позовні вимоги підтримала та просили суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові. Позивач вказала, що на її утриманні залишилось 5-ро дітей і 2-х місний скутер надасть їй можливості підвозити дітей до місця навчання, до земельної ділянки, привезти продукти, тощо . Відповідач [PERSON], заперечував проти задоволення позовних вимог, посилався на відсутність у позивача шоломів для перевозу дітей. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Суд дослідив матеріали справи: -талон на скутер «Honda Giornо» рама номер AF24-1711025 сірого кольору, де зазначена дата придбання транспортного засобу 16.09.2007 року на ім'я відповідача [PERSON].(на а.с. 4); -довідка, видана територіальним сервісним центром МВС України у Вінницькій області №0541 від 29.08.16 року, відповідно до якої скутер «Honda Lead 90» реєстраційний знак [NUMBER] зареєстрований за відповідачем [PERSON], 31.12.2013 року (на а.с. 8-9); -рішення Вінницького міського суду від 21.10.2016 року, відповідно до якого шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано . (а.с. 10); -свідоцтва про народження дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO] (на а.с. 11-15). Вказані докази суд вважає належними, допустимими та приймає їх. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Із досліджених судом доказів встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.10.2016 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Від шлюбу сторони мають п'ятеро неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO], що посвідчується свідоцтвами про народження (а.с. 11-15). Спільно набутим майном позивача із відповідачем с рухоме майно - Скутер «Honda Giornо» рама номер AF24-1711025 сірого кольору вартістю 5000 гр-н. Наявність даного скутера у власності відповідача в період шлюбу підтверджена талоном де зазначена дата придбання транспортного засобу16.09.2007 року на ім'я відповідача [PERSON] (а.с. 4); Скутер «Honda Lead 90" реєстраційний знак [NUMBER] вартістю 8000 гр-н., що також зареєстрований на ім'я [PERSON]А та зареєстрований за ним 31.12.2013 року, що підтверджується довідкою виданою територіальним сервісним центром МВС України у Вінницькій області №0541 від 29.08.16 року (а.с. 8-9). Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно з ч.1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Разом з тим, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України при розгляді справи №6-2333цс15, статтею 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України майном, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визначаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу,але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим критеріям. А тому, з огляду на вищевикладене та зважаючи на те, що спірне нерухоме майно було придбане сторонами у період шлюбу, джерелом набуття останнього були спільні сумісні кошти та спільна праця подружжя. Відповідно до п.п.23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Оскільки, в судовому засіданні сторонами було визнано, що в період шлюбу ними було придбано наступне рухоме майно: скутер «Honda Lead 90» реєстраційний знак [NUMBER] вартістю 8000 гр-н, скутер « Honda Giornо» рама номер AF24-1711025 сірого кольору вартістю 5000 гр-н., та останнє на час розгляду справи є в наявності, суд приходить до обґрунтованого висновку, що останнє є спільною сумісною власністю подружжя, що в силу ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню. Вирішуючи питання про розподіл майна, суд приймає до уваги те, що з позивачкою проживають 5-ро неповнолітніх дітей сторін, , отже позивач має більшу потребу в швидкому пересуванні, підвозу продуктів тощо . Згідно пп.4 п.30 Постанови Верховного Суду України від 21.12.2007 N 11 " Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя ", при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК ( 2947-14 ) в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Суд вважає, що розмір аліментів, зазначений відповідачем не достатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку п"яти неповнолітніх дітей та їх лікування, а тому суд вважає з можливе відступити від рівності часток подружжя при розподілі майна та виділити позивачу ласністьHonda Lead 90" реєстраційний знак [NUMBER] вартістю 8000 гр-н. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, встановивши правовий характер спірних правовідносин, шляхом дослідження всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявних у справі доказів, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, зясувавши усі обставини по справі, які складають правову підставу позову, суд дійшов висновку про задоволення позову. З урахуванням вимог ст. 88 ЦПК України, всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved