Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

У грудні 2017 року ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» звернулось до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог вказувало, що 20 лютого 2007 року ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 14-4/1818К-07. За умовами кредитного договору банк надав [PERSON] кредит у розмірі 2000 доларів США, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором з кінцевим терміном погашення не пізніше 19 лютого 2009 року, процентна ставка становить 12% річних. Крім того, 20.02.2007 року між банком та [PERSON] , [PERSON] , в якості забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором було укладено договора поруки. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачці грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами договору. В подальшому ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» 14 листопада 2016 року уклали договір про відступлення права вимоги, згідно якого позивач отримав право грошової вимоги до осіб, які являлися боржниками ПАТ "Універсал Банк", в тому числі [PERSON] . У зв"язку з невиконання позичальником умов кредитного договору, у останнього перед позивачем станом на 30.11.2017 року утворилася заборгованість в розмірі 51 008,40 грн., яка складається із: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 42 633,75 грн., заборгованість по відсоткам в розмірі 8 374,65 грн., які позивач просить стягнути солідарно з позичальника та поручителів. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 22.01.2018 року вказану справу направлено для розгляду до Дарницького районного суду м. Києва. 25.06.2018 року суддею Дарницького районного суду м. Києва [PERSON] відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 20.08.2018 року представник відповідача [PERSON] - адвокат Маркович В.О. подала до суду відзив на позовну заяву в якому у задоволенні позову просила відмовити, зазначивши про те, що кредитний договір № 14-4/1818К-07, який 20.02.2007 року укладений між ПАТ «Універсал Банк» та [PERSON] , забезпечений договорами поруки, які укладений між банком та [PERSON] , [PERSON] . Однак в наданих позивачем документах відсутні докази, які б підтверджували що до позивача на підставі договору про відступлення перейшло право вимоги до [PERSON] . Вважає, що порука є припиненою, а позивач звернувся до суду, пропустивши строк позовної давності. Також надала копію свідоцтва про зміну імені, в якому зазначено, що [PERSON] змінила прізвище на " [PERSON] ". 12.09.2018 року позивач подав до суду заперечення на відзив в якому зазначив про правомірність та законність заявлених ним позовних вимог. 13.05.2019 року, у зв"язку із звільненням з посади судді [PERSON] , справу передано для розляду судді Заставенко М.О., яка ухвалою від 20.05.2019 року прийняла справу до свого провадження та призначила до розляду по суті. В судове засідання представник позивача не прибув, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили, заяв про визнання чи не визнання позову, застосування строків позовної давності до спірних правовідносин до суду не подавали. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Криливець Є.С. в судовому засіданні підтримав подану ним 03.10.2019 року заяву про застосування строків позовної давності, в якій також просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що 20 лютого 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 12-4/1818К-07, згідно якого банк надав відповідачу кредит у тимчасове платне користування в розмірі 2000 доларів США терміном на 24 місяці до 19 лютого 2009 року, процентна ставка становить 12%, щомісячна комісія 0,2% від суми кредиту, одноразова комісія 2% від суми кредиту. Відповідно до вказаного кредитного договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця, що підтверджується додатком № 1 до кредитного договору, а саме графіком погашення заборгованості по тілу кредиту (а.с. 10-13). З матеріалів справи також вбачається, що 20 лютого 2017 року між ВАТ «Банк Універсальний» та [PERSON] укладено договір поруки № 14-4/1818П/1-07, згідно якого [PERSON] зобов"язується відповідати перед кредитором по зобов"язанням [PERSON] за кредитним договором № 14-4/1818К-07 від 20 лютого 2007 року (а.с. 14). Того ж дня між ВАТ «Банк Універсальний» та [PERSON] було укладено договір поруки № 14-4/1818П/2-07, згідно якого [PERSON] зобов"язується відповідати перед кредитором по зобов"язанням [PERSON] , що випливають з кредитного договору № 14-4/1818К-07 від 20 лютого 2007 року (а.с. 15). 14 листопада 2016 року між ПАТ «Універсал Банк» та ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги № UB-ОР/16-132, за умовами якого ПАТ «Універсал Банк» передає (відступає) належне йому право вимоги до боржників, що виникло з кредитних договорів, перелік яких міститься у реєстрі боргових зобовязань, а ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» приймає право вимоги та зобовязується сплатити купівельну ціну в розмірах, порядку та строки/терміни, вказані в договорі (а.с. 22 - 25). Відповідач [PERSON] не виконав взяті на себе зобовязання, в зв`язку з чим станом на 30.11.2017 року утворилася заборгованість в розмірі 51 008,40 грн., яка складається із: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 42 633,75 грн., заборгованість по відсоткам в розмірі 8 374,65 грн. (а.с. 29). Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Також, відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За правилами ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обовязку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права (шляхом предявлення позову), кредитор вчиняти не може. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертоїстатті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другоюстатті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Строк (позовна давність), в межах якого банк може звернутись до суду з вимогою до поручителів про захист свого права або інтересу у договорах поруки не встановлено. З дня закінчення дії кредитного договору 19.02.2009 року і по день надходження справи до суду минуло більше 8 років, а, отже можна зробити висновок, що договір поруки від 20.02.2007 року, укладений між ВАТ «Банк Універсальний» та [PERSON] , та договір поруки від 20.02.2007 року, укладений між ВАТ «Банк Універсальний» та [PERSON] в будь-якому разі припинив свою дію, оскільки банк не пред`явив вимоги до відповідачів [PERSON] та [PERSON] , як поручителів, в судовому порядку у встановлений строк. З урахуванням викладених обставин, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 14-4/1818К-07 від 20.02.2007 року в розмірі 51 008,40 грн., а у задоволенні позовних вимог ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» до [PERSON] та [PERSON] , які були поручителями за кредитним договором - відмовити. Оскільки позивачем ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» про стягнення заборгованості сплачений судовий збір в сумі 1600 гривень 00 копійок, а позов підлягає задоволенню в частині стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] , суд вважає за необхідне стягнути з останнього на користь ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» понесені судові витрати в розмірі 1600 гривень 00 копійок.

Outcome: partial