Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

АТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором про надання банківських послуг від 15.07.2010р., вказуючи, що відповідно до укладеного договору банк надав відповідачу кредит у розмірі 3000 (Три тисячі) гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, а відповідач зобов`язався погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії. Строк дії договору встановлено протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідач не виконує своїх зобов`язань належним чином, внаслідок чого станом на 11 липня 2018 року утворилась заборгованість у розмірі 16154 (Шістнадцять тисяч сто п`ятдесят чотири) грн. 26 коп., з яких: 2592 грн. 48 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 2363 грн. 46 коп. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 9952 грн. 88 коп. -пеня, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 745 грн. 44 коп. - штраф (процентна складова). Просить суд стягнути з відповідача вказану суму заборгованості. В заяві на ім`я суду представник АТ КБ "ПриватБанк" Кіріченко Р.А. позовні вимоги підтримує у повному об`ємі, просить розглянути справу за його відсутності і задовольнити позов. Відповідач [PERSON] на неодноразові виклики в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення та оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. 15 липня 2010 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (яке змінило свою назву на Акціонерне товариство КБ "ПриватБанк") та [PERSON] уклали кредитний договір, оформлений анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідно до якого відповідач отримав кошти в сумі 3000 (Три тисячі) гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач надав свою згоду, що підписана ним 15.07.2010р. заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. У п.1.1.7.11 Умов та Правил надання банківських послуг зазначено, що договір діє протягом 12 (Дванадцяти) місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Пунктом 1.1.7.43 Умов та Правил надання банківських послуг визначено, що дія договору припиняється у момент закриття останнього рахунку/вкладу клієнта, відкритого у рамках договору або договору, що підпадає під дію, а також при закінченні використання послуг банку, передбачених договором. За наявності у клієнта до моменту закриття останнього рахунку клієнта непогашеної заборгованості перед банком за договором, у тому числі заборгованості за овердрафтом, а також заборгованості з оплати комісій банку, дія договору припиняється після повного погашення такої заборгованості. Згідно положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг [PERSON] зобов`язався погашати заборгованість по кредиту, відсотків за його використання, на перевитрати платіжного ліміту, а також комісій. Як вбачається з п.2.1.1.12.2 Умов та Правил надання банківських послуг, у разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в тарифах, що діють на дату нарахування. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом, клієнт сплачує банку відсотки в подвійному розмірі від зазначених в тарифах, що діють на дату нарахування (п.2.1.1.12.2.1 Умов та Правил надання банківських послуг). У відповідності до ст.ст.526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В обґрунтування позовних вимог позивачем надано суду розрахунок заборгованості, з якого вбачається, що внаслідок неналежного виконання [PERSON] умов договору про надання банківських послуг від 15.07.2010р., станом на 11 липня 2018 року утворилась заборгованість у розмірі 16154 (Шістнадцять тисяч сто п`ятдесят чотири) грн. 26 коп., з яких: 2592 грн. 48 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 2363 грн. 46 коп. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 9952 грн. 88 коп. - пеня, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 745 грн. 44 коп. - штраф (процентна складова). Однак, як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом, на підставі якого банк звернувся до суду, останній платіж за кредитом [PERSON] здійснив 27 грудня 2016 року, тобто станом на лютий 2016 року банку достовірно було відомо про невиконання позичальником умов кредитного договору, однак до суду банк звернувся лише 05 вересня 2018 року, що сприяло збільшенню заборгованості клієнта перед банком. Розмір нарахованої пені значно перевищує розмір збитків. Відповідно до ч.3 ст.549, ч.3 ст.551 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.616 ЦК України суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов`язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення. Оскільки банк своїми діями сприяв збільшенню пені, то суд вважає, що її слід зменшити до рівня заборгованості за тілом кредиту. Щодо позовних вимог про стягнення штрафів (фіксованої частини та процентної складової), то в їх задоволенні необхідно відмовити, оскільки, покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності, зокрема у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу), які згідно ст.549 ЦК України є одним видом цивільно-правової відповідальності, суперечить ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. За таких обставин, відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за штрафами в сумі 500 грн. та 745 грн. 44 коп. Тому позов підлягає до часткового задоволення. На підставі ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені судові витрати по справі.

Outcome: partial