Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

У липні 2013 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Запорізької обласної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначало, що 21.02.2007 року між Акціонерним поштово - пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", в особі Запорізької обласної дирекції та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/17-39/1357-34, про надання кредит у сумі 28 280,00 доларів США, що еквівалентно 163 992,89 грн. під 13,25 % річних, строком по 21.02.2013 року для використання на споживчі цілі. Посилаючись на те, що позичальником порушено умови кредитного договору щодо сплата кредиту щомісячно згідно графіку погашення кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 1 510 239 грн. 22 коп., з яких 12 875 доларів США (102 914 грн. 91 коп.) - заборгованість за кредитом; 17 499,79 доларів США (139875 грн. 82 коп.) - заборгованість по сплаті процентів; 158 569,81 доларів США (1 267 448 грн. 81 коп.) - пеня за прострочення кредиту, позивач просив суд стягнути вищевказану суму з відповідача на їх користь, а також стягнути судові витрати. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача заперечив проти позовних вимог, посилаючись на те, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості. Крім того, Банком було списано заборгованість [PERSON] за рахунок резерву, у зв'язку з чим позивач не має право нараховувати проценти за користування кредитом та пеню. До того ж посилався на те, що розмір пені є необґрунтовано великий у порівнянні із сумою заборгованістю за самим кредитом. Дослідивши матеріали справи, заслухавши осіб, які приймали участь у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21.02.2007 року між Акціонерним поштово - пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", в особі Запорізької обласної дирекції та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/17-39/1357-34, про надання кредитних коштів у сумі 28 280,00 доларів США. Кредит надано зі строком повернення до 21.02.2013 року. Плата за користування кредитними коштами становить 13,25 % річних. Відповідно до п. 5.1. кредитного договору позичальник зобов'язаний щомісячно, до 15 числа кожного місяця, здійснювати часткове погашення кредиту та відсотків за фактичне використання кредитних коштів. Пунктом п. 6.5. кредитного договору передбачено, що кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у випадках невиконання Позичальником умов кредитного договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. Відповідно до п. 10.1. кредитного договору, за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом, передбачених положенням Кредитного договору, Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу, за кожний день прострочення. За змістом ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтями 1048, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів від суми позики згідно з умовами договору. Відповідно до пункту 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 вказаного Кодексу встановлено, що, відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Внаслідок неналежного виконання боржником [PERSON] зобов'язань за кредитним договором № 014/17-39/1357-34 від 21.02.2007 року в неї виникла заборгованість по сплаті кредиту, процентів за користування кредитними коштами та пені. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 10.12.2009 року, яке набрало законної сили, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 283 179 грн. 59 коп., звернуто стягнення на предмет договору іпотеки - квартиру [ADDRESS]. Постановою головного державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ від 24.12.2012 року було повернуто виконавчий документ стягувачеві у зв'язку з реалізацією квартири [ADDRESS] з прилюдних торгів. Виручені від продажу грошові кошти, за вирахуванням винагороди торгуючої організації та інших витрат, в сумі 109 170 грн. 02 коп. були перераховані на розрахунковий рахунок ПАТ "Райффайзен Банк Аваль". Як вбачається з розрахунку заборгованості та виписки з особового рахунку боржника, грошові кошти, отримані від продажу іпотечного майна в розмірі 13 658,20 доларів США надійшли на рахунок Банку 26.11.2012 року, що не заперечувалось представником відповідача. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як роз'яснено в ч. 2 п. 17 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин», наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України. Враховуючи те, що внаслідок продажу іпотечного майна повна сума заборгованості за кредитним договором не була погашена, зобов'язання [PERSON] за укладеним між сторонами справи кредитним договором не припилися. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом, який не спростовано представником відповідача, заборгованість [PERSON] перед ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" становить 1 510 239 грн. 22 коп., з яких 12 875 доларів США (102 914 грн. 91 коп.) - заборгованість за кредитом; 17 499,79 доларів США (139875 грн. 82 коп.) - заборгованість по сплаті процентів; 158 569,81 доларів США (1 267 448 грн. 81 коп.) - пеня за прострочення кредиту. Оскільки [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором виконувала неналежним чином внаслідок чого має непогашену заборгованість, суд вважає позовні вимоги про стягнення заборгованості законними та обґрунтованими. Разом з тим, суд вважає, що заявлені позовні вимоги про стягнення пені підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 549 ЦК України, штраф, пеня - це є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, тобто ця сума є неустойкою. Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При цьому закон дозволяє сторонами домовитись про зміну розміру неустойки у бік її зменшення або збільшення, крім випадків, передбачених законом. Частина 3 цієї ж статті надає суду право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через не співмірність з розміром основного зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи сума основного боргу по кредитному договору становить: 102 914 грн. 91 коп. - заборгованість за кредитом та 139 875 грн. 82 коп. - заборгованість по сплаті процентів, а всього 242 790 грн. 73 коп. Проте, сума штрафних санкцій заявлена позивачем в розмірі 1 267 448 грн. 81 коп., що не співмірно із сумою боргу та значно перевищує розмір збитків. З огляду на наведене, з урахуванням обставин справи, що мають істотне значення, суд вважає за можливе застосувавши ст. ст. 549, ч. 3 551 ЦК України зменшити розмір штрафних санкцій до розміру боргу з нарахованими процентами за користування кредитом по кожному договору. З урахуванням викладеного суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» суму заборгованості за кредитним договором в сумі 485 581 грн. 46 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 102 914 грн. 91 коп.; заборгованість по відсоткам - 139 875 грн. 82 коп.; пеня - 242 790 грн. 73 коп. Доводи представника відповідача щодо порушення позивачем строків позовної давності, у зв'язку з чим він просив відмовити у задоволенні позову, суд вважає безпідставними виходячи з наступного. Відповідно до ст. ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно зі ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. З матеріалів справи вбачається, що останні платежі на виконання умов кредитного договору були сплачені відповідачем у вересні 2008 року. В межах строків позовної давності ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» зверталося до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки фактично було виконано у листопаді 2012 року, про що свідчить зарахування 26.11.2012 року на рахунок позивача грошових коштів, отриманих від продажу іпотечної квартири. І саме з цього часу, на думку суду, почався новий відлік строку позовної давності для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, який вважається таким, що не припинився внаслідок виконання попереднього рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому звернення Банку до суду з позовом у липні 2013 року свідчить, що позивачем не пропущено строк позовної давності до вимог про стягнення заборгованості, обрахованої за вирахуванням вже отриманої від продажу іпотечної квартири суми грошових коштів. Доводи представника відповідача, що у зв'язку з тим, що Банком було списано заборгованість [PERSON] за рахунок резерву, у зв'язку з чим позивач не мав право нараховувати проценти за користування кредитом та пеню суд вважає необґрунтованими, оскільки, вказані обставини не припиняють договірні зобов'язання сторін, а тому дії позивача щодо нарахування плати за користування кредитними коштами та пені є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства та умовам кредитного договору. Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду з позовом у вигляді сплаченого судового збору.

Outcome: partial