Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] коштів на утримання їх неповнолітньої дитини , а саме доньки [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги які представник позивача в подальшому підтримав письмовою заявою, мотивує тим, що 25.11.1995 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який на підставі рішення Жовківського районного суду Львівської області від 21.09.2011 року розірвано. Від цього шлюбу у них народилась одна дитина донька [PERSON], [INFO]. Дитина проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні. Окрім того, дитина має незадовільний стан здоров»я , часто хворіє, витрати на лікування також є значними а позиває немає змоги їх самостійно оплачувати . Відповідно до рекомендацій лікарів, існує постійна потреба в санаторно-курортному лікуванні для дитини, відвідуванні спортивних секцій для покращення загального стану здоров»я дитини. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не дає, також офіційно ніде не працює, проте має неофіційні регулярні заробітки та має і можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина . Тому позивач просить стягувати аліменти на її користь в розмірі ? від доходу відповідача, на дитину щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття з моменту пред»явлення позову до суду. Позивач в судове засідання не прибула, однак на адресу суду представник позивача подав письмову заяву, якою просив суд позовні вимоги задоволити та дану справу розглядати за відсутності позивача та представника позивача. Щодо винесення заочного рішення по справі не заперечив. В судове засідання відповідач жодного разу не прибув, хоч про дату, час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки не повідомила і від нього не надійшло клопотання про розгляд справи у її відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому, суд постановив провести по справі заочний розгляд та постановити заочне рішення. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Вимогами статей 60, 59 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на підставі рішення Жовківського районного суду Львівської області від 21.09.2011 року розірвано, що підтверджується копією рішення Жовківського районного суду Львівської області по справі №2-1386/11, яке набрало законної сили 03.10.2011 року. З копії свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] вбачається, що [INFO] народилася [PERSON], і її батьками є [PERSON] - батько та [PERSON] - мати. Як вбачається, із копії довідки Львівської обласної дитячої клінічної лікарні «Охмадит» від 19.09.2014 року , що у дитини [PERSON] [INFO] наявні наступні хвороби : виразкова хвороба дванадцятипалої кишки рецидивуючого перебігу, хронічний панкреатит з зовнішньо секретною недостатністю, вегето-судинна дистонія за змішаним типом, стійкий церебростенічний синдром а також ряд інших захворювань . Відповідно до вимог ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що дитина проживає разом із матір»ю, знаходиться на її утриманні, а відповідач добровільно свого обов'язку по утриманню дитини не виконує , з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів , суд враховує : - стан здоров"я та матеріальне становище дитини, яка хворіє, майна у власності не має , самостійних доходів не отримує; - стан здоров"я та матеріальне становище матері - позивача по справі, яка не хворіє, не працює ; - стан здоров"я та матеріальне становище батька - відповідача по справі і платника аліментів, який не хворіє, інвалідності не має, не працює, однак є працездатним та може надавати кошти на утримання неповнолітньої доньки . При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. №146 "Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб". Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. Так, позивач просить стягувати з відповідача в її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі ? від доходу відповідача, на дитину щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття з моменту пред»явлення позову до суду . Проте у позовній заяві позивачка зазначає, що відповідач не працює офіційно проте має регулярний місячний заробіток, тобто має нерегулярний мінливий дохід, а тому вважає, що він може сплачувати аліменти у зазначеній нею сумі, однак доказів про будь-які доходи відповідача суду не надано. Суд вважає, що стягнення з останнього аліментів в розмірі ? від доходу відповідача, на дитину щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття з моменту пред»явлення позову до суду . Так, позивач просить постановити рішення про стягнення аліментів з відповідача у визначеній твердій грошовій сумі, однак не доводить наявність отримання відповідачем мінливих доходів, або одержання їх в натурі в розмірах достатніх для щомісячної сплати ним аліментів в певній визначеній ним суми. Позивач не надав суду доказів щодо можливості відповідача надавати утримання неповнолітньому сину у визначеному нею розмірі. Якщо батько, мати працюють, розмір аліментів визначається в частці від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст.ст.182,183 СК України). Якщо ж платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі (ст.184 СК України), суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи обов"язок батьків утримувати своїх неповнолітній дітей, а також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України та ч. 3 ст. 70 Закону України "Про виконавче провадження" і роз"яснення, що містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків його заробітної плати /доходів/, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 26.08.2015 року і до досягнення ними повноліття. А також, з врахуванням того , що на час винесення рішення по справі розміру мінімальної заробітної плати /1 218 грн. 00 коп./, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. А відтак, суд приходить до висновку, що розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей, повинен бути визначений в твердій грошовій сумі в розмірі 609,00 грн. щомісячно але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частки вимог. Тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved