Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

26.10.2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просила звільнити відповідача від сплати аліментів на її користь на утримання [PERSON], [INFO], стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини : сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 доходу (заробітку) щомісячно до повноліття дитини. В обгрунтування позову зазначає, що на неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], відповідач за рішенням суду сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини доходу. Крім цього, з відповідача проводяться стягнення на сина від першого шлюбу, [PERSON], [INFO]. Вказує, що виховує та утримує дітей сама, матеріальне становище має незадовільне, а також, відповідач не є біологічним батьком неповнолітньої [PERSON], тому є доцільним звільнити відповідача від сплати аліментів на утримання [PERSON], та стягувати з нього на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини доходу. Відповідач є військовим пенсіонером, а тому взмозі сплачувати аліменти саме в такому розмірі. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, які просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, подав письмову заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, зазначив, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 доходу (заробітку) за умови, що не буде сплачувати аліменти на дитину [PERSON]. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що\~ відповідно до рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області по справі № 285/2463/16 -ц від 21.11.2016 року, стягнено з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], на користь [PERSON], [INFO],\~ аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO],\~ в розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 05 вересня 2016 року до повноліття дочки [PERSON] 22 січня 2024 року,\~ та до повноліття сина, [PERSON] - 11 жовтня 2032 року /а.с.12/. Згідно копії рішення суду від 15.11.2017 року по справі № 285/3824/17 виключено з актового запису про народження [PERSON], 22.01.2006 року, відомості про [PERSON], як про батька цієї дитини. Обов"язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов"язків (ч. 2\~ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов"язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення міститься і в українському законодавстві. Батьки зобов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Способи виконання обов"язку утримувати дитину визначені\~статтею 181 СК України, за змістом ч. 3 якої, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1\~ст. 192 СК України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них. \~Згідно з п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може\~змінити\~за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. \~Згідно ч.1ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів у тому числі на придбання нерухомого та рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінумуму для дитини відповідного віку. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є військовим пенсіонером, отримує регулярно пенсію за вислугу років, має на утриманні неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. А тому, враховуючи визначений\~Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік»\~розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, та те, що\~ відповідач позов визнав, суд приходить до висновку, що відповідач взмозі сплачувати змінений розмір аліментів. зокрема сплачувати утримання на сина [PERSON] в розмірі 1/4 частині його доходів ( заробітку) щомісячно. Згідно ч.1\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин, матеріальний стан відповідача, навіть з відрахуванням аліментів, є задовільним та стабільним, що в свою чергу не тільки не звільняє від обов"язку утримувати свою неповнолітню дитину, а навіть дозволяє відповідачу виконувати свої зобов"язання щодо оплати аліментів на його утримання, оскільки стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності та гармонійного розвитку. Разом з тим, позов в частині звільнення відповідача від сплати аліментів на дитину [PERSON], не грунтується на вимогах чинного законодавства, а тому слід відмовити в цій частині. Таким чином, суд задовольняє позов частково, оскільки позивачем надано достатні, належні і допустимі докази, на підтвердження того, що відповідач спроможний сплачувати аліменти саме в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) на дитину, проти чого відповідач не заперечив. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили /п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"/. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів підлягає до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Крім цього, відповідно до вимог\~ст.88 ЦПК України з відповідача суд стягує судові витрати в розмірі 640 грн. в дохід держави. \~

Outcome: partial