Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з відповідача на користь позивача боргу у розмірі 60000 грн. шляхом передачі майна в погашення боргу, а саме бойлерної літ. "А", яка розташована за адресою: вул. Сонячна, 7 г, в м. Білгород-Дністровському, Одеської області; визнати за позивачем право власності на бойлерну літ. "А", яка розташована за адресою: вул. Сонячна, 7 г, в м. Білгород-Дністровському, Одеської області. Адвокат позивача надав до суду заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач надав до суду письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнає, заперечень не має. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 01.04.2014 року [PERSON] дав у борг [PERSON] грошові кошти в розмірі 60000, 00 грн., останній в свою чергу зобовязався їх повернути до 17.09.2017 року, на підтвердження чого відповідачем була складена розписка, тобто між сторонами був укладений договір позики. Вказаний договір позики відповідає ст. 1047 ЦК України. Згідно умов вказаного договору відовідач зобов'язався передати позивачу бойлерноу літ. "А", яка розташована за адресою: вул. Сонячна, 7 г, в м. Білгород-Дністровському, Одеської області у якості відступного за умови порушення зобов'язання. Бойлерна належить відповідачу на праві особистої приватної власності на підставі рішення суду від 28.01.2010 року справа №2-2232/10, право власності зареєстроване 22.04.2010 року КП "Білгород-Дністровське БТІ". У встановлений у розписці строк відповідач грошей позивачу не повернув. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 526 Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст. 600 ЦК України, зобов'язання припиняється за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майна тощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами. В даному випадку, сторони дійшли згоди щодо того, що замість виконання зобовязання, тобто повернення суми грошей, переданих позивачем відповідачу, боржник виконає зобовязання в іншій формі, шляхом передання відступного, а саме в рахунок боргу передасть кредиторові належне йому на праві власності нерухоме майно. Відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Враховуючи вищевикладене, беручи до увагу визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог [PERSON] та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved