Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

04 серпня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до Кам"янського районного суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 23 грудня 2002 року сторонами був укладений шлюб, реєстрація якого була виконана Красносільською сільською радою Олександрівського району Кіровоградської області, актовий запис № 9. Від шлюбу, як зазначила у своєму позові мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO].Діти проживають з відповідачем та знаходяться на його утриманні. Причиною пред'явлення позивачем вимоги про розірвання шлюбу, слугували суперечки та сварки, із-за різних характерів та поглядів на сімейне життя. Шлюбні відносини не підтримують з 2008 року, проживають окремо один від одного. Майнового спору не має. Просить відновити дошлюбне прізвище. На примирення не згодна. Окремо зазначила, що відповідач проживає на тимчасово окупованій території АР Крим з іншою дружиною, що при таких взаємовідносинах, які склалися між ними, поновлення шлюбних відносин неможливе. Просить шлюб з відповідачкою розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилась, попередньо подала до суду заяву, в якій просила провести розгляд справи без її участі , свої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений про дату, місце та час розгляду справи шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Кам"янського районного суду Черкаської області.Про причину неявки суд не повідомив.Виходячи з обставин справи , суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи , що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Враховуючи вимоги ст. ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно ч.2 ст.110 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них. Відповідач проживає на тимчасово окупованій території України, а позивач проживає та зареєстрована на території Кам"янського району Черкаської області, а тому дана справа підсудна Кам"янському районному суду Черкаської області. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Проте, судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Частиною 2 статті 3 СК України встановлено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України, п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Нормами ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, передбачено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Копією свідоцтва про одруження від 23 грудня 2002 року підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] одружилися, шлюб зареєстровано Красносільською сільською радою Олександрівського району Кіровоградської області, актовий запис № 9. Прізвище дружини після одруження - [PERSON]. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.60 ЦПК доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін та інших осіб , які беруть участь у справі, виникає спір.Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Оскільки спору, щодо місця проживання та утримання дітей у сторін не має, а тому суд вважає, що дані обставини не мають значення для ухвалення рішення у справі про розірвання шлюбу та не підлягають доказуванню при розгляді даної справи. Враховуючи особливий характер сімейних відносин а також те, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Детально вивчивши й оцінивши мотиви розлучення, повно і всебічно з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, приймаючи до уваги те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд вважає, що конфлікт між сторонами носить стійкий характер, їх шлюб розпався, причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Майнового спору, як зазначила позивач у сторін не має. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак, враховуючи, що позивач в позовній заяві не просить покласти судові витрати на відповідача, то суд, за таких обставин, вважає за можливе не стягувати понесені позивачем судові витрати з відповідача по справі.

Outcome: approved