Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

[PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів посилаючись на те, що 13 листопада 1999 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований відділенням РЦА №2 в м.Кутаїсі, актовий запис № 437. Від перебування в шлюбі в сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . Протягом тривалого часу, понад два роки сімейне життя погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, ведення спільного господарства та сумісне проживання остаточно припинено. Вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, втрачено почуття любові та поваги. Ніяким чином відповідач турботу про сім"ю не виявляє, життям сім"ї не цікавиться. Оскільки відповідач в добровільному порядку не допомагає у вихованні та утриманні дитини, проте є здоровим та працездатним, немає інших утриманців та систематично працює на сезонних роботах просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. В зв"язку з вищевикладеним просить шлюб, укладений між нею та відповідачем, який зареєстрований 13 листопада 1999 року між нею та відповідачем, який зареєстрований відділенням РЦА №2 в м.Кутаїсі, запис № 437 розірвати, та стягнути аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 2500,00 гривень щомісячно до досягнення повноліття. Представник позивача та позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити. Позивач просить після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище [PERSON] . Відповідач в судовому засіданні позовну вимогу щодо розірвання шлюбу визнає, вимогу щодо стягнення аліментів залишає на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Між сторонами існують правовідносини, які повинні регулюватися главою 11 СК України, які випливають із аліментних зобов"язань батьків щодо утримання дітей і врегульовані нормами глави 15 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 80 ЦПК України, передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно свідоцтва про народження від 24 серпня 1971 року серії [NUMBER] виданого завідуючим Бюро записів актів цивільного стану та зареєстрованого в Кутаїському бюро ЗАГС позивач [PERSON] народилася [INFO] (а.с. 29). Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 13 листопада 1999 року, який зареєстрований у відділенні РЦА №2 Кутаїсі, запис № 437, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 13 листопада 1999 року. Після одруження позивач змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 10). Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов"язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Статтею 112 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи те, що сім"я розпалась і поновити її не має можливості, суд приходить до висновку, що шлюб укладений між сторонами необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити шлюбне прізвище " [PERSON] ". Згідно свідоцтва про народження № [NUMBER] від 08 вересня 2014 року , яке видане АРДС Кутаїська служба цивільного реєстру [PERSON] народилася [INFO] , матір"ю зазначена [PERSON] , батьком є [PERSON] . Реєстрація народження проведена 02 березня 2012 року, номер запису акта 68201211023 (а.с. 6). Статтями 8, 11 ЗУ "Про охорону дитинства" визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частинами 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року передбачено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною другою статті 181 СК Україниза домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні у грошовій і (або) натуральній формі. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено можливість стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів). Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" визначено, що у 2019 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Частиною 2 ст. 182 СК України стверджується, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.1 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову( ст. 191 СК України). Враховуючи те, що відповідач проживає окремо, не допомагає матеріально утримувати дитину, при цьому домовленість між позивачем та відповідачем про сплату аліментів на утримання дитини відсутня, суд приходить до висновку, що необхідно задоволити суму, яка передбачена законодавством, а саме стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 2000,00 гривень до досягнення нею повноліття. В решті необхідно відмовити. Суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць (ст.430 ч.1 ЦПК України). За правилами статті 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір.

Outcome: partial