Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення 73 785,24 грн. витрат на ремонт та реконструкцію квартири, мотивуючи позов тим, що за усною домовленістю з відповідачкою витратив власні кошти на ремонт та реконструкцію квартири [ADDRESS], а саме: за ремонт та реконструкцію квартири оплатив гр. [PERSON] - 11 300 грн.; за придбання вікон, які [PERSON] придбала у ПП [PERSON], згідно Договору купівлі-продажу вікон №139 від 16.09.2011 року заплатив - 23 740 грн.; згідно рахунку-фактури №387 від 10.02.2012 року купив у ПП [PERSON] комплект дверей, які встановлені в квартирі [ADDRESS] на загальну суму - 13 923,24 грн.; за дошку хвойної породи, яка використана на встановлення підлоги площею 64 кв.м. (встановлював підлогу гр. [PERSON], який за роботу отримав плату в розмірі 5 200 грн.) оплатив - 7 000 грн.; у магазині Епіцентр купив душову кабіну розміром 80х80 з радіо і вентилятором вартістю 4 000 грн., яку в квартирі [ADDRESS] встановлював гр. [PERSON] та отримав за роботу 250 грн.; на придбання пластикових труб витратив - 300 грн., (які встановлені у ванній кімнаті та кухні гр. [PERSON], який отримав плату за роботу в розмірі 300 грн.); крім того ним було придбано 5 мішків шпаклівки гіпсової, 3 великих відра рідкої шпаклівки акрилової, 3 каністри по 10 л. грунтовки, 2 відра по 15 л. фарби "Снєжка", 3 листа гіпсокартону, 10 м.кв. мінеральної вати і багети, на загальну суму 5 000 грн.; заплатив підприємцю [PERSON] 2 772 грн. за роботи згідно акта виконаних робіт №26 від 30.03.2011 року. Згідно домовленості витрачені ним кошти на ремонт квартири відповідачка зобов"язалась повернути зразу після його звернення до неї про повернення коштів. 11.04.2014 року [PERSON] звернувся з вимогою до [PERSON] про повернення коштів в розмірі 73 785,24 грн. Вказану вимогу відповідачка отримала 14.05.2014 року, проте, жодних дій на виконання її не вчинила, у зв"язку з чим, просив суд позов задоволити, стягнути з [PERSON] 73 785,24 грн. витрат на ремонт та реконструкцію квартири проведені ним у травні-червні 2012 року та 737,86 грн. судового збору. В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали, просили позов задоволити в повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, суду повідомила, що позовні вимоги є безпідставними та необгрунтованими, не підтверджені належними та допустимими письмовими доказами. Зазначила, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 09.12.1999 року квартира [ADDRESS] належала [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Згідно договору дарування від 17.03.2000 року [PERSON] свою частку подарував [PERSON], отже, домовласником зазначеної квартири є її син [PERSON]. В період з 25.09.2010 року по 05.11.2013 року вона з позивачем перебувала в шлюбі. Під час шлюбу за спільні кошти вони з позивачем побудували та ввели в експлуатацію дерев"яний будинок у с.Спас Рожнятівського району Івано-Франківської області. Тому, ними з позивачем для потреб будівництва закуплялись не тільки дошки хвойної породи й інші будівельні матеріали, однак, у значно більшій кількості. В магазині Епіцентр нею була придбана душова кабіна та значна кількість пластикових труб, які були встановлені у вище згаданому будинку. Відповідно до Договору №139 купівлі-продажу відповідачкою дійсно були придбані металопластикові вікна на суму 23 740 грн., проте, встановлені по [ADDRESS] де проживає позивач. Крім цього, в одній із кімнат вказаної квартири була встановлена підлога із дошки хвойної породи. Згідно угоди №1168 на надання послуг доступу до мережі інтернет від 20.04.2006 року укладеної між [PERSON] та Провайдером, останнім здійснювався монтаж мережі та до сьогодні проводиться обслуговування в т.ч. й кабельного телебачення. Що стосується комплекту дверей придбаного у ПП [PERSON] згідно рахунку-фактури №387 від 10.02.2012 року, які нібито встановлені на квартирі [ADDRESS], то в період часу з січня 2012 року до березня 2012 року внаслідок конфлікту між подружжями, вони не спілкувались, разом не проживали, а тому вказані двері не могли бути встановлені в квартирі по [ADDRESS]. Відповідачка, зазначила, що оскільки будинок [ADDRESS] введений в експлуатацію ще в 1996 році, то ремонт у квартирі №12 проводився декілька разів. Проте, твердження позивача про проведення ремонтних робіт в період з кінця травня - початок червня 2012 року в кв. [ADDRESS] заперечує, вважає безпідставним, оскільки, відповідно до звіту про оцінку майна вказана квартира має фізичний знос. А тому, на підставі вищенаведеного, просила в задоволенні позову відмовити. Представники відповідачки в судовому засіданні підтримали пояснення надані своєю довірителькою, просили в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Так, позивач [PERSON] просить стягнути з відповідачки 11 300 грн., які він оплатив за роботу гр. [PERSON] за ремонт та реконструкцію квартири [ADDRESS]. Свідок [PERSON] в судувому засіданні повідомив, що проводив комплексний ремонт в квартирі на Пасічній, займався малярними та сантехнічними роботами та отримав аванс в розмірі 200 доларів США від позивача та 2000-3000 грн. на закупку будівельних матеріалів. В подальшому необхідні матеріали йому привозили. Решту коштів за ремонт отримав пізніше. Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про правовідносини між позивачем та гр. [PERSON], немає також підтвердження отримання коштів останнім від позивача за виконані ним ремонтні роботи в квартирі [ADDRESS]. Позивач стверджує, що він оплатив за вікна 23 740 грн., які [PERSON] придбала у ПП [PERSON] згідно договору купівлі-продажу вікон №139 від 16.09.2014 року. Проте, як вбачається із вище вказаного договору покупцем товару була [PERSON] (а.с.4). В судовому засіданні з пояснень свідка [PERSON] було встановлено, що у першій декаді вересня 2011 року він отримав замовлення від відповідачки на виготовлення вікон, а тому, приймала виконану роботу та здійснювала розрахунок за вікна відповідачка по справі. Демонтажем та монтажем вікон він не займається. Аванс та повний розрахунок отримав на вул. Чорновола у цих же людей. Згідно рахунку-фактури №387 від 10.02.2012 року позивач купив у ПП [PERSON] комплект дверей на загальну суму 13 923,24 грн, які встановлені на квартирі [ADDRESS] (а.с.5, 6). Однак, в судовому засіданні відповідачка суду повідомила, що в період з січня 2012 року по березень 2012 року, внаслідок конфлікту, вони з позивачем не спілкувались та разом не проживали, вона проживала в квартирі [ADDRESS], що зафіксовано в порушеній Івано-Франківським МВ УМВС 07.02.2012 року кримінальній справі №328837 (а.с.35). Крім того, в судовому засіданні не було встановлено, що вказаний комплект дверей був встановлений саме, в квартирі [ADDRESS] та позивачем не вказано хто виконував роботи по демонтажу та монтажу вищезазначених дверей. Позивач стверджує, що він придбав дошку хвойної породи на суму 7 000 грн, яка була встановлена гр. [PERSON] у вигляді підлоги площею 64 кв.м., за що останній отримав кошти в розмірі 5 200 грн. Проте, відповідачка в судовому засіданні повідомила, що вони з позивачем побудували та ввели в експлуатацію дерев"яний будинок у с.Спас Рожнятівського району Івано-Франківської області. Тому, ними з позивачем для потреб будівництва закуплялись не тільки дошки хвойної породи й інші будівельні матеріали. Дані твердження відповідачки підтверджуються поясненнями свідка [PERSON], який за вказівкою позивача багато разів їздив з хлопцями на Чукалівку на новобудову. Крім цього, в матеріалах справи відсутні будь які докази того, що позивач придбав дошку хвойної породи на суму 7 000 грн. та те, що ним оплачено роботу по встановленню вказаної дошки саме в квартирі [ADDRESS]. Свідок [PERSON] викликався в суд для дачі пояснень, проте, в судові засідання не з"явився, про причини неявки суд не повідомив. Позивач зазначає, що у магазині Епіцентр він купив душову кабіну розміром 80х80 з радіо і вентилятором вартістю 4 000 грн., яку гр. [PERSON] за 520 грн. встановив у квартирі відповідачки. Однак, в матеріалах справи знаходиться копія видаткової накладної Ррз/ІV-0115661 від 16.12.2011 року, касовий чек та гарантійний талон на душовий бокс VК09(900*900*2150) сатин ст.графит (6 част) вартістю 2 246,25 грн. Крім того даний факт підтверджується звітом про оцінку майна трьохкімнатної квартири, що знаходиться в [ADDRESS], де зазначено, що у ванній кімнаті встановлено душову кабіну, пральну машину та умивальник. Душова кабіна з великим піддоном (більше 30 см.). Піддон білого кольору, внутрішня частина кабіни чорного кольору. А отже, твердження позивача про те, що він купив душову кабіну розміром 80х80 з радіо і вентилятором вартістю 4 000 грн. нічим не підтверджено, як і те, що ним оплачено роботу по встановленню даної душової кабіни в квартирі [ADDRESS]. Твердження позивача про те, що він оплатив 2 772 грн. ПП [PERSON] за виконані роботи згідно Акта виконаних робіт №56 від 30.03.2011 року в квартирі [ADDRESS], а саме: монтаж телевізійного обладнання - 1 шт. * 680 грн. = 680 грн.; кабель телевізійний - 100 метрів * 3 грн. = 300 грн.; розетка телевізійна - 10 шт. * 32 грн. = 320 грн; кріплення до телевізора - 1 шт.* 440 грн. = 440 грн.; монтаж мережі інтернет - 1 шт.* 500 грн. = 500 грн.; розетка мережева - 10 шт. * 28 грн. = 280 грн.; кабель мережевий - 90 м. * 2,8 грн. = 252 грн.(а.с.3) підтверджує і свідок [PERSON] Який повідомив, що позивач весною 2011 року придбав у них телевізор та за домовленістю з позивачем він займався встановленням та підключенням. Стверджує, що у квартирі на той час ремонту не було, телевізор був дуже старий, кабельного телебачення та інтернету не було. А тому, змушені були від щитка тягнути кабель до квартири та робити розводку у дві кімнати на інтернет та телебачення. Остаточні розрахунки за виконані роботи проводились позивачем. Проте, вищенаведені факти спростовуються копією Договору №05888 надання доступу до послуг мережі кабельного телебачення від 03.02.2004 року, копіями актів №1-1168 від 23.02.2012 року, №2-1168 від 15.06.2012 року здачі-прийому виконаних робіт по монтажу абонентського відгалуження у відповідності до довідки №22 від 03.06.2014 року виданої ТОВ ТРК "Діскавері" (а.с. 110, 111). Крім цього, 20.04.2006 року між [PERSON] та суб"єктом підприємницької діяльності [PERSON] була укладена угода №1168 на надання послуг доступу до мережі Інтернет, відповідно до якої останнім здійснювався монтаж мережі та до сьогодні проводиться обслуговування в т.ч. й кабельного телебачення (а.с.36, 37). Позивач стверджує, що він придбав пластикові труби за 300 грн., які були встановлені у ванній кімнаті та кухні гр. [PERSON] та який отримав плату за виконану роботу в розмірі 300 грн.; крім того ним було придбано 5 мішків шпаклівки гіпсової, 3 великих відра рідкої шпаклівки акрилової, 3 каністри по 10 л. грунтівки, 2 відра по 15 л. фарби "Снєжка", 3 листа гіпсокартону, 10 м.кв. мінеральної вати і багети, на загальну суму 5 000 грн. В судовому засіданні свідок [PERSON] зазначав, що він клав плитку на кухні темнобордового однотонного кольору без візерунків, які вирізав болгаркою у формі цеглин, проте, згідно фото, які містятся у звіті про оцінку майна панель на стіні у кухні покрита плиткою світлого кольору з бежевими розводами (під мрамор). Дослідивши в судовому засіданні наданий для огляду звіт про оцінку майна трьохкімнатної квартири, що знаходиться в [ADDRESS] встановлено, що в кухні (на підлозі плитка зі слідами фізичного зносу: потемніння на стиках, витерті кути); в коридорі на плінтусі пошкоджено покриття (лак витертий), а також нещільно прилягає до стіни. У ванній кімнаті плитка на стінах та підлозі зі слідами фізичного зносу: потемніння на швах, на плитці замітні волосяні тріщини, кілька плиток зі слідами пошкодження. Поміняна труба не покрита фарбою. В кімнатах на стиках багету - фізичний знос (потемніння, розсихання, вивірення клею в результаті не щільне прилягання до стіни та стелі). Підлога зі слідами фізичного зносу: щілини між дошками, нерівності та просідання дощок при ходінні. Отже, з вищенаведеного суд приходить до висновку, що наведені у звіті недоліки свідчать про відсутність ремонту в спірній квартирі у період з травня по червень 2012 року. Відповідно до вимог ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Суд вважає, що пояснення свідка [PERSON] є неналежними, оскільки, жодних фактів що мають значення для розгляду справи по суті він не пам"ятає, а його оцінка відповідачки [PERSON] як особистості не має жодного відношення до наявного між сторонами спору. Щодо пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], то суд при їх оцінці бере до уваги той факт, що вони перебувають в трудових відносинах з позивачем (окрім гр. [PERSON], який на даний час звільнений) є заінтресованими особами та не надали суду жодних пояснень, які б прямо підтверджували обставини викладені позивачем в позовній заяві. Згідно ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Проте, позивачем в порушення вищезазначених норм закону надано суду копії письмових доказів, які не підтверджують факти викладені ним в позовній заяві, а тому є неналежними доказами. Твердження позивача про те, що відповідачка в односторонньому порядку відмовилась від виконання зобов"язання щодо повернення коштів витрачених на ремонт квартири не може бути взяте до уваги судом, оскільки, в матеріалах справи та під час судового розгляду справи позивачем не підтверджено факту виникнення зобов"язань між стороними, що передбачено главою 47 ЦК України. Крім того, позивач в свої позовній заяві посилається на норми цивільного кодексу України, які регулюють правовідносини, що виникають на підставі договору позики, проте, в судових засіданнях було встановлено, що між позивачем та відповідачкою не було укладено договору позики, а тому застосування таких положень закону в даній справі є безпідставним. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги пояснення позивача, відповідачки, іхніх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, наданий для огляду в судовому засіданні звіт про оцінку майна, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними, недоведеними, а тому не підлягають до задоволення. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 509, 525 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed