Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

В жовтні 2016 року ПАТ КБ "ПриватБанк" (надалі також позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі також відповідач), про стягнення заборгованості за кредитним договором № ZRXRFF58970070 від 12.08.2011 року в розмірі 20594,33 грн. та судових витрат. Свої вимоги мотивує тим, що 12.08.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № ZRXRFF58970070, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 5043,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом,на строк 24 місяці з 12.08.2011 року по 11.08.2013 р., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Посилаючись на те, що відповідач умов договору належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 20.09.2016 утворилася заборгованість в сумі 20594,33 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі - 4866,55 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 5,25 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом - 698,69 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором - 13566,97 грн., а також штрафних санкцій: 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 956,87 грн. - штрафу (процентна складова), яку просив суд стягнути з відповідача. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, судові повістки, направлені на його адресу, повернені відділенням поштового звязку з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Відповідно до вимог ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог, вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення частково, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 12.08.2011 року між [PERSON] як позичальника та ПАТ КБ "ПриватБанк" як позикодавця було укладено договір № ZRXRFF58970070 від 12.08.2011 року, відповідно до умов якого, відповідачем було отримано кредит в розмірі 5043,50 грн. зі сплатою відсотків в розмірі 0,01% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевою датою повернення - 11.08.2013 р. Відповідно ст. ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлене договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Як вбачається з наявних матеріалів справи [PERSON] не виконав взяті на себе кредитні зобов'язання й не погашав в повному обсязі кредит та щомісячні проценти за наданим кредитом, внаслідок чого станом на 20.09.2016 утворилась заборгованість за кредитом в сумі - 4866,55 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 5,25 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 698,69 грн., нарахована пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором - 13566,97 грн., а також штрафних санкцій: 500,00 грн. - штрафу (фіксована частина), 956,87 грн. - штрафу (процентна складова). Відповідно до ст. 549 ЦК України вбачається, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Судом встановлено, що позивачем ПАТ КБ "ПриватБанк" застосовано до відповідача два види відповідальності за порушення зобов'язань у вигляді пені у розмірі 13566,97 грн. та штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн., штраф (процентна складова) у розмірі 956,87 грн. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами договору передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Крім того, кредитним договором сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по одному із грошових зобов"язань. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів. Враховуючи викладене, суд вважає обгрунтованими позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за кредитом - 4866,55 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 5,25 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 698,69 грн., штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн., штрафу (процентна складова) у розмірі 956,87 грн., а тому вказані вимоги підлягають до задоволення, а вимога про стягнення пені в сумі 13566,97 грн. не підлягає задоволенню у зв'язку з її безпідставністю. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 470 грн. 21 коп. (1378,00 грн. х 7027,36 грн. / 20594,33 грн.).

Outcome: partial