Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою\~\~до [PERSON], третя особа: [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, посилаючись на те, що 11 вересня 2016 року, о 06 годині 10 хвилин водій [PERSON], керуючи автомобілем ЗАЗ-0307 «Славута», державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], по вулиці Фрунзе, 65, в районі центрального ринку міста Словянська, біля шино-монтажної майстерні, скоїв наїзд на припаркований на узбіччі дороги автомобіль ВАЗ-2107, державний реєстраційний номер [NUMBER], 1996 року випуску, що належить йому, в результаті чого було причинено механічні ушкодження його автомобілю. Тим самим відповідач порушив п. 13.1 ПДР України та скоїв правопорушення, передбачене ст. 124. КУпАП. На місце дорожньо - транспортної пригоди прибув наряд поліції № 0114, який зареєстрував пригоду, відібрав пояснення у учасників ДТП, однак протокол про порушення правил дорожнього руху ними не складався за проханням чиновника дорожньо - транспортної пригоди - відповідачем по справі, оскільки він визнав свою провину та зобовязався відшкодувати матеріальний збиток, виплативши йому 5000,00 грн. протягом 30 днів до 11 жовтня 2016 року, про що зазначив у власноруч написаній ним розписці від 11 вересня 2016 року. Дана подія зафіксована в Журналі єдиного обліку заяв та повідомлень Словянського відділу поліції за №22892 от 11 вересня 2016, що підтверджується письмовими відповідями Словянського відділу поліції ГУНП у Донецькій області. Однак, після закінчення вказаного часу відповідач не відшкодував завданий збиток, відмовляється це робити, тому він змушений звертатися з даним позовом до суду. Постраждалий автомобіль в аваріях раніше не перебував, в результаті дорожньо - транспортної пригоди його автомобілю спричинено ушкодження, внаслідок яких автомобіль непридатний до експлуатації та потребує ремонту, що підтверджено у висновку авто товарознавчого дослідження № 247 від 18 жовтня 2016 року експерта - товарознавця [PERSON]. Згідно дослідження матеріальний збиток, завданий належному йому автомобілю ВАЗ 2107, державний реєстраційний номер [NUMBER], складає 6374,90 грн. За послуги по проведенню автотоварознавчої експертизи ним було сплачено експерту спеціалісту 450,00 грн., що підтверджено квитанцією №96 від 18 жовтня 2016 року. Крім матеріальної шкоди, протиправними діями відповідача йому спричинено й моральну шкоду, яка виразилася у тому, що разом з погіршенням відносин з оточуючими його близькими людьми, його позбавлено можливості використовувати автомобіль за призначенням у власних потребах та інтересах, а також інтересах своєї сімї, вести правильний для себе образ життя, оскільки йому довелося прикладати додаткові зусилля для організації звичного життя. Дорожньо - транспортна пригода, яка сталася, негативно позначилося на стані його фізичного та психологічного здоровя. Неправомірними діями відповідача, йому було спричинено моральну шкоду, яка позначилася у його моральних стражданнях та переживаннях з-за пошкодження свого автомобіля. Все це призвело до втрати ним на тривалий час душевного спокою та рівноваги, які продовжуються до теперішнього часу. Страждання, завдані внаслідок дорожньо транспортної пригоди, погіршення та позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок та бажань, погіршили відносини у родині, що привело їх до негативних наслідків морального характеру. Визначаючи розмір маральної шкоди, він виходив з причинених йому негативних наслідків: а саме: погіршення стану фізичного здоровя; погіршення морального та психологічного стану здоровя та повязаних з ним запаморочень, головного болю, депресії, дратівливості, відчуття тривоги, занепокоєння, позбавлення сну та спокою, переживання з-за пошкодження його майна; тривалості його моральних страждань та переживань; реалізація його усталених звичок та життєвих планів , тобто привичного для нього образу життя. Крім того він змушений був витрачати свій час та гроші на неодноразові відвідування експерта, юридичної консультації, Словянського відділу поліції та Управління патрульної поліції в м. Краматорську Донецької області. Таким чином, завдану йому відповідачем моральну шкоду він оцінює у 10000,00 грн. Просить суд стягнути з\~\~[PERSON] на його користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його автомобілю ВАЗ-2107, державний реєстраційний номер [NUMBER] , у розмірі 6374 грн. 90 коп., моральну шкоду у сумі 10000 грн.00 коп., витрати на проведення авто товарознавчого дослідження у сумі 450 грн. 00 коп., витрати по сплаті судового збору у сумі 1929 грн. 20 коп., витрати по сплаті правової допомоги у розмірі 500 грн.00 коп. Позивач [PERSON] до судового засідання не зявився, про місце, дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. 21 грудня 2016 року надав до суду Заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.59). Представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON], який діє на підставі Договору доручення про надання правової допомоги від 02 грудня 2016 року ( а.с. 40), до судового засідання не зявився, про місце, дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. 21 грудня 2016 року надав до суду Заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.60). Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про місце, дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином (а.с.35,47). Як вбачається з матеріалів справи кореспонденція, яка направляється на адресу відповідача ним не отримується (а.с.48). У відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України « У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: - юридичним особам та фізичним особам - підприємцям за адресою місцезнаходження ( місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб- підприємців; - фізичним особам, які не мають статусу підприємців за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином». Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов»язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач повідомлений у встановленому порядку ( належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача ( представника позивача), вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Третя особа: [PERSON]\~\~\~у судове засідання не зявився, про місце, дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином. Про причини своєї неявки в суд не повідомив. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що\~\~позовні вимоги\~\~\~\~[PERSON] до [PERSON], за участю третьої особи: [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою підлягають задоволенню повністю, а позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди\~\~підлягають задоволенню частково з наступних підстав. На підставі\~ст. 1188 Цивільного кодексу України\~«Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 2) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою…». У відповідності до ч.1\~ст. 1166 ЦК України\~«Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала». Згідно п.2\~\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року\~\~«Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» «Шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини». У відповідності зі ст. 1187\~ч.2 ГК України\~\~«Шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, що на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, збереження або зміст якого створює підвищену небезпеку.» Як вбачається з вимог\~ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку». В судовому засіданні встановлено, що 11 вересня 2016 року, о 06 годині 10 хвилин водій [PERSON], керуючи автомобілем ЗАЗ-0307 «Славута», державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], по вулиці Фрунзе, 65, в районі центрального ринку міста Словянська, біля шино-монтажної майстерні, скоїв наїзд на припаркований на узбіччі дороги автомобіль ВАЗ-2107, державний реєстраційний номер [NUMBER], 1996 року випуску, що належить йому, в результаті чого було причинено механічні ушкодження його автомобілю, що підтверджується листом Словянського відділу поліції ГУНП в Донецькій області, де зазначено, що 11 вересня 2016 року, о 06 годині 10 хвилин по вул. Фрунзе м. Словянська автомобіль ЗАЗ-0307 «Славута», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] здійснив наїзд на автомобіль ВАЗ - ВАЗ-2107, державний реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] До міста пригоди було направлено наряд патрульної поліції, зафіксовано факт ДТП, але протокол про скоєння ДТП складено не було у звязку з прийнятим обоюдним рішенням, [PERSON] та [PERSON], про складання Європротоколу, допомога поліції не потрібна (а.с. 20). З пояснень [PERSON], наданих патрульному поліцейському [PERSON], вбачається, що 11 вересня 2016 року, о 06 годині 10 хвилин по вул. Фрунзе м. Словянська він припаркував свій автомобіль ВАЗ - ВАЗ-2107, державний реєстраційний номер [NUMBER] та пішов на ринок. Через деякий час почув звук сигналізації, підійшов до свого автомобіля та побачив на ньому ушкодження, які було завдано внаслідок зіткнення з автомобілем ЗАЗ-0307 «Славута», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Внаслідок зіткнення обидва автомобіля отримали механічні ушкодження. Про дорожньо транспортну пригоду повідомлено співробітників поліції, але до їх приїзду вони з іншим учасником ДТП самостійно визначилися з винним у ДТП, прийняли рішення про складання Європротоколу. Своєї вини у скоєному ДТП не вбачає. (а.с. 54). З пояснень [PERSON], наданих патрульному поліцейському [PERSON], вбачається, що 11 вересня 2016 року, о 06 годині 10 хвилин по вул. Фрунзе м. Словянська зі сторони вул. Короленка він керував автомобілем ЗАЗ-0307 «Славута», державний реєстраційний номер [NUMBER] та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ - ВАЗ-2107, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Внаслідок зіткнення обидва автомобіля отримали механічні ушкодження. Про дорожньо транспортну пригоду повідомлено співробітників поліції, але до їх приїзду вони з іншим учасником ДТП самостійно визначилися з винним у ДТП, прийняли рішення про складання Європротоколу. Визнає, що він винний у скоєній дорожньо транспортної пригоди (а.с. 55). В результаті дорожньо - транспортної пригоди належний\~\~позивачу автомобіль ВАЗ - ВАЗ-2107, державний реєстраційний номер [NUMBER] отримав\~\~механічні пошкодження. З наданої [PERSON] [PERSON] розписки вбачається, що [PERSON] визнає себе винним у скоєнні дорожньо - транспортної пригоди, яка сталася 11 вересня 2016 року, в наслідок чого зобовязався виплатити [PERSON] пять тисяч гривень протягом 30 днів до 11 жовтня 2016 року (а.с. 11). Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що винним в даній дорожно-транспортній пригоді, що мала місце\~\~11 вересня 2016 року є\~\~[PERSON] Яких-небудь доказів, що спростовують ці обставини і підтверджують провину\~\~позивача\~\~[PERSON] в скоєні ДТП,\~\~[PERSON] \~в судове засідання не надав. У судовому засіданні встановлено, що\~\~у відношенні\~\~[PERSON] Протокол про адміністративне порушення за порушення\~Правил Дорожнього Руху\~України\~\~11 вересня 2016 року ніколи не складався, він до відповідальності не притягувався.\~\~[PERSON] ніколи не був визнаний винним, у передбаченому законом порядку, у скоєні ДТП, що мала місце 11 вересня 2016 року. Таким чином, в судовому засіданні встановлено і не спростовується матеріалами справи, або будь-якими іншими доказами, що дійсно відповідач [PERSON]\~\~винний \~у скоєнні дорожньо транспортної пригоди, яка сталася \~11 вересня 2016 року,\~який керував автомобілем ЗАЗ-0307 «Славута», державний реєстраційний номер [NUMBER], на період скоєння ДТП, власником якого є [PERSON], оскільки саме [PERSON] керував\~джерелом підвищеної небезпеки, автомобілем ЗАЗ-0307 «Славута», державний реєстраційний номер [NUMBER]. У відповідності до ч.2\~ст.1192 ЦК України\~« Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі». З\~\~Висновку №\~\~247 експертного автотоварознавчого дослідження від\~\~18 жовтня 2016 року\~\~вбачається, що «Вартість матеріальної шкоди, причиненої власнику\~\~автомобіля\~\~ВАЗ - ВАЗ-2107, державний реєстраційний номер [NUMBER], на момент проведення\~\~дослідження\~\~складає 6374,90 грн. ( а.с. 12-13). Вказаний Висновок\~\~експертного автотоварознавчого дослідження не викликає сумнівів у суду, оскільки наявність механічних пошкоджень\~\~підтверджена\~\~фотознімками дорожньо транспортної пригоди від 11 вересня 2016 року, а також актом огляду колісного транспортного засобу №247 від 18 жовтня 2016 року, які відповідачем в судовому засіданні не спростовані (а.с. 6-10, 14-17). Згідно п.4 .Постанови\~\~Пленуму Верховного Судові України №6 від 27 березня 1992 року\~з послідуючими\~\~змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» - «Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснює есплуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу прав власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав ( договорові оренди , довіреності тощо). Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела ( шофер, машиніст, оператор і т. інш)". Оскільки в судовому засіданні встановлено і не оспарюється, що на момент ДТП автомобілем ЗАЗ-0307 «Славута», державний реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON] керував [PERSON], його провина у скоєні ДТП встановлена\~\~в судовому засіданні, то він,\~\~як володілець джерела підвищеної безпеки, що здійснював експлуатацію автомобіля, згідно\~ст. 1187 ч.2 ЦК України\~\~повинен нести відповідальність перед позивачем\~\~і відшкодувати йому заподіяну матеріальну шкоду. Приймаючи до уваги ті обставини, що матеріальна шкода, спричинена позивачу в результаті ДТП складає\~\~6374,90 грн., то з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача у відшкодування матеріальної шкоди:\~\~6374,90 грн.. Позивачем\~\~ також заявлені і вимоги про відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн., яка виражається в тому, що в результаті ДТП та внаслідок пошкодження його автомобіля\~\~позивач зазнав погіршення стану фізичного здоровя; погіршення морального та психологічного стану здоровя та повязаних з ним запаморочень, головного болю, депресії, дратівливості, відчуття тривоги, занепокоєння, позбавлення сну та спокою, переживання з-за пошкодження його майна; тривалості його моральних страждань та переживань; реалізація його усталених звичок та життєвих планів , тобто привичного для нього образу життя.. Через дії відповідача позивач витрачає свій час на відвідування міліції, експерта, суду, що доставляє йому додаткові турботи. Дані обставини підтверджується зверненнями [PERSON] до начальника Словянського відділу поліції ГУНП України в Донецькій області, висновком експерта, а також договором про надання юридичних послуг ( а.с.12-13, 20, 21, 40). В результаті дій відповідача він вимушений був займати гроші у своїх рідних, знайомих, для проведення ремонту автомобіля. Після дорожньо - транспортної пригоди, разом з погіршенням відносин з оточуючими його близькими людьми, його позбавлено можливості використовувати автомобіль за призначенням у власних потребах та інтересах, а також інтересах своєї сімї, вести правильний для себе образ життя, оскільки йому довелося прикладати додаткові зусилля для організації звичного життя. Дорожньо - транспортна пригода, яка сталася, негативно позначилося на стані його фізичного та психологічного здоровя. Неправомірними діями відповідача, йому було спричинено моральну шкоду, яка позначилася у його моральних стражданнях та переживаннях з-за пошкодження свого автомобіля. Все це призвело до втрати ним на тривалий час душевного спокою та рівноваги, які продовжуються до теперішнього часу. Страждання, завдані внаслідок дорожньо транспортної пригоди, погіршення та позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок та бажань, погіршили відносини у родині, що привело їх до негативних наслідків морального характеру. Згідно\~ст. 1167 ЦК України\~„ Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини..." Відповідно до п.3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4\~„Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" зазначено, „ що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до діючого законодавства моральна шкода може полягати, зокрема:... в моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків". Однак, якщо шкода завдана майну фізичної особи, то права на відшкодування моральної шкоди без вини у потерпілого не виникає. З урахуванням положень п.3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4\~„Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди" „позивач повинен надати докази про моральні переживання у зв"язку з ушкодженням здоров"я, про порушення нормальних життєвих зв"язків через неможливість продовження активного громадського життя, дані про порушення спілкування з оточуючими людьми, дані про настання інших негативних наслідків". Оскільки в судовому засіданні встановлено, що винною у ДТП, що сталася 11 вересня 2016 року є відповідач\~\~[PERSON], то відшкодовувати моральну шкоду повинен він, оскільки є безпосередньо винним в спричиненні моральної шкоди позивачу. Згідно частини 2\~статті 23 ЦК України\~моральна шкода полягає: - у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров'я; - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з знищенням чи пошкодженням її майна; - у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до\~ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру враховуються вимоги розумності і справедливості. Також відповідно до п.4\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4\~„Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" в позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується". Однак, не в позовній заяві, не в судовому засіданні\~\~позивач [PERSON] обґрунтовано не вказує з яких саме міркувань він виходив, визнаючи розмір моральної шкоди -10000 грн., а також не надав ніяких обєктивних доказів, якими б підтвердив спричинення йому моральної шкоди саме\~\~в цих розмірах. Оскільки\~\~11 вересня 2016\~\~року з вини відповідача [PERSON] було скоєно ДТП, а у відповідності до\~ст. 3 Конституції України\~« Людина, її життя і здоровя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, то суд вважає, що спричинення моральної шкоди позивачу\~\~ мало місце. Крім того,через дії відповідача позивач витрачає свій час на відвідування поліції, експерта, суду, що доставляє їй додаткові турботи. В результаті дій відповідача він вимушений був звертатися за допомогою адвоката, до поліції, що підтверджується листами, направленими Словянським відділом НП ГУНП в Донецькій області на адресу [PERSON] ( а.с. 19,20,21). Після дорожньо - транспортної пригоди тривалий час автомобіль ним не використовувався, що викликало значні труднощі для нього та його сім'ї, йому необхідний автомобіль для забезпечення нормальної життєдіяльності. Якщо судом встановлено відшкодовувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3,4 частини другої\~статті 23 ЦК України, таке відшкодування в розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо - транспортної пригоди. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині відшкодуванні йому \~моральної шкоди підлягають\~\~задоволенню частково і стягненню моральної шкоди у розмірі\~\~1500 грн. на користь позивача, що на думку суду, буде відповідати перенесеним\~\~нею моральним стражданням і переживанням. Крім того, суд не може погодитися з твердженнями позивача в тій частині, що у наслідок ДТП йому було спричинено моральну шкоду, а саме: погіршення стану фізичного здоровя; погіршення морального та психологічного стану здоровя та повязаних з ним запаморочень, головного болю, депресії, дратівливості, відчуття тривоги, занепокоєння, позбавлення сну та спокою, оскільки в судовому засіданні позивачем не надано доказів того, що з приводу такого стану здоровя він звертався до лікаря. Згідно із частиною 1\~статті 79 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно з ч.1\~ст. 88 ЦПК України\~„ Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати . Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. " У відповідності до абз.5 п. 35\~\~Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». - При повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів». Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2\~ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір»\~(з відповідними змінами) з позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно\~Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року № 928-VІІІ\~мінімальна заробітна плата станом на 01 січня 2016 року складала 1378,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі\~\~551,20 грн. та 1378 грн., (а.с.1, 31). Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 6374,90 грн., відшкодування моральної шкоди у розмірі\~\~1500 грн.\~\~З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 551,20 грн.,\~\~який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача і тому з відповідача\~\~ слід стягнути у\~\~на користь позивача\~\~[PERSON] витрати по сплаті ним судового збору, у розмірі\~\~551,20 грн. та 1378,00 грн.( а.с.1,2) пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог. Суд також вважає, що з відповідача\~\~-\~\~\~\~варто також стягнути на користь\~\~[PERSON], пропорційно до розміру задоволених позовних вимог,\~\~ суму понесених ним судових витрат по проведенню судової автотоварознавчого дослідження -\~\~по встановленню вартості шкоди, що складає 450,00 грн., що підтверджується\~\~Квитанцією до прибуткового касового ордера №96 від 18 жовтня 2016 року\~\~( а.с. 18). Що стосується відшкодування витрат, понесених позивачем на правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до частини 1\~статті 84 ЦПК України\~витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. За ч. 3\~ст. 79 ЦПК України\~\~до витрат, пов'язаних із розглядом справи належать витрати на правову допомогу. У відповідності до п.47\~\~Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» - Право на правову допомогу гарантовано статтями\~8,\~59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/ 2013). Витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі 111\~Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-У1 «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (\~стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-У1 «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору ( статті\~12,\~42,\~56 ЦПК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений\~Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-У1 «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» Так,\~Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-IY\~\~«Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах»\~встановлений граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах та зазначено, що розмір компенсації витрат не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій та під час ознайомлення з матеріалами справи у суді. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Таким чином для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також данні щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу. Позивачем [PERSON] документально підтверджені понесені ним\~\~витрати на правову допомогу у сумі 500,00 грн., а саме надано суду Квитанцію від 16 листопада 2016 року,з якої вбачається, що [PERSON] сплачено адвокату [PERSON] за надання юридичної допомоги 500,00 грн. ( а.с. 22), тобто вказані витрати документально підтверджені і тому сума 500,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial