Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Виконком Железнодорожної районної ради м. Сімферополя звернувся до суду з позовом в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO], до відповідачки [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO], стягнення аліментів на утримання дитини у сумі 300 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, накладення заборони на відчуження квартири [ADDRESS] та закріплення права проживання за малолітнім [PERSON] у вказаній квартирі. Позовні вимоги мотивовані тим, що на обліку у відділі у справах дітей Железнодорожної районної ради м. Сімферополя знаходиться малолітній [PERSON], як дитина, яка перебуває в складних життєвих умовах, у зв'язку з ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихований дитини. Мати - [PERSON], офіційного працевлаштування не має, одержує допомогу на дитину самотнім матерям. Згідно поясненням сусідів [PERSON] неодноразово бачили в стані алкогольного сп'яніння з дитиною, дитина зовні не охайна, надана сама собі. Мати не виконує батьківські обов'язки щодо дитини. При неодноразових перевірках умов мешкання сім'ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS], в квартирі завжди брудно, продукти харчування відсутні, антисанітарія, сморід, потрібен косметичний ремонт. Всі предмети меблів і побуту старі, зношені, безлад, дитина завжди недоглянута, брудна, одягнена не по сезону, іграшки, книжки, розвиваючі ігри відсутні. Малолітній [PERSON] не відвідує дитячий садочок. З відповідачкою [PERSON] неодноразово проводилися профілактичні бесіди з даного питання, належні висновки вона не зробила. Матір'ю не створені належні умови для розвитку, виховання та мешкання дитини з нею. Згідно інформації КУ СГС "Центр первинної медико-санітарної допомоги №3", [PERSON] батьківські обов'язки відносно малолітнього сина [PERSON] не виконує, на медичні прийоми не з'являється, профілактичні щеплення не робить. При захворюванні дитину лікує самостійно, не звертаючись за медичною допомогою. При медичному огляді малолітнього [PERSON] виявлено: відставання у психомоторному розвитку від однолітків, блідість шкіряних покривів. Дитина одягнена у брудний верхній та натільний одяг. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд про задоволення позову. Відповідачка [PERSON] у судовому засідання визнала заявлені вимоги, не заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Прокурор у судовому засіданні просила суд задовольнити позов. У судовому засіданні, до ухвалення судового рішення, судом роз'яснено відповідачці наслідки визнання нею позову, підстав для неприйняття визнання відповідачем позову судом не встановлено. Заслухавши пояснення сторін, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд знаходить позовні вимоги підлягаючими задоволенню частково по наступних підставах. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані турбуватися про здоров'я дитини, його фізичний, духовний розвиток. Вищевказані вимоги відповідачкою не виконуються. Згідно з ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до вимог п.п. 2, 4 ч. 1 ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Судом встановлено, що матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO], є [PERSON] - відповідачка у справі, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст.135 СЧК України (а.с.40,41). Відповідачка повністю самоусунулась від виконання батьківських обов'язків, вихованням сина не займається. Так, відносно неї неодноразово складалися протоколи про адміністративні правопорушення за ухилення від виконання батьківських обов'язків, відповідачка була притягнута до адміністративної відповідальності за це (а.с.15). Відповідно до актів обстеження умов проживання від 14.06.2013 року, 19.07.2013 року, 30.08.2013 року, 16.10.2013 року під час обстеження житла за адресою: [ADDRESS] було виявлено, що предмети меблів та побуту зношені, в кімнатах брудно, антисанітарія, продукти харчування відсутні. 03 грудня 2013 р. малолітній [PERSON] за клопотанням відділу був поміщений в КРУ "Республіканський центр соціально-психологічної допомоги дітей", як дитина яка опинилася в складних життєвих умовах. За висновком виконавчого комітету Железнодорожної районної ради м. Сімферополя, як органу опіки та піклування, від 30.12.2013р. слідує, що позбавлення відповідачки [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] відповідає інтересам дитини. Суд погоджується з вищевказаним висновком органу опіки та піклування, оскільки він є достатньо обґрунтованим та не суперечить іншим матеріалам справи в їх сукупності. Отже, оцінивши зібранні докази в їх сукупності, суд вважає, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню сина, оскільки не піклується про його фізичний і духовний розвиток, у зв'язку з чим, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Частиною 2 ст.166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Таким чином, з відповідача також підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з 31.12.2013р. і до досягнення дитиною повноліття. Частиною 2 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Оскільки суд визначив аліменти у твердій грошовій сумі відповідно до вимог ст.184 СК України, додаткове встановлення мінімального розміру стягуваних аліментів суперечитиме ч.2 ст.182 СК України. Згідно довідки КП ЖЕО Залізничного району м. Сімферополя місце проживання дитини зареєстровано у [ADDRESS] разом із відповідачкою [PERSON] та батьками відповіадчки (а.с.37). Відповідно до ст.71 ЖК України, житлове приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шести місяців у випадку влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Згідно зі ст.25 Закону України "Про охорону дитинства" у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім'ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім'ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім'ї. Відповідно до ст.32 Закону України "Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування" за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім'ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Статтею 17 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. За таких обставин, суд вважає необхідним накласти заборону на відчуження квартири, в якій проживав малолітній [PERSON] із закріпленням права останнього на проживання в даній квартирі. На підставі ст.ст.164-166,182,184 СК України, ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства",

Outcome: partial