Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дітей, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.02.1996 року, який рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 07.03.2014 року було розірвано. Від шлюбу мають двоє дітей: повнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка продовжує навчатися на першому курсі денної форми навчання, на контрактній основі у Національній академії статистики, обліку та аудиту, у зв"язку з цим потребує матеріальної допомоги батьків, та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Оскільки, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає, тому вона вимушена звернутись з таким позовом до суду. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Відповідач у судовому засіданні проти вказаного позову заперечував, просив у його задоволенні відмовити, посилаючись на відсутність у нього матеріальної можливості для такого забезпечення своїх дітей. Зокрема зазначив, що зараз ніде не працює, має на утриманні малолітню доньку, яка народилася [INFO] року від іншої жінки, тоді як повнолітня донька [PERSON] вже одружена, а тому має забезпечуваться своїм чоловіком. [PERSON], яка залучена в якості третьої особи позовні вимоги підтримала частково, просила їх задовольнити, а саме стягнути з відповідача аліменти на її утримання з 18.03.2014 року, тобто з дня подачі вказаного позову до суду та до її одруження, тобто до 14.06.2014 року, вказуючи, що вона продовжує навчання, а тому потребує матеріальної допомоги батька. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, третьої особи, дослідивши надані докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.02.1996 року, який рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 07.03.2014 року було розірвано. Позивачка [PERSON] і відповідач [PERSON] є батьками повнолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю та продовжує навчання на першому курсі денної форми навчання, на контрактній основі, у Національній академії статистики, обліку та аудиту до 30.06.2017 року, що підтверджується відоповідним свідоцтвом про народження та Договором про навчання у навчальному закладі від 01.09.2013 року, та яка 14.06.2014 року зареєструвала шлюб з гр. [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб. Сторони також є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], який проживає разом із матір'ю, що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] Оскільки, між сторонами виник конфлікт з приводу не надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина та вже повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, позивачка звернулася до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Стаття 182 Сімейного Кодексу України визначає обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а саме стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ч.2 ст.200 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі. 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналіз вище вказаних норм вказує на те, що окрім іншого, батьки мають мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину. Тоді як, згідно наданих доказів та пояснень відповідача, не вбачається, що відповідач працює та має дохід, враховуючи також факт одруження [PERSON] та перебування на утриманні відповідача малолітньої доньки [PERSON] Отже, оцінюючи з'ясовані обставини справи, що перевірені представленими доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, у зв'язку з її навчанням. Щодо позовних вимог в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, то такі підлягають стягненню, з огляду на визначений Сімейним кодексом України, зокрема ст. 180, обов"язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище відповідача, зокрема те, що відповідач не працює, має на утриманні ще малолітню доньку [PERSON] [INFO], матеріальний стан позивача, потреби дитини даного віку, а тому вважає за необхідне стягнути їх у твердій грошовій сумі, як то передбачено ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України у розмірі 800 грн. на місяць, задовольнивши позовні вимоги частково, вважаючи розмір призначених аліментів достатнім та таким, що відповідає потребам дитині відповідного віку і прийнятним для сплати відповідачем, який в силу свого обов"язку, а не права має забезпечувати свою неповнолітню дитину та з урахуванням визначеного Законом України "Про державний бюджет на 2014 рік" прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років, який складає 1 286 гривень. Роз"яснюючи сторонам також право його змінити, згідно ч. 3 ст. 80 Сімейного кодексу України у разі зміни матеріального і (або) сімейного стану відповідача. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Таким чином, суд вважає за необхідне, стягнення аліментів проводити з 18.03.2014 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial