Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

Позивачка звернулася у Виноградівський районний суд із цією позовною заявою до відповідача з тих підстав, що з відповідачем вони перебували у шлюбі з 2003р., який був 27.02.2015р. розірваний у Виноградівському районному суді. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: син Себастьян-03.10.2004 р.н. та дочка [PERSON] [INFO], які проживають разом з позивачкою та знаходяться на повному її утриманні. Заявлені вимоги мотивовані тим, що відповідач, будучи здоровою та молодою по віку людиною, постійно працює на заробітках в Угорщині та має нерегулярний і мінливий дохід, проте ухиляється від утримання дітей і ніякої матеріальної допомоги на їх утримання та лікування дочки не надає. Зокрема, дока Богдана є дитиною-інвалідом внаслідок ДТП, яке сталося 03.02.2015р., внаслідок чого вона отримала серйозні травми- посттравматичний церебрастенічний синдром у поєднанні з розладом поведінки, емоцій та сну, дитина грубо дезорієнтована, неадекватна, періодично збуджена, що стверджено медичною документацією, а відтак лікарями рекомендовано низка заходів та медичних препаратів, продовження стаціонарного лікування дитини із залученням невропатолога, психотерапевта та педіатра. Утримання дитини-інваліда пов»язане із серйозними додатковими витратами на медичне обслуговування, спеціалізоване обладнання, лікування, реабілітацію та оплату стороннього догляду. Оскільки позивачка ніде не працює та здійснює догляд за дитиною-інвалідом, їй одній важко утримувати двох дітей, одна з яких є інвалідом і потребує значних коштів як для догляду так і лікування (вітамінізоване харчування, гігієнічні засоби, лікувальні препарати та витрати на поїздки до лікарів, а тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі на утримання сина в розмірі по 700,00 грн., на утримання дочки-інваліда 1.500,00 грн. з наступною індексацією щомісячно, а також по 1.000,00 грн. додаткових витрат на користь позивачки на лікування та догляд за дитиною-інвалідом щомісячно з наступною індексацією. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю з підстав, наведених у позові та просила їх задоволити повністю. Відповідач, якого підтримав його представник, в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вважає, що заявленні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання їх дітей, а також на утримання позивачки є завищеними, він не може сплачувати таких коштів. Позивачка не вказала, що отримує державну соціальну допомогу на дитину-інваліда в розмірі 1.307,30 грн. щомісячно, проте позивачка просить стягувати ще по 1.000,00 грн. і на її користь, позовні вимоги не підтвердженні доказами щодо потреби дочці додаткового лікування, стороннього догляду, і які грошові кошти потрібні для цього. Позивачка також не вказала, що вона отримала від особи, яка скоїла ДТП, в якій постраждала їх дочка, 100.000,00 грн. для лікування та догляду за дитиною. Відповідач також спростовує докази позивачки, що він самоусунувся від допомоги в добровільному порядку, оскільки надає посильну допомогу, зокрема, свою долю у спільно придбаному з позивачкою майні, він залишив дітям для їх проживання, а відтак просить стягнути з нього аліменти на користь дітей у розмірі не більше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а у стягненні 1.000,00 грн. на користь позивачки- відмовити (письмове заперечення долучене до матеріалів справи). Отже заслухавши сторони та їх представників, вивчивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв"язку, суд знаходить позов підлягаючим до задоволення із-за таких підстав. Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов»язків. Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. У відповідності до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні на підставі достовірних доказів встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 2003р., який 27.02.2015р. розірваний у Виноградівському районному суді. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: син Себастьян-03.10.2004 р.н. та дочка [PERSON] [INFO], які проживають разом з позивачкою та знаходяться на повному її утриманні. З матеріалів справи вбачається, що сторони тривалий час не проживають разом, відповідач, який періодично виїзджає на сезонні роботи за кордон та має нерегулярний і мінливий дохід, ухиляється від утримання дітей і ніякої матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Зокрема, дока Богдана є дитиною-інвалідом внаслідок ДТП, яке сталося 03.02.2015р., внаслідок чого вона отримала серйозні травми- посттравматичний церебрастенічний синдром у поєднанні з розладом поведінки, емоцій та сну, дитина грубо дезорієнтована, неадекватна, періодично збуджена, що стверджено медичною документацією, а відтак лікарями рекомендовано низка заходів та медичних препаратів, продовження стаціонарного лікування дитини із залученням невропатолога, психотерапевта та педіатра. Утримання дитини-інваліда пов»язане із серйозними додатковими витратами на медичне обслуговування, спеціалізоване обладнання, лікування, реабілітацію та оплату стороннього догляду. Правовідносини між сторонами випливають із аліментних зобов"язань батьків щодо утримання дітей і врегульовані нормами главою 15 Сімейного кодексу України. Зокрема, згідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов"язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду, як випливає із змісту ст.181 ч.3 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів (ч.ч.1-2 ст.182 цього-ж Кодексу), суд має враховувати стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, а також інші обставини, що мають істотне значення для справи. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Зокрема, якщо суд встановить, що той з батьків, з кого стягуються аліменти, є інвалідом 1,11,111 групи, він повинен враховувати цю обставину для зменшення їх розміру. Крім цього, закон виходить з того, що суд має також враховувати наявність у платника аліментів інших дітей, батьків, яких згідно з нормами, закріпленими СК України, він зобов»язаний утримувати. Відповідач, як встановлено у суді, аліменти на утримання дітей не платить, іншої матеріальної допомоги позивачці не надає, …. Між тим, обґрунтовуючи свої вимоги у позові та у суді позивачка вказала, що вона ніде не працює та здійснює догляд за дитиною-інвалідом, їй одній важко утримувати двох дітей, одна з яких є інвалідом і потребує значних коштів як для догляду так і лікування (вітамінізоване харчування, гігієнічні засоби, лікувальні препарати та витрати на поїздки до лікарів, а тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі на утримання сина в розмірі по 700,00 грн. з наступною індексацією щомісячно, на утримання дочки-інваліда 1.500,00 грн. з наступною індексацією щомісячно, а також по 1.000,00 грн. додаткових витрат на користь позивачки на лікування та догляд за дитиною-інвалідом щомісячно з наступною індексацією. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ж до ч.1 ст.182 зазначеного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини справи, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі, заявлені позивачкою з урахуванням фактичних потреб дітей, фінансових та матеріальних можливостей батька, а також передбаченого ст.182 СК України мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такі висновки суду узгоджуються і з нормами ст.51 Конституції України, згідно якої батьки зобов»язані утримувати дітей до їх повноліття. За цих обставин, відповідно до конституційного принципу верховенства права, суд має право присудити з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі, зважаючи на реальні потреби дітей, одна з яких є інвалідом. Таким чином, при викладених обставинах, оцінюючи всі докази у їх сукупності та взаємозв"язку у відповідності до вимог ст.212 ЦПК України, відповідно до конституційного принципу верховенства права, зваживши на матеріальні та духовні потреби неповнолітніх дітей та враховуючи, що відповідач, який, будучи молодою та здоровою особою, інших утриманців не має, а відтак суд вважає за необхідне та справедливе відповідно до вимог ст.184 СК України присудити з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі по 700,00 грн. на дитину щомісячно з наступною індексацією з дня звернення до суду до його повноліття з врахуванням специфіки роботи та проживання відповідача, аліменти на утримання неповнолітньої дочки-інваліда в твердій грошовій сумі в розмірі по 1.200,00 грн. на дитину щомісячно з наступною індексацією з дня звернення до суду до її повноліття з врахуванням специфіки роботи та проживання відповідача.. При цьому суд виходить з того, що відповідно до вимог Закону України «Про державний бюджет України на 2015р.» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць з 01.01.2015р. для дітей віком від 6 до 18 років становить 1.286,00 грн. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд також вважає за необхідне частково задоволити вимоги позивачки щодо стягнення на її користь додаткових витрат на лікування та догляд за дитиною-інвалідом щомісячно з наступною індексацією. Так, відповідно до вимог ст.ст.180,185 СК України батьки зобов»язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття та додаткових постійних витрат на лікування дитини-інваліда. Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, в даному випадку судові витрати слід стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до вимог ст.ст.180,182,184,192 СК України та

Outcome: approved