Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування вимог, з урахуванням уточнень, посилається на те, що він з 13.09.2014 року по 06.07.2015 року перебував у трудових відносинах з відповідачем та отримував заробітну плату у розмірі згідно зі штатним розписом. Наказом № 586-к від 22.06.2015 року він був звільнений з роботи 06.07.2015 року з посади водія машиниста гумозмішувача п"ятого розряду на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. В день звільнення йому була видана трудова книжка та виписка наказу про звільнення, проте не було здійснено з ним остаточного розрахунку та не виплачено заробітну плату з посиланням на відсутність коштів на рахунках. На день звільнення з роботи відповідач нарахував йому заробітну плату за період з 01.04.2015 по 30.06.2015 року в розмірі 6169,71 грн. Посилаючись на зазначене, позивач вказував на необхідність стягнення з відповідача на його користь вказаної суми заробітної плати, вихідної допомоги, компенсації за невикористані дні відпустки, компенсації втрати частини доходів у зв"язку з порушенням строків їх виплати, середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати в загальному розмірі 18129,44 грн., та відшкодувати моральну шкоду в сумі 15 000,00 грн. В подальшому позивач зменшив свої позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за квітень, травень, червень 2015 року на 6169,71 грн., а також в частині стягнення вихідної допомоги і компенсації за невикористані дні щорічної відпустки при звільненні в сумі 4107,69 грн., посилаючись на те, що відповідач виплатив йому вказану суму. Позивач зазначив, що зважаючи на те, що відповідач не здійснив виплату заробітної плати, починаючи з квітня 2015 року по вересень 2015 року, враховуючи положення Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів в зв»язку з порушенням строків їх виплати», загальна сума компенсації, яка підлягає стягненню з відповідача на його користь, складає 250,05 грн. Відповідно до ст. 117 КЗпП України відповідач повинен сплатити йому середній заробіток за час затримки з 07.07.2015 року по день фактичного розрахунку в розмірі 15 925,50 грн. та моральну шкоду в сумі 15 000,00 грн. Посилаючись на зазначене, позивач просить визнати неправомірними дії відповідача щодо порушення законодавства про працю, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні за період з 07.07.2015 р. по день фактичного розрахунку 09.09.2015 року в сумі 15 925,50 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати в зв»язку порушенням строків її виплати в сумі 250,05 грн., заподіяну моральну шкоду в сумі 15 000,00 грн. Позивач в судове засідання не з"явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій вимоги підтримав, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки не повідомив, тому суд вважає можливим відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди позивача провести заочний розгляд справи. Дослідивши докази у справі, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, належних йому від підприємства, проводиться в день звільнення. Як встановлено в судовому засіданні, позивач з 13.09.2014 року по 06.07.2015 року перебував у трудових відносинах з відповідачем та отримував заробітну плату у розмірі згідно зі штатним розписом. Наказом № 586-к від 22.06.2015 року позивач був звільнений з роботи 06.07.2015 року з посади машиніста гумозмішувача п"ятого розряду на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. В день звільнення йому була видана трудова книжка та виписка наказу про звільнення, проте не було здійснено з ним остаточного розрахунку та не виплачено заробітну плату з посиланням на відсутність коштів на рахунках. Неодноразові звернення позивача до відповідача щодо виплати заборгованості залишилися без задоволення, в зв"язку з чим позивач звернувся до суду із позовом про стягнення зазначеної заборгованості. Судом також встановлено, що заробітна плата, компенсація за невикористану відпустку при звільненні, вихідна допомога при звільненні в загальному розмірі 10 277,40 грн. були виплачені відповідачем позивачеві 13.10.2015 року, тобто в ході судового розгляду справи, в зв"язку з чим позивачем були уточнені позовні вимоги. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Зважаючи на те, що належні при звільненні суми позивачу не були виплачені відповідачем у строки, передбачені ст. 116 КЗпП України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки належних виплат за період з 07.07.2015 року по день фактичного розрахунку (50 робочих днів), що становить 15 925,50 грн. Також відповідно до ч.2 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів в зв"язку з порушенням термінів їх виплати" з відповідача на користь позивача підлягає стягненню зазначена компенсація в сумі 250,05 грн., виходячи з наступного. Станом на квітень 2015 року заробітна плата позивача склала 2459,87 грн. Відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги: індекс інфляції за повідомленням Державної служби статистики України за травень 2015 року склав 2,2%, за червень - 0,4%, за липень - 0%, за серпень - 0%, вересень - 2,3%, разом - 4,9%. (2459,87 грн. + 4,9% = 2580,40 грн. - 2459,87 грн. = 120,53 грн.). За травень 2015 року заробітна плата складала 1236,55 грн. Відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги: індекс інфляції за червень - 0,4 %, за липень - 0%, за серпень - 0%, за вересень - 2,3%, разом - 2,7% (1236,55 грн. + 2,7%=1269,94 грн. - 1236,55грн.= 33,39 грн.). За червень 2015 року заробітна плата складала 4179,71 грн. Відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги: індекс інфляції за липень - 0%, за серпень - 0%, за вересень - 2,3%, разом - 2,3% (4179,71 грн. + 2,3%=4275,84 грн. - 4179,71 грн.= 96,13 грн.). Разом за квітень, травень і червень 2015 року: 120,53 грн. + 33,39 грн. + 96,13 грн. = 250,05 грн. Вказане не спростовано відповідачем. Згідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В судовому засіданні було встановлено, що затримка виплати заробітної плати завдала позивачу моральну шкоду, яка полягала у його душевних стражданнях та переживаннях, які він зазнав, будучи примушеним докладати додаткових зусиль для організації свого життя та для утримання своєї сім»ї, зважаючи на знаходження на його утриманні дружини-інваліда та неповнолітньої дитини, чим був в значній мірі порушений звичний для нього уклад життя. Вирішуючи питання про розмір компенсації позивачу моральної шкоди, суд виходить з характеру та обсягу душевних страждань, яких він зазнав, їх тривалості та враховує, що мова йде про розумне і справедливе відшкодування (компенсацію) моральної шкоди, якої б вистачило для морального задоволення позивача з боку відповідача, а не про покарання останнього за його неправомірні дії, що не відповідало б засадам цивільного законодавства, визначеним статтею 3 ЦК України. Виходячи з цього, суд вважає за можливе визначити доведеною заподіяну моральну шкоду у розмірі 7000,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. В іншій частині позовні вимоги про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 2756,00 грн. (1378 грн. за вимоги матеріального характеру та 1378 грн. за вимоги про стягнення моральної шкоди). На підставі викладеного,

Outcome: partial