Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

До суду 14.12.2020 року надійшла позовна заява Комунального підприємства «Харківські теплові мережі», в якій представник позивача Вірютіна О.В. просить стягнути з [PERSON] на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за опалення та гарячу воду за період з 01.08.2016 по 31.10.2020 у сумі 48746,50 грн., 3% річних у сумі 1311,37 грн., інфляційні витрати у сумі - 1428,70 грн., а також судовий збір в розмірі 2102,00 грн. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач зареєстрований в квартирі [ADDRESS] . КП «ХТМ» надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно Закону України "Про житлово-комунальні послуги" № 1875-ІV від 24.06.2004 року та "Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630. Проте, обов`язку щодо повної та своєчасної сплати за надані послуги відповідач не здійснює, що призвело до утворення заборгованості за період з 01.08.2016 по 31.10.2020 у сумі 48746,50 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти вирішення справи шляхом ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов не надав. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач [PERSON] , не з`явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Відзив на позовну заяву не надав, клопотань не заявляв. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідач зареєстрований та мешкає в квартирі, що розташована адресою [ADDRESS] , з централізованою системою теплопостачання яке здійснює КП "Харківські теплові мережі". Як вбачається з відомості нарахувань та сплати за теплову енергію, відповідач є споживачем послуг теплової енергії шляхом відкриття особового рахунку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] . З наданої позивачем відомості нарахувань та оплат за теплову енергію з урахуванням періоду платежу вбачається, що за період з 01 серпня 2016 року по 31 жовтня 2020 року [PERSON] має заборгованість за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в розмірі 48746,50 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно матеріалів справи, КП «ХТМ» надаються послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, а відповідачі, в свою чергу, споживали зазначені послуги за вказаний у позові період, що свідчить про наявність між ними взаємних зобов`язань. Статтею 67 ЖК України визначено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п.п. 18, 20, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, споживач повинен своєчасно у встановлений термін сплачувати надані послуги. Статтею 162 ЖК України передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ч. 6 ст. 25 Закону України «Про теплопостачання» у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується в судовому порядку. У зв`язку з тим, що відповідач по справі, має непогашену заборгованість за опалення та підігрів води, клопотань про застосування строків позовної давності до виниклих правовідносин останні не заявив, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідач заборгованості за опалення та підігрів води за період з 01 серпня 2016 року по 31 жовтня 2020 року в розмірі 48746,50 грн. підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача інфляційних витрат та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання слід зазначити наступне. У відповідності до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. З огляду на прострочення відповідачем сплати за надання комунальних послуг, вимога позивача щодо стягнення з відповідача інфляційних витрат в розмірі 1428,70 грн. та трьох процентів річних від простроченої суми в розмірі 1311,37 грн. є законною та обґрунтованою. Досліджуючи вимоги позивача в частині періоду виниклої заборгованості, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч.ч. 1,5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Разом з тим, заяв про застосування строків позовної давності відповідачем не подано. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, а тому з [PERSON] на користь КП «ХТМ» підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в розмірі 2102,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved