Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

Позивачка звернулася до суду і просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини - сина [PERSON], [INFO]. Посилається в позові на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі, в якому [INFO] народився син [PERSON]. З травня 2004 року вони проживають окремо і з цього періоду часу відповідач не приймає участі в вихованні дитини, не спілкується з ним, матеріальної допомоги на утримання сина не надає. З серпня 2004 року вона з сином проживає в м. Києві. В 2007 році вона зверталася до суду за місцем проживання відповідача в м. Макіївці Донецької обл. з позовом про позбавлення його батьківських прав, однак Орган опіки та піклування відмовив їй у наданні такого висновку. Не дивлячись на це, відповідач продовжує ігнорувати сина, не бачив його з 4-х місячного віку. В вересні 2012 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], і саме її чоловік виконує батьківські обов»язки щодо її сина. Виходячи з цих обставин, а також того, що відповідач тривалий час не надає матеріальної допомоги на утримання сина, просить задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час розгляду справи сповіщався належним чином. Виходячи з того, що відповідно до Розпорядження Кабінету міністрів України №1085-р від 07.11.2014 року « Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, перелік поштової кореспонденції до м. Макіївка Донецькоїобл. не здійснюється. Виходячи з цього, відповідач повідомлявся про час розгляду справи в порядку, встановленому ч.9 ст.74 ЦПК України, а саме через оголошення в пресі. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку позивачки та її представника, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Представник 3-ї особи в судовому засіданні позов підтримав. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, представника 3-ї особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим, виходячи з наступного. Встановлено, що позивачка перебувала в шлюбі з відповідачем, від якого [INFO] народився син [PERSON]. З травня 2004 року сторони проживають окремо, а в серпні 2004 року позивачка з сином переїхали на постійне місце проживання до м. Києва. З цього ж періоду часу відповідач не спілкується з сином, участі в його вихованні та матеріальному втриманні не приймає. 18.11.2005 року шлюб між сторонами був розірваний в органах РАЦС. Розпорядженням Солом»янської районної в м. Києві державної адміністрації №1124 від 24.09.2009 року було змінено прізвище дитини з [PERSON] на [PERSON]. 04.09.2012 року позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] / а.с. 7 -11 / Позивачка в судовому засіданні пояснила, що після реєстрації шлюбу вона проживала в квартирі батьків відповідача в м. Макіївці Донецької обл., звідки в травні цього ж року відповідач її вигнав. З цього періоду часу відповідач дитину не бачив, дитина його як батька не знає. Встановлено також, що позивачка в 2007 році зверталася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача, однак Опікунською радою виконавчого комітету Макіївської міської ради Донецької обл. 22.10.2007 року було відмовлено в наданні згоди на позбавлення відповідача батьківських прав. Цим же рішенням був встановлений порядок участі відповідача в вихованні сина шляхом встановлення зустрічей з дитиною 1 раз на місць 2 години / субота або неділя/ в м. Києваі за згодою батьків. / а.с. 13 - 14 / Згідно з довідкою дитячого дошкільного закладу №477 за 2007 рік під час відвідування дитячої установи батько дитини в даній установі не з»являвся. З соціально-психологічного висновку дитини від 16.06.2009 року вбачається, що син сторін біологічного батька до кола своєї сім»ї не вводить. / а.с. 17 - 19 / Нормою ст.141 СК України встановлено, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Встановлено, що відповідач тривалий час не спілкується з дитиною, не утримує її матеріально в належному обсязі відповідно до віку та потреб дитини, життям та здоров"ям дитини не цікавиться, про фізичний та духовний розвиток дитини останній також не турбується. Опікунська рада Солом»янської районної в м. Києві державної адміністрації своїм висновком від 05.02.2015 року вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно сина. / а.с.58 - 59 / Відповідно до Конвенції ООН про права дитини, діти мають право на належне спілкування та допомогу. Дані гарантії закріплені і в інших нормативних документах щодо охорони дитинства. Так, відповідно до ч.4 ст.150 СК України батьки повинні поважати дитину. Ст.155 цього ж кодексу встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. З цього випливає, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них. Виходячи з викладеного вище, суд вважає, що відповідач неналежним чином відносився та відноситься до виконання своїх батьківських обов»язків, всупереч інтересам та потребам дитини,без врахування її прав, що привело до взаємного відчуження між ними, як батьком та дитиною. Відповідно до п.п.2 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов"язків по вихованню дітей. В п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов»язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків щодо свого сина, а тому має бути позбавлений батьківських прав відносно нього. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ст.182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів та наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей. Виходячи з того, що відповідач працездатний, може працювати та утримувати свою неповнолітню дитину, зобов"язаний до цього законом, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими і в цій частині.

Outcome: approved