Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

04.10.2016 року позивач звернулася в суд із зазначеним позовом і свої доводи мотивувала тим, що за час перебування у шлюбі з [PERSON], [INFO] року вони придбали будинок [ADDRESS], який зраеєстрували в БТІ на чоловіка. Після спорудження будинку і можливості його розділу на дві квартири, 05.10.1971 року частина будинку, квартиру № 1 (40/100 частин) продали [PERSON], а квартира № 2 (60/100) частин залишилось у власності чоловіка. [INFO] року її чоловік [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] житловою площею 36,10 кв.м., загальною площею 62,70 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами, який належав йому на підставі договора купівлі-продажу від [INFO] року, зареєстрованого у реєстрі № 1528. При житті [PERSON] склав заповіт 24.11.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу, згідно якого на випадок смерті все майно, яке буде належати йому на момент смерті заповідав [PERSON]. Крім неї спадкоємцями першої черги після смерті чоловіка є її син відповідач по справі [PERSON], який відмовився від спадщини на її користь. Спадкову справу в нотаріальній конторі не відкривала, у зв'язку з втратою оригінала правовстановлюючого документа, залишилася лише копія договіра дарування, технічна характеристика БТІ. На теперішній час територія міста Донецька непідконтрольна державній влади України, на її території не працюють судові і правоохоронні органи, позивач не може звернутися до суду за територіальною підсудністю, тобто за місцем знаходження нерухомості, і вона змушена звернутися до суду за місцем свого проживання. Тому позивач просила суд визнати за нею право власності на будинок [ADDRESS] житловою площею 36,10 кв.м., загальною площею 62,70 кв.м. з надвірни будівлями та спорудами. Позивач в судове засідання не з"явилась, просе справу розглянути без її участі, на позові наполягала. Відповідач в судове засідання не з'явивсяя, хоча про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причини своєї неявки судові не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив. За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від [INFO] року, посвідченого 7-ою Донецькою нотаріальною конторою [INFO], реєстр № 1528, 60/100 будинку [ADDRESS], житловою площею 36,10 кв.м., загальною площею 62,70 кв.м. належить [PERSON]. Згідно договору купівлі-продажу посвідченого 7-ою Донецькою державною нотаріальною конторою від 05.10.1971 року, реєстр № 4796 , 40/100 будинку [ADDRESS] належать [PERSON] (а.с.3). Згідно заповіту від 24.11.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу, все майно, яке буде належати [PERSON] на момент смерті заповідає [PERSON].(а.с.11). З свідотцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку [PERSON] 25.02.2003 року зареєструвала шлюб з [PERSON]. (а.с.10). Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] виданого 10 червня 2014 року відділом державної державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьк [PERSON] помер [INFO] року.(а.с.9). З листа приватного нотаріуса Волноваського районного нотаріального округу Гончарова М.Л. від 28.09.2016 року за № 478/01-16 про надання інформації вбачається, що свідотцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі оригінала правовстановлюючого документа. Оригінал заповіту на будинок не наданий, тому при зверненні до нотаріуса з питання оформлення спадщини після померлого [PERSON], буде відмовлено в видачі свідотцтва про право на спадщину. (а.с.13). Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив відмову від неї. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи , яка померла до інших осіб-спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, право на спадкування за законом, як зазначено у ст.1223 ЦК України, одержують спадкоємці з першої по п'яту чергу. Ст.1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За змістом ст. 1261 ЦК України першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, право на спадкування по закону виникло у позивача, як дружини померлого. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності . Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" та за нормою ч. 1 ст. 1258 ЦК України, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.37 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року " Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", з урахуванням положень ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК власник майна має право пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, шляхом визнання за [PERSON] права власностіна житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 62,70 кв.м., житловою площею 36,10 кв.м.з надвірними будівлями та спорудами. На стягнення судових витрат позивач не наполягає. На підставі ст. 328, 392, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved