Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Позивачка звернулася у Виноградівський районний суд із цією позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів з тих підстав, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. На даний час двоє дітей проживають разом зі позивачкою і перебувають на її повному утриманні. Відповідач [PERSON] не бере ніякої участі у вихованні та утриманні дітей. Відповідач батьківські обов'язки в повному обсязі не виконує. Враховуючи матеріальний стан відповідача [PERSON], відсутність у нього на утриманні інших осіб, а також той факт, що він постійного місця роботи не має, а тому позивачка змушена звернутись до суду для примусового стягнення з відповідача аліменти на утримання двох дітей в розмірі по 500 грн. на кожну дитину. В судове засідання позивачка не з»явилась, проте подала до суду письмову заяву, в якій просила її позовні вимоги задоволити, справу розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання також не з"явився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся судом належним чином судовою повісткою, про що свідчить розписка про одержання ним судової повістки, причину своєї неявки до суду не повідомив, у зв»язку з чим суд, ухвалює рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.224-226 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв"язку, суд знаходить позовну заяву такою, що підлягає до задоволення із-за таких підстав. Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.10,11,59,60,61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на піставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.7 ст.7 Сімейного Кодексу, - «Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України. Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визнаними в Україні. Ч.9 ст.7 передбачено, що - «Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства». Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи із змісту ст.3 ЦПК України- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В судовому засіданні на підставі достовірних доказів встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO]. На даний час двоє дітей проживають разом зі позивачкою і перебувають на її повному утриманні. Відповідач [PERSON] не бере ніякої участі у вихованні та утриманні дітей. Відповідач батьківські обов'язки в повному обсязі не виконує. Враховуючи матеріальний стан відповідача [PERSON], відсутність у нього на утриманні інших осіб, а також той факт, що він постійного місця роботи не має, а тому позивачка змушена звернутись до суду для примусового стягнення з відповідача аліменти на утримання двох дітей в розмірі по 500 грн. на кожну дитину. Суд вважає, що правовідносини між сторонами випливають із аліментних зобов"язань батьків щодо утримання дітей і врегульовані нормами главою 15 Сімейного кодексу України. Зокрема, згідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов"язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду, як випливає із змісту ст.181 ч.3 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів (ч.ч.1-2 ст.182 цього-ж Кодексу), суд має враховувати стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, а також інші обставини, що мають істотне значення для справи. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Крім цього, закон виходить з того, що суд має також враховувати наявність у платника аліментів інших дітей, батьків, яких згідно з нормами, закріпленими СК України, він зобов»язаний утримувати. На підставі ст.92 ч.1 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршенням здоров»я когось із них. Відповідач, як встановлено у суді, аліменти на утримання дітей не платить, іншої матеріальної допомоги позивачці не надає. Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка вказала, що їй на даний час важко утримувати самій двох дітей, витрати на їх утримання постійно збільшуються. Разом з тим, у відповідності до вимог ст.180 СК України, батьки зобов"язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у відповідності до ч.1 ст.199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані їх утримувати до 23 років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Таким чином, при викладених обставинах, оцінюючи всі докази у їх сукупності та взаємозв"язку у відповідності до вимог ст.212 ЦПК України, суд вважає що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. За цих безпосередньо встановлених у суді обставин, відповідно до конституційного принципу верховенства права, зваживши на матеріальні та духовні потреби дітей та враховуючи, суд вважає за необхідне та справедливе відповідно до вимог ст.184 СК України присудити з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання двох дітей в розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення повноліття. Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, в даному випадку судові витрати слід стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до вимог ст.ст.92, 180, 182, 184, 192 СК України та

Outcome: approved