Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-25 00:00:00

До Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк»), в якій банк просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором від 30 листопада 2010 року № б/н станом на 31 грудня 2019 року у розмірі 136 528,69 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом 14 245,84 грн.; заборгованості за відсотками за користування кредитом 795 571,43 грн., заборгованість за пеню 1900,00 грн. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 31 грудня 2019 року має заборгованість 811717,27 грн, яка складається з такого: 14245,84 грн заборгованість за кредитом; -795571,43 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; -1900,00 грн заборгованість за пеню; -0,00 грн заборгованість за комісію. Оскільки законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином заборгованість до стягнення становить 136528,96 грн, яка складається з наступного: 14245,84 грн заборгованість за кредитом; -122283,12 грн заборгованість по процентам за користування кредитом з 30.11.2010 року по 30.10.2017 року. Вимоги позову банк мотивує тим, що [PERSON] звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву від 30 листопада 2010 року № б/н, згідно з якою отримав кредит у розмірі 15 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою", затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 та "Тарифами банку", які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відсотки за користування кредитом в розмірі встановленому "Тарифами банку" банком нараховані з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується пунктом 2.1.1.12.6 "Правил користування платіжною карткою". Пунктом 1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шліхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання батьківських послуг. Відповідно до п. 1.1.2.3 до обов1язків позичальника відноситься отримання виписки про стан карткового рахунків та про здійснені операції по картрахункам. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі встановленому договором, однак відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов`язання і заборгованість за договором не погашає, що порушує права Банку. Таким чином, на порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач свої зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилася зазначена заборгованість. Посилаючись на указані обставини та положення ст. ст. 509, 525-527, 530, 598, 599, 610, 615, 617, 629, 1050, 1054 ЦК України, банк просив позовні вимоги задовольнити. Згідно відповіді відділу аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 04.07.2006 року і по теперішній час. Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 березня 2020 року відкрито провадження у справі, її розгляд вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, роз`яснено сторонам право та строки для подачі відзиву на позов, відповіді на відзив, зобов`язано надати суду відомості. Під час розгляду справи 01 квітня 2020 року на виконання ухвали суду від 17.03.2020 від представника позивача надійшов лист, в якому зазначено, що картка може бути видана при зверненні клієнта до банку, якщо термін її дії сплив або її було загублено, та якщо клас картки було підвищено у зв`язку з певними обставинами. Даний кредит має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. По даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов`язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використання кредитного ліміту. Під час укладення кредитного договору діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 30% на рік. Далі процентна ставка була змінена, що підтверджується наказами банку. Правомірність зміни умов договору підтверджується Умовами та правилами надання банківських послуг, Постановою №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин". В Банку діє електронний документообіг та сказані відомості зберігаються в архіві не більше трьох років, тому надати підтвердження відправлення повідомлень відповідачу не вбачається можливим. 09.04.2020 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача заперечує проти задоволення позовної заяви. Посилається на те, що позивачем до позовної заяви не додані докази того, що взагалі кредитний договір між ним та Відповідачем був укладений та останній отримав грошові кошти. На підтвердження своїх вимог Позивачем надана копія анкети-заяви від 30.11.2010 року, котра не містить жодних умов та ознак укладення кредитного договору, адже вона не містить ані суми виданого кредиту, ані умов нарахування та сплати кредиту та відсотків по ньому, ані кінцевого строку його повернення, тощо. Позивач зазначає, що підписанням анкети-заяви від 30.11.2010 року Відповідач надав згоду на погодження з "Умовами та правилами надання банківських послуг", з "Правилами користування платіжною карткою", затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та з "Тарифами банку", які викладені на сайті банку в мережі Інтернет. Проте, докази того, що Позивач дійсно ознайомив Відповідача з вищенаведеними документами і Відповідач дійсно усвідомив та погодився на їх умови, підписавши ці документи, до позовної заяви не додані. Відповідач підкреслює, що він не підписував ні "Пам`ятку клієнта", ні самі "Умови та правила надання банківських послуг", ні "Тарифи банку", ні "Правила користування платіжною карткою", бо ці документи йому не були надані для його ознайомлення та підписання. Графік погашення кредиту з зазначенням сум та відсотків, кінцевого терміну повернення кредиту Відповідачу надано не було та він нічого не підписував. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних відносинах, Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 03.07.2019 року по справі №341/180/17, зауважила, що "пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору." Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні кредитного договору, Банк дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 ЗУ №1023-ХІІ про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Згідно п. 2.1.1.2.1. Умов договір між Банком та клієнтом укладається шляхом підписання Пам`ятки Клієнта/Довідки та Заяви. Вказаних документів у якості доказів Позивач не надав суду. Як і не надано документи, які б підтверджували факт того, що Відповідач взагалі отримував ці кредитні кошти. Підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг не може бути договором приєднання: Велика Палата Верховного суду в тій же Постанові зауважила, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої ст. 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ "Приватбанк" в період з часу виникнення спірних правовідносин (18 лютого 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 лютого 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Правила надання банківських послуг та Тарифи мають мінливий характер, тому визначити яка саме редакція правил та тарифів діяла на момент підписання заяви є нереальним. Належними доказами, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлювали розмір заборгованості Відповідача, є саме первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України від 16 липня 1999 року "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", але до позовної заяви не надано таких доказів та не наведено жодного посилання на такі первинні документи. З урахуванням зазначеного, а також вищезазначеного висновку Великої палати Верховного суду, викладеного у Постанові від 03.07.2019 року, представник відповідача вважає, що позивач мав право вимагати від відповідача виконати тільки обов`язки з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів і то тільки за умови доведеності того факту, що ці кошти взагалі Відповідач отримав. Відповідач не забезпечує, що був клієнтом Позивача, проте він звертався до банку за отриманням кредиту як фізична особа-підприємець і йому дійсно був наданий кредит як ФОПу за договором б/н від 29.06.2011 року, у розмірі 65987,64 грн. Проте ці кошти сплачено на рахунки ДВС Приморського районну м.Маріуполя згідно Наказу Господарського суду Запорізької області по справі №908/1558/15-г від 12.05.2015 року. Проте, підстави пред`явлення позовних вимог до відповідача як до фізичної особи незрозумілі. Відповідач не пам`ятає яку саме суму він отримав як фізична особа та чи отримав її взагалі, адже як вбачається з анкети-заяви від 30.11.2010 року, що додана до позовної заяви, з часу її заповнення минуло 10 років і цю анкету він заповнював, бажаючи отримати кредит як фізична особа-підприємець. Відповідач вважає, що ймовірно банк нав`язав йому цей кредит автоматично з наданням кредитних коштів як ФОПу. Як вбачається з розрахунку заборгованості, що доданий до позовної заяви, і як стверджує Позивач, Відповідачем начебто сплачувались лише відсотки за користування кредитом, при цьому останній платіж за ними проведено 25.09.2015 року, на суму 1,31 грн., а саме тіло кредиту (остання колонка розрахунку) ним взагалі не сплачувалось. Жодних доказів того, що Відповідач взагалі отримував ці кредитні кошти Позивачем не надано, не зазначено ним на який саме картковий рахунок ці грошові кошти надходили, яким чином сплачувались відсотки за користування кредитом та коли Відповідач повинен їх повернути також не зазначено. Позивач заявляє, що строк дії наданого Відповідачу кредитного ліміту співпадає із строком дії картки, проте доказів того, на яку саме кредитну картку був наданий цей кредитний ліміт та чи був наданий взагалі, і на який строк дії цієї картки, до позовної заяви Позивачем не надано. Отже представник відповідача зазначає, що сума, яку Позивач, просить суд стягнути з Відповідача у якості заборгованості за кредитом необґрунтована та не підтверджена доказами. Окремо слід зазначити про незаконність дій Позивача щодо Постійної зміни відсоткової ставки за кредитом в бік її збільшення без попереднього повідомлення про це Відповідача. Згідно доданого до суду розрахунку заборгованість, відсоткова ставка за кредитом з 30% на рік зросла до 42% за рік. Звісно жодного повідомлення про це Відповідач не отримував та не підписував, тому такі дії Банку носять повністю незаконний характер. Відповідач вважає, що позовні вимоги зазначені після спливу строку позовної давності. Як зазначено з розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж за відсотками по кредиту начебто було сплачено Відповідачем ще 25.09.2015 року на суму 1,31 грн. Проте, Відповідач цю суму не сплачував, вона відобразилась ймовірно автоматично, шляхом внесення коригувань банківською програмою. 21.05.2020 представник відповідача надала заяву про застосування позовної давності. Банківські картки за № [NUMBER] з кінцевим строком дії до 31.05.2014 року; № [NUMBER] з кінцевим строком дії до 30.11.2014 року; № [NUMBER] з кінцевим строком дії до 31.07.2014 року. Виписка по картковому рахунку, котру Позивач надав до суду у якості доказу не дає змогу визначити на яку саме з трьох карток були надані кредитні кошти. Позивач втратив право пред`явлення вимоги до Відповідача щонайпізніше з 01.12.2017 року. 21.05.2020 року представник відповідача надала до суду доповнення до відзиву. У ньому зазначає, що позивач в своїй Довідці про надання Відповідачу картки зазначає, що на підставі підписаного між ним та Відповідачем кредитного договору б/н, останньому банк надав три картки з різним строком дії: від 30.11.2010 року з кінцевим строком дії до 05.2014 року; від 27.12.2010 року з кінцевим строком дії до 11.2014 року; від 22.06.2012 року з кінцевим строком дії до 07.2014 року. Саме на підставі Анкети-Заяви від 30.11.2010 року Відповідачу були надані кредитні кошти, при цьому ані суми кредиту, ані строку його дії, ані розміру щомісячних платежів, ані розміру відсоткової ставки, ані розміру кінцевого строку дії кредиту в цій Анкеті-Заяві не зазначено. В анкеті-заяві не зазначено на яку банківську картку Відповідачу були надані грошові кошти та в якій сумі, тому вважати її Кредитним договором не можна. Визначити який саме документ є кредитним договором у цих правовідносинах взагалі не вбачається можливим. Позивач зазначає, що кредитні кошти були надані відповідачу 30.11.2010 року, проте як вбачається з виписки по картковому рахунку, що надана банком, ця Виписка надана на три картки: [NUMBER] , [NUMBER] та [NUMBER] , при цьому незрозуміло на яку саме з трьох карток були перераховані грошові кошти у якості кредиту в розмірі 15000,00 грн. В цій виписці по картковому рахунку зазначений рух коштів лише по одній картці, а саме № [NUMBER] , яка була видана Відповідачу аж 22.06.2012 року, тобто аж через півтора роки після підписання Анкети-Заяви, на яку банк посилається як на кредитний договір. Проте по цій картці також не проходить операція в наданні кредитних коштів в розмірі 15000,00 грн. З огляду на таку Виписку з Банку визначити на яку картку був наданий кредит в розмірі 15000,00 грн. неможливо. Вважаю, що позивач надав суду доказ, який не підтверджує факт надання грошових коштів відповідачу в розмірі 15000,00 грн., за кредитним договором від 30.11.2010 року. Якщо кредитні кошти були надані на картку [NUMBER] , по якій міститься інформація у Виписці, яка надана Банком, то незрозумілою є ситуація коли Анкета-заява складена 30.11.2010 року, а картка видана 22.06.2012 року, тобто через півтора роки після того, як відповідач підписав Анкету-Заяву. За півтора роки могли змінитися й умови кредитування і банківські продукти, а Відповідача з цими умовами не ознайомили. Тому на яких умовах були надані кредитні кошти невідомо, адже Кредитного договору немає, адже Банк його не надав суду, відповідач про надання йому цього кредитного ліміту до Банку не звертався, з умовами користування кредитними коштами не був ознайомлений. Все це свідчить про безпідставність пред`явлення будь-яких вимог до Відповідача. Як свідчить довідка з банку б/н без дати, відповідачу було видано три банківські картки: [NUMBER] , [NUMBER] та [NUMBER] . Визначити на яку саме був наданий кредит в розмірі 15000,00 грн. неможливо, адже Виписка, яку Банк надав до суду у якості доказу, не містить такої інформації. Яка саме з трьох карток була "кредитною", а яка "розрахунковою", а яка "зарплатною" або "пенсійною" визначити неможливо. Серед виданих Відповідачу карток точно одна була "для розрахунку", тобто така, яку Відповідач мав змогу самостійно поповнювати та знімати свої кошти, на цю картку (зокрема це картка № [NUMBER] по якій показаний рух коштів) йому надходили грошові кошти від інших фізичних осіб, він розраховувався цією карткою в магазинах, тощо. Тобто, Відповідач самостійно не замовляв кредитний овердрафт в Банку. Він просто користувався платіжною розрахунковою карткою у власних побутових цілях. Кінцевий термін дії всіх карток припадає на 2014 рік. Інформація про пере випуск карток Банком не надавалась. Оскільки строк дії всіх трьох карток, що були надані Відповідачу сплив щонайпізніше 01.12.2014, то після цієї дати Банк не мав права нараховувати відсотки за користування кредитними коштами, проте в супереч цьому Позивач продовжив неправомірна нарахування процентів. Про неправомірність таких дій банку було зазначено, зокрема, в Постанові Великої Палати Верховного суду України у справі №444/9519/12, в якій Верховний суд зауважив, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Відповідач після спливу строку дії по всім трьом карткам, не вчиняв будь-яких дій, спрямованих на поповнення чи зняття грошових коштів. Позивачем не надано до суду доказів того, що Відповідач дійсно був ознайомлений з Тарифами Банку та Умовами та Правилами надання банківських послуг та підписав їх. Це значить, що Банк в порушення прав споживача не ознайомлював та не роз`ясняв Відповідачу на яких умовах надаються кредитні кошти. Анкета-Заява не може вважатися кредитним договором і посилання Банка на те, що підписання Анкети-Заяви Відповідач автоматично приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг також є неправомірним. Банк не повідомляв про збільшення відсоткової ставки за кредитом. 02.06.2020 року представник позивача на адресу суду надала відповідь на відзив. У якій зазначила, що відповідно до укладеного договору №б/н від 30.11.2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитним у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Укладення договору здійснюється за принципом укладення між Банком і клієнтом договору приєднання. Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів. Відповідно до Відповідно до розділу 1 Загальних положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті Позивача ПАТ КБ «ПриватБанк»,

Outcome: dismissed