Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

[PERSON] через свого представника - адвоката Супруна Д.В. звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги обґрунтовує тим, що з 22 серпня 1981 року вона перебувала в шлюбі з [PERSON] , який з 08 липня 1985 року по [INFO] перебував у трудових відносинах з АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання». [INFO] трудовий договір було припинено у зв`язку зі смертю [PERSON] 17 червня 2020 року приватним нотаріусом Скоробагатько Н.Б. було видано та зареєстровано свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з недоотриманої заробітної плати у розмірі 75358,08 грн., яка знаходиться у відповідача; також вона має право на всі компенсаційні виплати та відшкодування, пов`язані з затримкою заробітної плати. На неодноразові звернення позивачки щодо сплати невиплаченої її померлому чоловіку заборгованості відповідач не реагує, тим самим порушує її право на спадщину. Тому вона просить суд стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» нараховану, але не виплачену заробітну плату [PERSON] , який помер [INFO] , згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 17 червня 2020 року в розмірі 75358,08 грн., а також середній заробіток за період затримки розрахунку, який станом на 08 жовтня 2020 року складає 90883,98 грн. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 08 вересня 2020 року відкрите провадження у справі за вказаним позовом, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначене на 10:00 год. 08 жовтня 2020 року. 08 жовтня 2020 року протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання було відкладено до 15:00 год. 22 жовтня 2020 року у зв`язку з ненадходженням відзиву на позов, витребуваних судом доказів. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 жовтня 2020 року підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до судового розгляду по суті на 16:00 год. 04 листопада 2020 року. Представник позивачки - адвокат Супрун Д.В. в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій просить розглядати справу в його відсутність за наявними матеріалами справи. Відповідач Акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання, явку свого представника в судове засідання не забезпечив, відзив на позов не надав. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 22 серпня 1981 року (а.с.7). З довідки, наданої Управлінням «Центр надання адміністративних послуг у м.Суми» Сумської міської ради №14.03-08/1040066 від 10 червня 2020 року вбачається, що [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). З довідки, наданої Управлінням «Центр надання адміністративних послуг у м.Суми» Сумської міської ради №14.03-08/59881 від 10 червня 2020 року вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована [PERSON] (а.с.12). Чоловік позивачки [PERSON] перебував у трудових відносинах з Акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання». [INFO] трудовий договір було припинено у зв`язку зі смертю, що вбачається з копії трудової книжки серії [NUMBER] [PERSON] (а.с. 8-9). З наданого розрахункового листка за вересень та жовтень 2019 року вбачається, що відповідач АТ «Сумське НВО» не виплатив [PERSON] заробітну плату при припиненні трудового договору (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. Спадкоємицею після його смерті є його дружина [PERSON] , у тому числі з врахуванням 2/3 часток, від яких відмовилися на її користь син та донька померлого [PERSON] та [PERSON] . Спадщина, на яку видано свідоцтво у спадковій справі №87/2019р., складається з недоотриманої заробітної плати в розмірі 75358,08 грн, що знаходяться в Акціонерному товаристві «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», та підтверджується листом вказаного товариства від 15 січня 2020 року №16-07/07. Згідно вказаного свідоцтва спадкоємиця має право на всі компенсаційні виплати та відшкодування, пов`язані з затримкою заробітної плати (а.с. 13). Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом. Згідно ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Системний аналіз вказаних положень закону дає підстави дійти висновку, що до складу спадщини входять лише ті суми заробітної плати, які були нараховані за життя спадкодавця, але не отримані ним з різних причин. Зібраними у справі доказами підтверджено наявність підстав для спадкування позивачкою за законом після смерті її чоловіка [PERSON] та належність на праві власності спадкодавцю спадкового майна - заробітної плати, яка належала спадкодавцеві [PERSON] до виплати Акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання», але не була ним одержана за життя, а тому вказана сума увійшла до складу спадщини та підлягає стягненню на користь позивачки [PERSON] . Щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку, то відповідно до статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник у день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен у зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. При цьому, відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлено статтею 117 КЗпП України, згідно з приписами якої в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України, приписи якої кореспондуються із частиною першою статті 1 Закону України "Про оплату праці", заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. У Рішенні від 15 жовтня 2013 року N 8-рп/2013 у справі N 1-13/2013 Конституційний Суд України зазначив, що поняття "заробітна плата" і "оплата праці", які використано у законах, що регулюють трудові правовідносини, є рівнозначними в аспекті наявності у сторін, які перебувають у трудових відносинах, прав і обов`язків щодо оплати праці, умов їх реалізації та наслідків, що мають настати у разі невиконання цих обов`язків, а також дійшов висновку, що під заробітною платою, що належить працівникові, необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, установлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат. Таким чином, заробітною платою є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець (власник або уповноважений ним орган підприємства, установи, організації) виплачує працівникові за виконану ним роботу (усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій). Структура заробітної плати визначена ст.2 ЗУ "Про оплату праці", за змістом якої заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати, а також з інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата - це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Крім того, на підставі ст.2 ЗУ "Про оплату праці" структуру заробітної плати можна визначити, беручи до уваги положення Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 13 січня 2004 року №5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за № 114/8713 (далі - Інструкція № 114/8713), розробленої відповідно до ЗУ від 17 вересня 1992 року №2614-XII "Про державну статистику" та ЗУ "Про оплату праці" з урахуванням міжнародних рекомендацій у системі статистики оплати праці й стандартів Системи національних рахунків (за змістом преамбули цієї Інструкції). Відповідно до пункту 1.3 Інструкції № 114/8713 для оцінки розміру заробітної плати найманих працівників застосовується показник фонду оплати праці. До фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат. При цьому, інші виплати, що не належать до фонду оплати праці передбачені у розділі 3 Інструкції № 114/8713, згідно з пунктом 3.9 якого, до них відносяться суми, нараховані працівникам за час затримки розрахунку при звільненні. З наведених норм чинного законодавства вбачається, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою (зокрема, компенсацією працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати) у розумінні ст.2 Закону України "Про оплату праці", тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати. Наведене відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, зробленому у постанові від 30.01.2019 (справа № 910/4518/16), де зазначено, що за змістом приписів ст.ст. 94,116,117 КЗпП України та ст.ст. 1,2 ЗУ "Про оплату праці" від 24 березня 1995 року N 108/95-ВР, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати. Крім цього, Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що розміщення норм статей 116,117 Кодексу законів про працю України в розділі VII "Оплата праці" є логічно вмотивованим, оскільки ними встановлено відповідальність роботодавців за затримку виплат коштів винагороди за виконану працівниками роботу, які повинні бути виплачені при їх звільненні. Проте, таке розташування вказаних норм права не свідчить про належність середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до структури заробітної плати. Таким чином, стягнення з роботодавця (власника або уповноваженого ним органу, підприємства, установи, організації) середнього заробітку за час затримки до повного розрахунку за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, однак не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною чи компенсаційною виплатою у розумінні статті 2 Закону України «Про оплату праці» та не належить до передбачених законодавством соціальних виплат в розумінні положень статті 1227 ЦК України. Враховуючи наведене та виходячи зі змісту статей 1218,1219,1227 ЦК України, спадкоємці не можуть претендувати на набуття прав вимагати сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника (спадкодавця). За таких обставин, в задоволенні позовних вимог про стягнення з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь [PERSON] , як спадкоємиці померлого працівника, середнього заробітку за весь час затримки по 08 жовтня 2020 року в сумі 90883,98 грн. необхідно відмовити. При зверненні до суду позивачці з урахуванням її майнового стану було відстрочено оплату судового збору, а тому на підставі положень ст.141 ЦПК України оплата судового збору покладається судом на відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial