Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

Позивач за первісним позовом звернулася до суду із позовною заявою про розірвання договору довічного утримання. Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.07.2006 року між нею та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, відповідно до якого відповідачка зобов"язується забезпечувати її утриманням та доглядом довічного утримання. Зокрема, згідно договору від 04 липня 2006 року за умовами якого [PERSON] передала [PERSON] у власність 295/1000 домоволодіння [ADDRESS] взамін [PERSON] зобов"зувалася : забезпечити [PERSON] збереження права безоплатного проживання у відчужуваному нерухомому майні з правом використання всієї площі та всіх підсобних приміщень (будівель та споруд); забезпечення продуктами харчування; забезпечення догляду та надавати необхідну допомогу; забезпечувати згідно рецептів лікарів належними лікувальними засобами. Окрім того згідно п.8 договору сторони домовились, що грошова цінність видів забезпечення на місяць становить 10 неоподаткованих мінімумів визначених законодавством України. Відповідач належним чином виконувала умови договору до 13.11.2013 року, а після цієї дати повністю припинила виконання своїх зобов"язань за договором довічного утримання у будь-якій формі, хоча позивачка є одинокою особою похилого віку, пенсіонеркою, страждає на різні види захворювань, потребує постійного стороннього догляду, піклування та допомоги, в тому числі забезпечення належними лікувальними засобами. У зв"язку з чим позивач просила розірвати договір довічного утримання посвідчений Бештинарською Н.О., приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу 04.07.2006 року р.№1641. Відповідач [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила розірвати договір довічного утримання, припинити право власності, та визнати право власності за нею на частку в розмірі 160/1000 домоволодіння за адресою [ADDRESS]. В обгрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] зазначила, що після укладення договору довічного утримання [PERSON] проживає та продовжує проживати в будинку [ADDRESS], тобто право безоплатного проживання з правом використання всієї площі та підсобних приміщень (будівель та споруд) у відчуженому будинку за нею зберігається; здійснювала в повній мірі оплату комунальних послуг для чого відкрила на своє ім"я розрахункові книжки по розрахунках за користування природним газом (особовий рахунок [NUMBER]) та за електроенергію (особовий рахунок [NUMBER]) останні платежі було здійснено 21.02.2014 року, більше платежі не здійснювались оскільки існувала переплата за надані послуги. Окрім того, згідно квитанцій від 11.04.2013 року на суму 351,40 грн., 04.07.2013 року на суму 351,40 грн., 22.10.2013 року на суму 351,40 грн., 30.10.2014 року на суму 1000 грн., [PERSON] на ім"я позивачки було перераховано вказані суми грошових коштів. Натомість всі ці платежі в повному обсязі були повернуті їй [PERSON] назад. Зазначила, що саме [PERSON] відмовилася від виконання [PERSON] обов"язків за договором довічного утримання, вже зверталася до суду з вимогою про розірвання даного договору з тих самих підстав, відмовляється від нормального спілкування, повертає кошти, конфліктує, створила крайні напружені відносини з нею та членами її сім"ї. Окрім того зазначила, що стан її здоров"я в 2013,2014 роках погіршився тому вона в силу всіх в сукупності обставин не може в подальшому належним чином виконувати своїх обов"язків з підстав, що мають істотне значення. В судовому засіданні позивач за первісним позоввом та його представник підтримали заявлені позовні вимоги, з підстав викладених у позові просив їх задовольнити, проти зустрічного позову заперечили. Пояснили, що [PERSON] не виконує своїх зобов"язань за договором довічного утримання з 13.11.2013 року, втому числі у будь-якій формі, тобто зазначений період невиконання за договором становить більше 9-ти місяців, протягом яких [PERSON] потребувала постійного догляду та утримання. Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON], її представник [PERSON] проти задоволення позову [PERSON] заперечили , зустрічний позов підтримали. [PERSON] суду пояснила, що належним чином виконувала умови договору довічного утримання, вказали, що позивач не подала жодних переконливих доказів невиконання умов договору зі сторони відповідача. Пункт 7 оскаржуваного договору дає вичерпний перелік обов"язків відповідача перед позивачем. Наголосила що стан здоров"я її в 2013,2014 роках погіршився, відносини з позивачкою зіпсувалися саме з вини [PERSON] Позовні вимоги позивачки вважають надуманими та необгунтованими. Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, перевіривши та вивчивши всі матеріали справи, всебічно, повно та об"єктивно дослідивши докази, вважає позови [PERSON] та [PERSON] такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні 04.07.2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання. Згідно п.1 даного договору [PERSON] передає у власність належних їй на праві приватної власності 295/1000 ідеальної частки домоволодіння [ADDRESS] з відповідними надвірними будівлями та спорудами, взамін чого, [PERSON] зобов"язується забезпечити відчужувача утриманням та доглядом довічно. Згідно п.7 договору довічного утримання, за згодою сторін обов"язок набувача майна з надання відчужувачу матеріального забезпечення та догляду (опікування) визначається у вигляді: -забезпечити відчужувача житлом шляхом збереження права безоплатного проживання у відчужуваному нерухомому майні. За а адресою [ADDRESS] з правом використання всієї площі та всіх підсобних приміщень (будівель і споруд); -забезпечення продуктами харчування; -забезпечення догляду та необхідної допомоги; -забезпечення згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами. Згідно п.8 договору, грошова оцінка, зазначених у п.7 цього договору видів забезпечення на місяць, за згодою сторін визначена у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів, встановлених чинним законодавством України. Статтею 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме або рухоме майно, яка має значну цінність, взамін чого набувач зобов"язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду:1 ) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання набувачем своїх обов"язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтвердила той факт, що вже більше дев"яти місяців, а саме з 13.11.2013 року [PERSON] не виконує умови договору, не надає їй матеріальної допомоги, не приходить до неї, не цікавиться нею як особою яку повинна утримувати. При цьому підтвердила той факт, що не бажає з нею мати будь-яких договірних стосунків, не бажає приймати від неї будь-яку допомогу, отримувати кошти. Повідомила суду, що їй допомагають сусіди по вулиці, приносять їй продукти. Свідок [PERSON], [PERSON] пояснили суду, що вони є сусідами [PERSON] та проживають на одній вулиці, що допомагають їй чим можуть, про те що [PERSON] не виконує умови договору їм відомо зі слів самої [PERSON] Повідомили суду, що бачили [PERSON] декілька раз за всі роки. Умови договору довічного утримання їм не знайомі, його не бачили. Про те, що не виконуються умови договору знають також зі слів [PERSON] [PERSON] підтвердила, той факт, що вона свідомо відмовляється від допомоги [PERSON] не хоче її бачити, приймати від неї будь-яку допомогу, грошові кошти перераховані на її ім"я повертає. Всі вище наведені факти підтверджуються поясненнями самої [PERSON] та письмовими доказами, а саме лист Укрпошти від 11.12.2014 року №324. [PERSON] підтверджує, що знайома з [PERSON] ще з 2004 року, тобто ще задовго до підписання спірного договору, що саме [PERSON] їй допомогала в оформленні документів на спадщину, задля чого 26.05.2004 року здійснила реєстрацію її в своїй квартирі (про що свідчить відмітка в паспорті гр-на України), коли ніхто з близьких родичів їй не допоміг ще також до підписання даного договору. Що стосується нотаріально посвідченої заяви, підписаної [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які своїми підписами підтверджували факт того, що ніби-то у зв"язку з невиконанням [PERSON] своїх обов"язків по договору довічного утримання починаючи з 17.11.2013 року і до сьогодні усі витрати по утриманню [PERSON] несе [PERSON] Даний доказ не може бути взятий судом до уваги як належний та допустимий в розумінні підтвердження факту невиконання умов договору [PERSON], з огляду на те, що дані особи не є стороною по договору довічного утримання, і не можуть достеменно знати про виконання чи невиконання умов договору між сторонами. З оглянутих в судовому засіданні фотознімків, вбачається, що [PERSON] оточувала [PERSON] домашнім теплом та затишком, брала її із собою на відпочинок, відвідували святі місця, святкували разом день народження, їздили на відпочинок на природу, та ін. В судовому зсіданні [PERSON] підтвердила і той факт, що [PERSON] пропонувала їй переїхати жити до неї, оскільки і умови проживання кращі, є всі зручності, натомість вона відмовилась. Щодо виконання умов договору довічного утримання, то [PERSON] повідомила суду, що після укладення договору довічного утримання з 04.07.2006 року [PERSON] продовжує проживати в будинку [ADDRESS], тобто право безоплатного проживання з правом використання всієї площі та підсобних приміщень (будівель та споруд) у відчуженому будинку за нею зберігалося. Окрім того повідомила суду, що починаючи з лютого 2014 року між позивачем та нею виник спір з приводу втручання у відносини між нами сусідів, провокуючи на сварки та непорозуміння. Оскільки позивачка є людиною похилого віку, проживає сама, їй самотньо, немає з ким поговорити, вимагає до себе багато уваги. Зважаючи ні на що продовжувала та намагалась виконувати свої зобов"язання за договором , а відтак відкрила на своє ім"я розрахункові книжки по розрахунках за користування природним газом (особовий рахунок [NUMBER]) та за електроенергію (особовий рахунок [NUMBER]). Останні платежі по сплаті комунальних послуг було здійснено 21.02.2014 року, більше платежі не здійснювались оскільки існувала переплата за надані послуги. Досліджені в судовому квитанції свідчать про те, що 11.04.2013 року на суму 351,40 грн., 04.07.2013 року на суму 351,40 грн., 22.10.2013 року на суму 351,40 грн., 30.10.2014 року на суму 1000 грн., [PERSON] перераховано вказані суми грошових коштів на ім"я [PERSON], і цей факт визнається [PERSON] Вказаний факт підтверджує виконання [PERSON] своїх зобов'язань по матеріальному утриманню, як то передбачено умовами договору. Позивач [PERSON] не змогла пояснити суду підставу повернення цих коштів. Окрім того, в с удовому засіданні не знайшли підтвердження факти звернення до [PERSON] з приводу лікування, представлення рецептів лікарів для їх оплати. Окрім того, Відповідач позивач [PERSON] при додаткових поясненнях стверджувала що [PERSON] має необґрунтовані претензії не тільки до неї, а і до членів її сім"ї, зокрема до дітей, яких принижує при ній. Під час розгляду даної справи, це все підтвердилось, оскільки безпідставно та бездоказово [PERSON] продовжувала некоректно та емоційно висловлюватись як на адресу [PERSON] так і в адресу її дітей. Така неприпустима поведінка та висловили призводили до того, що судом неодноразово вказувалось [PERSON] про неприпустимість такої поведінки, робились неодноразові зауваження. Суд бере до уваги, що між набувачем [PERSON] і відчужувачем [PERSON] погіршились стосунки, що ствердили обидві сторони, в набувача з"явились певні обставини, які перешкоджають виконувати умови договору довічного утримання далі (хвороби), які потребують часу та матеріальних затрат. З досліджених в судовому засіданні доказів, а саме лікарських виписок та епікризів вбачається, що [PERSON] період з 16.09.2013 року по 30.09.2013 року перебувала на лікуванні в Рівненській центральній міській лікарні (неврологічне відділення для хворих з порушенням кровообігу), з 13.01.2014 року перебувала на лікуванні в Корецькій обфізлікарні, з 18.03.2014 року по 04.04.2014 року знаходилась на лікуванні та обстеженні в терапевтичному відділенні РОСДРЗН). Пояснила, що оскільки стан її здоров"я погіршився, і вона не має можливості приділяти уваги позивачці більше уваги та часу ніж передбачено договором. Вважає, що істотними умовами для розірвання договору довічного утримання від 04.07.2006 року є погіршення стану її здоров"я, неприязні стосунки між позивачкою та спільне бажання розірвати договір довічного утримання. [PERSON] сама відмовилася від виконання зобов"язань в односторонньому порядку, що підтвердилось під час розгляду даної справи, виходячи з пояснень які були надані в судових засіданнях. Свідок [PERSON] підтвердила, що є сестрою [PERSON], в судовому засіданні повідомила, що дійсно має місце небажання [PERSON] приймати будь-яку допомогу від [PERSON], створення конфліктих ситуацій, необґрунтовані звинувачення. Що їй відомо, про те, що саме сусіди [PERSON] втручаються у відносини між ними. [PERSON] добросовісно виконувала свої обов"язки і вона сама особисто це знає та бачила, бо допомагала коли [PERSON] хворіла. Бачила [PERSON] на сімейних святах. У відповідності до п.2 ч.1 ст.755 ЦК України визначено, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу набувача. Відповідно до ч. 2 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору у зв'язку із неможливістю його подальшого виконання набувачем з підстав, що мають істотне значення, суд може залишити за набувачем право власності на частину майна, з урахуванням тривалості часу, протягом якого він належно виконував свої обов'язки за договором. Таким чином, проаналізувавши зібрані докази та встановлені в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, про необхідність розірвати договір довічного утримання від 04.07.2006 року, укладений між сторонами у зв'язку з неможливістю його подальшого виконання набувачем з підстав, що мають істотне значення та визнати за відповідачем - позивачем [PERSON] право власності на 147/1000 частини домоволодіння [ADDRESS], а за позивачем-відповідачем [PERSON] 148/1000 частини домоволодіння [ADDRESS]. При цьому, залишаючи та визнаючи за [PERSON] право власності на 147/1000 частини домоволодіння [ADDRESS] суд виходить з того, що відповідач-позивач на протязі тривалого часу, а саме з 04.07.2006 року належно виконувала умови договору довічного утримання: забезпечила відчужувача житлом шляхом збереження права безоплатного проживання у відчужуваному нерухомому майні з правом використання всієї площі та всіх підсобних приміщень (будівель і споруд); забезпечувала продуктами харчування; догляду та необхідної допомоги; грошового забезпечення, допоки позивач-відповідач сама не стала відмовлятися від послуг [PERSON], повертати кошти, конфліктувати, а відтак фактично ініціювала розірвання договору довічного утримання, погіршення стану здоров"я [PERSON], тому суд, вважає, дані обставини істотними в розумінні ч.2 ст.756 ЦК України. Сплачений [PERSON] та [PERSON] судовий збір суд відносить за їх рахунок. На підставі викладеного,

Outcome: partial