Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про встановлення порядку користування житловими приміщеннями в квартирі [ADDRESS], зобов"язання не чинити перешкод в користуванні кімнатою, мотивуючи тим, що позивачу належить 1/6 частки двохкімнатної квартири [ADDRESS]. Квартира за адресою:[ADDRESS] згідно технічного паспорту складається з двох житлових кімнат площею 20 м.кв. і 7,6 м.кв., загальною площею 43,1 м.кв., а також, приміщення загального користування :коридор, кухня, ванна кімната. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 25.09.1996 року, серії [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що зроблений відповідний актовий запис № 822. Рішенням Івано-Франківського міського суду від 21.07.2015 року прийнято вселити [PERSON] в квартиру [ADDRESS]. Зобов"язати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS] та надати ключі від вхідних дверей. Актом державного виконавця 09.09.2015 року позивача вселено до квартири [ADDRESS]. Актом державного виконавця 09.09.2015 року зобов"язано [PERSON] не чинити перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS] та передано ключі від вхідних дверей. Проте, відповідачі продовжують чинити перешкоди в користуванні його часткою квартири, при цьому не пускають в житлові кімнати площею 20 м.кв. і 7,6 м.кв., позивач змушений ночувати на кухні, де встановлена газова плита, газовий котел, яка не є придатною для проживання та несе загрозу для його життя та здоров"я. Між сторонами постійно виникають конфлікти та суперечки з приводу користування житловим приміщенням у зв"язку з чим звертається з позовом в якому з врахуванням часток сторін, просить встановити порядок користування спірною квартирою та не чинити позивачу перешкод в користуванні даною кімнатою та приміщеннями загального користування. Позивач є інвалідом ІІ групи з дитинства. Заключенням ЛКК №309 06.12.2014 року встановлено діагноз залишкові явища перенесеного тромбозу судин головного мозку… На даний час позивач немає де проживати, тому, зважаючи на його стан здоров"я йому необхідна окрема житлова кімната для проживання, реабілітації та відпочинку. Реально розділити квартиру не можливо, а тому просив встановити порядок користування за позивачем кімнату житловою площею 7,6 м.кв., а за відповідачами 20 м.кв. Крім, цього площа житлової кімнати 7,6 м.кв. наближена до ідеальної частки, а спірне житло є основним і постійним житлом для позивача. Відповідачка [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає протягом останніх чотирьох років. При такому встановлені порядку користуванні житловими приміщеннями вважає, що право власності позивача та відповідачів на частку в цій квартирі не змінюється і не ущемляється. Виходячи з принципу добросовісності такий порядок користування квартирою буде утримувати відповідачів від зловживання правами, щодо житлових прав. Позивач позовні вимоги підтримав, просив задоволити. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав з мотивів викладних в позовній заяві, просив задоволити в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні повідомили, що не чинили перешкод позивачу у користуванні квартирою, він має можливість проживати на кухні. [PERSON] повторно вийшла заміж і у квартирі з нею проживає її другий чоловік та їхні спільні діти. Чоловік відповідачки не зареєстрований у даній квартирі, проживає з нею у великій кімнаті, а тому поставити ще одне ліжко неможливо. У меншій кімнаті теж живуть її діти від другого шлюбу. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні повідомила, що позивач є її рідним батьком. Вона не чинить йому перешкод, оскільки, вийшла заміж та разом із своїм чоловіком знімають квартиру. У даній квартирі не проживають тривалий час. Не заперечує проти того щоб її батько проживав у спірній квартирі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з"явилась повторно, хоча належним чином повідомлялась про день та час слухання справи. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлено. Позивачу відповідно до свідоцтва про право власності виданого Госпрозрахунковою групою з приватизації державного житлового фонду від 17.11.2009 року, належить 1/6 частки двохкімнатної квартири [ADDRESS] (а.с.9). Згідно витягу про державну реєстрацію прав Івано-Франківського ОБТІ від 09.11.2010 року зареєстровано право власності на дану квартиру [NUMBER] в книзі 135 (а.с.10). Відповідно до п. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В ст. 317 ЦК України вказано, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Позивач стверджує, що відповідачі продовжують чинити перешкоди в користуванні його часткою квартири, при цьому не пускають в житлові кімнати площею 20 м.кв. і 7,6 м.кв., позивач змушений ночувати на кухні, яка не є придатною для проживання та несе загрозу для його життя та здоров"я. З даного приводу позивач звертався до Івано-Франківського міського суду з позовом про вселення в квартиру [ADDRESS] та зобов"язання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS] та надати ключі від вхідних дверей(а.с.13-15). Проте, відповідачі не виконують рішення суду. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що донька позивача [PERSON] у даній квартирі не проживає протягом чотирьох років. Проте, фактично проживає без реєстрації другий чоловік відповідачки. Зі слів відповідачки їй і її сім"ї не зручно разом проживати, а поділитись квартирою не мають змоги. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] подала суду заяву, якою зобов"язалась не чинити перешкоди [PERSON] в користуванні кімнатою 7,6 м.кв. у кв. [ADDRESS](а.с. 83), а позивач в свою чергу зобов"язався оплачувати комунальні послуги в частці 1/7 за квартиру [ADDRESS](а.с. 84). В п.п. 1, 3 ст. 319 ЦК України вказано, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до п. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В свою чергу відповідно до ст. 1 першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимогати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Разом з цим суд зазначає, що відповідно до п. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідачів слід стягнути судові витрати в дохід держави. На підставі наведеного, відповідно до ст.ст. 316, 317, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved