Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

04.09.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду в інтересах малолітньої [PERSON] до відповідача [PERSON] про позбавлення останього батьківських прав відносно [PERSON]. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідач будучи батьком дитини, ухиляється від виконання обов"язків по вихованню дитини, а саме за час проживання малолітньої дочки разом із нею та її покійною матір"ю, не сплачував аліментів на її утриманння відповідно до рішення суду, не цікавився її умовами виховання. Із врахуванням викладеного, посилаючись на вимоги ст.ст.19,150,164,165, 243,244 СК України, просила позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], 2007 р.н. та призначити її опікуном останньої. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала із підстав, зазначених в позовній заяві, та просила їх задовольнити. Представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] позовні вимоги своєї довірительки підтримав та просив їх задовольнити із підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив та вважає , що відсутні законом встановлені підстави для позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON]. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] за довіреністю - [PERSON] підтримав позицію свого довірителя та вважає, що відсутні законом передбачені підстави для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його малолітньої дочки [PERSON], 2007 р.н.. Представник органу опіки та піклування Жидачівської РДА Львівської області Гавдик Н.І. підтримала висновок Жидачівської РДА Львівської області про недоцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно своєї малолітньої дочки [PERSON],2007 р.н. із підстав, зазначених у висновку. Прокурор Томашевська Н.Ю. вважає, що при розгляді справи не встановлено законом передбачених підстав для задоволення позовних вимог позивача [PERSON] про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно своєї малолітньої дочки [PERSON]. Заслухавши позивача, його представника, відповідача, його представника, представника органу опіки та піклування, висновок прокурора, свідків, суд приходить до наступного висновку. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.9). З матеріалів справи вбачається, що мати дитини [PERSON] померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про її смерть (а.с.10). Відповідно до матеріалів справи вбачається, що за життя матері малолітня [PERSON] проживала разом із нею, а після її смерті залишилась проживати разом із бабцею [PERSON] та своєю рідною сестрою по лінії матері, позивачем в справі - [PERSON]. Згідно із висновком Жидачівської РДА Львівської області від 07.10.2014 року №02-17/2256, як органу опіки та піклування, вбачається за недоцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], 2007 р.н., оскільки при наданні висновку не встановлено жодних доказів, які свідчили б про ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх обов"язків щодо виховання дитини в минулому. Окрім того, за період часу із 2007 року по даний час до органу опіки та піклування не надходило жодних скарг та заяв щодо невиконання [PERSON] батьківських обов"язків відносно дочки [PERSON], 2007 р.н.. Відповідно до характеристики на малолітню [PERSON] із навчального закладу - Жидачівської ЗОШ І-ІІІ ст.№2 вбачається, що із нею було проведено за відповідними методиками опитування психологом школи [PERSON] та при цьому встановлено, що дитина емоційно близька до батька, хоче із ним жити, але не заперечує проти своєї сестри. Зазначені обставини ствердила в судовому засіданні свідок [PERSON] - вчитель малолітньої, яка суду також показала, що в період з лютого до березня 2014 року дитину на підготовку в школу водив один батько, який пояснив, що мати дитини померла. На даний час дитину в школу приводить та забирає хлопець позивача. Однак батько постійно цікавиться дитиною, яка неодноразово без поважних причин пропускає уроки. Відповідно до ст.150 Сімейного Кодексу України батьки зобов"язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов»язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов"язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позбавленню батьківських прав можуть передувати превентивні заходи впливу на батьків, а саме: бесіди, попередження з боку органів опіки і піклування, органів внутрішніх справ, надання сім"ї необхідної допомоги, накладення адміністративної відповідальності, відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Виключний характер позбавлення батьківських прав пояснюється тим, що воно може бути здійснено тільки судом. З цієї ж причини встановлений вичерпний перелік підстав позбавлення батьківських прав, який охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Будь-яка з підстав для позбавлення батьківських прав, перерахована в ст. 164 СК України, є критерієм протиправної поведінки батьків по відношенню до своєї дитини. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року, позбавлення батьківських прав ( тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов'язків по вихованню, а також встановити, що батько ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов"язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] - бабуся малолітньої, зазначила, що за життя дочки [PERSON] не жив з ними, тільки конфліктував, приходив п"яний, дебоширив, за що неодноразово притягався до відповідальності. Дочка подала у 2012 році його на аліменти, які він не платив, а коли дитина захворіла - забрала виконавчий лист, щоб він надав допомогу у лікуванні дитини. У цьому році навесні дитина два місяці прожила у нього і попросила забрати її. Йому тверезому ніхто перешкод у вихованні дитини не чинить. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду показали, що відповідач добровільно батьківських обв"язків не виконував. Тільки в силу обставин, що склалися, щоб не платити аліменти на дитину. Він декілька разів приходив до дочки у школу - приносив солодощі.Однак достатньої уваги він дитині не приділяє. Свідок [PERSON] суду ствердила, що від шлюбу з відповідачем, який розірвано, у них є спільний повнолітній син, за ухилення від сплати аліментів на якого, [PERSON] притягувався до кримінальної відповідальності і досі не погасив боргу по аліментах. Зазначені свідками обставини, щодо поведінки відповідача, як і його неодноразове притягнення до відповідальності, не є визначальними при вирішенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав, тому суд не може взяти їх до уваги при розгляді даного спору. Судом не встановлено достатніх даних про те, що відповідач є особою, яка злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що поведінка відповідача [PERSON] відносно малолітньої дочки [PERSON], є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов"язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Тобто, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо і лише наявності в діях батьків вини. Ця міра застосовується судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. В судовому засіданні встановлено, що заходи впливу, як то бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів внутрішніх справи, накладення адміністративної відповідальності, до відповідача не вживалися. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи не встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав, у зв»язку з чим, слід відмовити позивачу [PERSON] у задоволенні позову.

Outcome: dismissed