Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до Цюрупинського районного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вішва Ананда" про розірвання договору оренди землі. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що він є власником земельної ділянки площею 7,13 га, яка розташована на териротії Ювілейної сільської ради Цюрупинського району Херсонської області. У 2009 році між сторонами по справі був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки. З боку відповідача не виконуються умови договору щодо своєчасного внесення орендної плати. Так відповідачем не сплачено орендну плату за 2011 - 2012 роки. Орендована земельна ділянка не використовується за цільовим призначенням. Просив суд розірвати договір оренди земельної ділянки, укладений між ним та ТОВ «Вішва Ананда» та повернути йому земельну ділянку. В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав, просив суд задовольнити позовні вимоги, протии заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання двічі не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.224, 169 ч.4 ЦПК України. Судом установлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Копією договору оренди землі № 40-39 зареєстрований у державному реєстрі земель від 27 липня 2009 року за № 4АА002368-040972900030 підтверджено, що між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вішва Ананда" укладено договір оренди землі загальною площею 7,13 га, яка знаходиться в межах території Ювілейної сільської Ради Цюрупинського району Херсонської області строком на 20 років (Державний акт на право приватної власності на землю серія ХС № 080721). Договір оренди за своїм змістом укладений на основі типового договору оренди землі, затвердженого постановою Кабінетом міністів України від 03 березня 2004 року № 220, із змінами внесеними згідно постанови Кабінету міністрів України № 1724 від 13.12.2006 року. Відповідно до п. 9 та 11 договору оренди землі відповідач зобов'язався протягом строку дії договору сплачувати орендну плату за кожен рік користування земельною ділянкою, не пізніше ніж до 15 листопада кожного року, в розмірі 3% від нормативної грошової оцінки даної земельної ділянки. Відповідно до п. 31 договору оренди Орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням та своєчасно вносити орендну плату. В порушення пункту 31 договору оренди орендар не використовує орендовані земельні ділянки за цільовим призначенням та вже білья ніж два роки не сплачує плату за орендовану землю. Дані обставини підтверджуються довідкою Ювілейної сільської ради Цюрупинського району Херсонської області від 10.10.2013 року Стаття 629 ЦКУ встановлює, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а згідно зі статтею 526 ЦКУ зобов'язання мають виконуватися належним чином, належними сторонами, у передбачений законом чи договором спосіб та термін, за відповідною ціною і інше. Вказані умови є істотними для зобов'язальних правовідносин, а отже повинні виконуватися безумовно, у точній відповідності до умов договору. Статтею 96 Земельного кодексу України, встановлений обов'язок землекористувачів, у тому числі орендарів, своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею. Ця норма кореспондується відповідно зі статтею 24 Закону України "Про оренду землі", яка передбачає, що орендодавець землі має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Зазначені принципи земельного законодавства відображені і в Договорах оренди землі, а саме в п. 28 - "Орендодавець має право вимагати своєчасної виплати орендної плати" та п. 31 - "Орендар зобов'язаний своєчасно вносити орендну Плату". На підставі ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірвано за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст. ст. 24, 25 Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до ч. 1. ст. 2 Закону України "Про оренду землі" до інших законодавчих актів, що регулюють відносини щодо оренди земельної ділянки відносяться положення Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушення зобов'язань, а саме його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, є підставою для розірвання договору. Загальною умовою виконання цивільно - правових зобов'язань, відповідно до ст. 526 ЦК України, встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Порушення строків виплати орендної плати за користування земельною ділянкою в 2012-2013 роках є порушенням ст. 526 ЦК України, що відповідно до ст. 610, 611 ЦК України є також підставою для розірвання договору оренди. Згідно п. 2 ст. 651 ЦК України, Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 2 ст.158 Земельного Кодексу України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Згідно зі ст.31 Закону України "Про оренду землі", на вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, що встановленому законом. Відповідно до ч. 1 ст.407 Цивільного Кодексу України, право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Відповідно до ч.2 ст.412 ЦК України, право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб може бути припинене за рішенням суду, в інших випадках встановлених законом. Згідно з ч. 2 ст. 598 ЦКУкраїни, припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Згідно з ч. 1 ст.652 ЦК України, у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Відповідно до ч.3 ст.653 ЦК України, якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. З огляду на те, що відповідачем порушено договір оренди, не сплачується більше двох років орендна плата та не використовуються земельні ділянки за призначенням вимоги позивача є обгрунтовними та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved