Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

КП БМР «Білоцерківтепломережа» звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за надані послуги з постачання теплової енергії, в якому просить суд стягнути з відповідача борг у розмірі 34 869, 12 грн., суму, на яку збільшилася заборгованість внаслідок інфляційних процесів у розмірі 10 608, 71 грн., три відсотки у розмірі 3 602, 60 грн. та судові витрати у справі по сплаті судового збору в розмірі 2 270,00 грн. В обґрунтування позову вказував, що згідно особового рахунку № [NUMBER] , відповідач починаючи з 01.07.2012 по 01.08.2021, має заборгованість за опалення в розмірі 34 869, 12 грн. на яку нараховано інфляційні нарахування в сумі 10 608, 71 грн. та три відсотки річних в сумі 3 602, 60 грн. Боржнику було надіслано попередження про наявність заборгованості з вимогою сплатити її протягом місяця, однак боржник не відреагувала на дану претензію та не сплатила заборгованості. 21.08.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. 18.10.2021 на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просила суд частково задоволити позовні вимоги, стягнувши з неї заборгованість за послуги за період з 01.08.2018 по 01.08.2021, в решті вимог - відмовити. В обґрунтування відзиву зазначено, що позивач просить стягнути з неї суму заборгованості за період з 01.07.2012 по 01.08.2021, однак на 01.07.2012 позивач виставляє суму боргу 6 185 грн., тобто з розрахунку позивача заборгованість виникає за більший період. Однак, позивач вже звертався до суду та стягував з неї заборгованість за послуги, виконавчі провадження завершені як виконані. Заборгованість вже перекривалася субсидією. У 2019-2021 роках вона сплачувала кошти за надані послуги, а не заборгованість На розрахунку позивача відсутні штамп та печатка, тому він неналежно завірений і незаконний. Відповідач просить застосувати строк позовної давності та стягнути заборгованість за період часу з 01.08.2018 по 01.08.2021. 21.10.2021 на адресу суду від представника відповідач [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якому остання просить суд задоволити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування відповіді на відзив представник відповідача вказує, що позивач звертався до суду про стягнення боргу з [PERSON] за період з 01.01.2010 по 01.07.2012 на суму 1 151, 10 грн. Судовий наказ було пред`явлено до виконання до відділу державної виконавчої служби та було виконано в червні 2020 року, про що свідчить розрахунковий лист абонента де зазначено, що згідно виконавчого листа сплачено грошові кошти в сумі 1 151, 00 грн. Позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості за теплову енергію за період з 01.07.2012 по 01.08.2021 у зв`язку з тим, що відповідач частково вносила оплату та користувалася субсидією, тому строки позовної давності переривалися. Представник позивача за довіреністю Мартиненко Т.М. в судове засідання не з`явилася. Надіслала а адресу суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з`явилася. Про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно, Рекомендоване повідомлення про вручення відповідачу поштового відправлення повернулося на адресу суду 28 вересня 2021 року з відміткою про його вручення особисто [PERSON] 27 вересня 2021 року. Крім цього, відповідач скористалася правом на подання відзиву, в якому виклала свої заперечення щодо позовних вимог. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу та ухвалити рішення за результатами її розгляду. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося. Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного. З матеріалів справи вбачається, що Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» є виконавцем послуг з постачання теплової енергії відповідно до Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг». З розрахункового листа абонента, особовий рахунок № [NUMBER] , відкритого на ім`я відповідача [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] вбачається, що за відповідачем рахується заборгованість за надані послуги за період з 01.07.2012 по 01.08.2021 в розмірі 34 869, 12 грн. На вказану суму боргу позивачем нараховано інфляційні втрати в розмірі 10 608, 71 грн. та 3 % річних в розмірі 3 602, 60 грн, що підтверджується розрахунковою відомістю суми основного боргу, 3 % річних та інфляційних нарахувань за спожиті послуги з теплопостачання. 01.08.2021 року на адресу [PERSON] було направлено претензію з вимогою в добровільному порядку провести оплату вказаної заборгованості протягом місяця з дати одержання претензії. Однак, на день звернення до суду з даним позовом борг в добровільному порядку не сплачено, що слугувало підставою для звернення до суду. Спірні правовідносини виникли у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг і регулюються, зокрема, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року № 2189-VIII (далі - Закон № 2189-VIII). Відповідно до пункту 5 частини першої статті 1 Закону № 2189-VIII, житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 1 Закону № 2189- VIII, індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами (п.2 ч.1 ст.5 Закону № 2189-VIII). Учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг є, в тому числі, послуг з постачання теплової енергії - теплопостачальна організація. На відповідача [PERSON] у КП БМР «Білоцерківтепломережа» відкрито особовий рахунок № [NUMBER] по нарахуванню та сплаті коштів за спожиті послуги з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] . Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону № 2189-VIII, передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, частиною 1 статті 9 Закону № 2189-VIII передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Обов`язок щодо оплати власниками квартир та споживачами житлово-комунальних послуг, крім вищенаведених положень законодавства, закріплений також у статті 162 Житлового кодексу Української РСР. Частиною шостою статті 19 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі - Правила). Відповідно до вказаних Правил - централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Відповідно до п.6 Правил - послуги повинні відповідати: з централізованого опалення - нормативній температурі повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу) за умови їх утеплення споживачами та вжиття власником (балансоутримувачем) будинку та/або виконавцем заходів до утеплення місць загального користування будинку. Відповідно до п.18 Правил - розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Згідно ч.1 ст.7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач, зокрема, має право: одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів; на зменшення у встановленому законодавством порядку розміру плати за житлово-комунальні послуги у разі їх ненадання, надання не в повному обсязі або зниження їхньої якості. Згідно з п.п. 5 та 8 ч. 2 ст. 8 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" виконавець комунальної послуги зобов`язаний: розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за комунальні послуги в разі їх ненадання, надання не в повному обсязі, несвоєчасно або неналежної якості, а також в інших випадках, визначених договором про надання комунальних послуг; своєчасно реагувати на виклики споживачів, підписувати акти-претензії, вести облік вимог (претензій) споживачів у зв`язку з порушенням порядку надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ч.3 ст.16 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", якість комунальної послуги повинна відповідати вимогам, встановленим цим Законом, іншими актами законодавства та договором. Обов`язок забезпечення відповідності якості комунальної послуги встановленим вимогам покладається на виконавця такої послуги. Статтею 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 256 Цивільного кодексу України визначено поняття позовної давності. Так, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність згідно зі статтею 257 Цивільного кодексу України, встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності, відповідно до частини першої статті 261 Цивільного кодексу України, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Стаття 264 Цивільного кодексу України встановлює перериривання перебігу позовної давності. Так, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Посилання відповідача на застосування строку позовної давності та стягнення з неї заборгованості лише за період часу з 01.08.2018 по 01.08.2021 судом не береться до уваги так як відповідно до розрахункового листа абонента, завіреного співробітником позивача, відповідач неодноразово сплачувала кошти за послуги з теплопостачання. Останній платіж відповідачем здійснено в липні 2021 року на суму 500, 00 грн. В липні 2021 року послуги з теплопостачання позивачем, згідно розрахункового листа абонента, відповідачу не надавалися, що спростовує твердження останньої у відзиві, що нею сплачувалася не заборгованість а поточні послуги з теплопостачання. Вказане, в свою чергу свідчить про визнання відповідачем боргу та відповідно до статті 264 Цивільного кодексу України перериває перебіг позовної давності. Суд не бере до уваги доводи відповідача щодо незаконності розрахункового листа абонента наданого позивачем так представником позивача до відповіді на відзив долучено завірений співробітником позивача розрахунковий лист абонента. Доводи відповідача про включення до суми заборгованості за період часу з 01.07.2012 по 01.08.2021 заборгованості, яка була в залишку станом на 01.07.2012 в розмірі 6 185, 64 грн. приймаються судом до уваги так, як відповідно до розрахункового листа абонента, за вказаний період часу відповідачу за теплопостачання нараховано грошові кошти в розмірі 50 081, 14 грн, а останньою сплачено за вказані послуги грошові кошти в розмірі 21 397, 66 грн. Різниця між вказаними сумами складає 28 683, 48 грн, що на 6 185, 00 грн. більше суми заборгованості (34 869, 12 грн.) відповідача перед позивачем за послуги з теплопостачання за період часу з 01.07.2012 по 01.08.2021. Таким чином, суд вважає, що у відповідача перед позивачем виникла заборгованість зі сплати послуг із теплопостачання, яка за період часу із 01.07.2012 по 01.08.2021 становить 28 683, 48 грн., а не 34 869, 12 грн., як зазначено в позовній заяві. Санкції за порушення зобов`язання, позивачем нараховувалися з 20.11.2012 - 3 % річних та з 12.12.2012 - інфляційні втрати, тобто санкції нараховувалися за період часу після 01.07.2012, їх розмір не спростовано відповідачем та береться судом до уваги при ухваленні судового рішення. З урахуванням санкцій за інфляційні втрати в розмірі 10 608, 71 грн. та 3 % річних в розмірі 3 602, 60 грн., загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить 42 894, 79 грн., а не 49 080, 43 грн., як зазначено в позовній заяві. Частиною першою статі 81 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів, які свідчать про законність його вимог щодо нарахування плати за спожиті послуги з теплопостачання, за виключенням помилкового врахування суми грошових коштів в розмірі 6 185, 64 грн, як залишку заборгованості станом на 01.07.2012, в той час відповідачем вказані вимоги, зокрема щодо відсутності підстав для переривання перебігу строку позовної давності не спростовано, тому суд приходить до висновку про доцільність ухвалення рішення про часткове задоволення позовних вимог, розмір яких становить 42 894, 79 грн. У зв`язку з ухваленням рішення про часткове задоволення позовних вимог, з урахуванням ст. 141 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі, пов`язані зі сплатою позивачем судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 1 983, 98 грн., що становить 87, 40 % від сплаченого судового збору в розмір 2 270, 00 грн.

Outcome: partial