Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

29.04.2014 року позивач подав в суд позов, в якому просив звернути стягнення на квартиру [ADDRESS], в рахунок погашення заборгованості [PERSON], яка виникла на підставі кредитного договору № 014/1915/74/100655 від 18 червня 2008 року. В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що 18 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Аваль» (правонаступником за усіма правами та обов'язками, якого є Публічне акціонерне товариство "Райффайзен Банк Аваль") та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/1915/74/100655, згідно якому відповідачу у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання були надані грошові кошти в сумі 55 920,00 доларів США, (п'ятдесят п'ять тисяч дев'ятсот двадцять доларів США 00 центів) строком по 18 червня 2028р. В подальшому дата остаточного погашення кредиту була перенесена до 18 грудня 2037 року. Через те, що відповідач взятих на себе зобов'язань не виконує, в зв'язку, станом на 23.01.2014 року, виникла заборгованості в сумі 260 105,57 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.01.2014р. становить 2 079 023,82 грн. (два мільйони сімдесят дев'ять тисяч двадцять три грн. 82 коп.), яка складається: залишок заборгованості за кредитом - 61 965,68 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.01.2014р. становить 495 291,68 грн. (чотириста дев'яносто п'ять тисяч двісті дев'яносто одна грн. 68 коп.); заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами - 28 116,76 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.01.2014р. становить 224 737,26 грн. (двісті двадцять чотири тисячі сімсот тридцять сім грн. 26 коп.); сума пені нарахованої за порушення строків повернення кредитної заборгованості та сплати відсотків - 170 023,13 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 23.01.2014р. становить 1358 994,88 грн. (один мільйон триста п'ятдесят вісім тисяч дев'ятсот дев'яносто чотири три грн. 88 коп.), а оскільки 18 червня 2008 року між сторонами був укладений договір іпотеки, яким було забезпечено виконання кредитного зобов'язання, позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі. Відповідач проти позову заперечувала, посилалась на те, що її квартира, яка є предметом іпотеки, не перевищує 140 кв. м. площі і є її єдиною жилою нерухомістю, на підставі Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року, не може бути примусово відчужена. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки). Судом встановлено, що кредит відповідачу був виданий в іноземній валюті. Згідно договору іпотеки № 014/1915/74/100655/1 від 18.06.2008 року, предметом іпотеки є квартира № 37( житловою площею 31.4 кв. м., загальною площею 52.3 кв. м.), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] і належить [PERSON] Дана квартира є єдиним житлом відповідача. З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку, що за наявності мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, звернення стягнення на квартиру відповідача не може бути застосовано, як спосіб захисту порушеного права та інтересів позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed