Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-22 00:00:00

У січні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом про захист порушеного авторського права та стягнення грошової компенсації за порушення авторського права. В обґрунтування пред'явлених вимог вказала, що у 2008 році вона своєю творчою працею створила твір образотворчого мистецтва, а саме картину "[INFO]", право позивачки на який підтверджується свідоцтвом про реєстрацію авторського права на твір [NUMBER] від 20 травня 2014 року та рішенням Державної служби інтелектуальної власності України про реєстрацію авторського права на твір. Також у 2009 році позивачка своєю творчою працею створила твір образотворчого мистецтва, а саме картину «[INFO]», право позивачки на який підтверджується свідоцтвом про реєстрацію авторського права на твір [NUMBER] від 20 травня 2014 року та рішенням Державної служби інтелектуальної власності України про реєстрацію авторського права на твір. 13 січня 2016 року в магазині "[INFO]", що знаходиться за адресою [ADDRESS], господарську діяльність в якому здійснює відповідач, представником позивачки зафіксовано факти розповсюдження (реалізації, продажу) наступного товару: Обкладинка для документів з малюнком - картина [PERSON] "[INFO]", який являє собою обкладинку для документів з малюнком, на якому без дозволу позивачки відтворено твір образотворчого мистецтва під назвою "[INFO]". Обкладинка для документів з малюнком - картина [PERSON] "[INFO]". Вказаний товар являє собою обкладинку для документів з малюнком, на якому без дозволу позивачки відтворено твір образотворчого мистецтва під назвою "[INFO]". Посилаючись на те, що їй належить виключні авторські права на вказані твори мистецтва, однак відповідач здійснюючи свою господарську діяльність порушив таке право позивачки, просила суд задовольнити пред'явлені вимоги. У судове засідання позивачка її представник не з'явилися, про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Від представника позивачки на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що у 2008 році позивачка своєю творчою працею створила твір образотворчого мистецтва, а саме картину "[INFO]", що підтверджується підписом позивачки у лівому нижньому куті твору. Право позивача на зазначений підтверджуються свідоцтвом про реєстрацію авторського права на твір [NUMBER] від 20 травня 2014 року та рішенням Державної служби інтелектуальної власності України про реєстрацію авторського права на твір. Також судом встановлено, що у 2009 році позивачка своєю творчою працею створила твір образотворчого мистецтва, а саме картину «[INFO]», що підтверджується підписом її підписом у лівому нижньому куті твору. Крім того, право позивачки на зазначений підтверджуються свідоцтвом про реєстрацію авторського права на твір [NUMBER] від 20 травня 2014 року та рішенням Державної служби інтелектуальної власності України про реєстрацію авторського права на твір. Авторство позивачки підтверджується її підписом на наявних в матеріалах справи копій примірників творів, а саме у нижньому лівому куті кожної з робіт зазначено: "[PERSON]". Між тим, 13 січня 2016 року в магазині "[INFO]", що знаходиться за адресою [ADDRESS], господарську діяльність в якому здійснює відповідач, представником позивачки зафіксовано факти розповсюдження (реалізації, продажу) наступного товару: Обкладинка для документів з малюнком - картина [PERSON] "[INFO]", який являє собою обкладинку для документів з малюнком, на якому без дозволу позивачки відтворено твір образотворчого мистецтва під назвою "[INFO]". Обкладинка для документів з малюнком - картина [PERSON] "[INFO]". Вказаний товар являє собою обкладинку для документів з малюнком, на якому без дозволу позивачки відтворено твір образотворчого мистецтва під назвою "[INFO]". Реалізація вказаних зазначених товарів підтверджується наданими представником позивача товарними чеками від 13 січня 2016 року (а.с. 10). Крім того, факт розповсюдження зазначених товарів підтверджується дослідженим у судовому засіданні відеозаписом, який наданий на матеріальному носії представником позивачки в ході розгляду справи. Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка посилається на те, що відповідач у своїй господарській діяльності неправомірно, порушуючи її виключні авторські права розповсюджує товар: Обкладинка для документів з малюнком - картина [PERSON] "[INFO]", який являє собою обкладинку для документів з малюнком, на якому без дозволу позивачки відтворено твір образотворчого мистецтва під назвою "[INFO]" та обкладинка для документів з малюнком - картина [PERSON] "[INFO]". Вказаний товар являє собою обкладинку для документів з малюнком, на якому без дозволу позивачки відтворено твір образотворчого мистецтва під назвою "[INFO]". Відповідно до статті 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» автор - фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір. Нормами частини 2 статті 11 цього ж Закону встановлено, що авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Згідно ст. 15 Закону України "Про авторьске право і суміжні права", до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: виключне право на використання твору; виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. Судом встановлено, що позивачка є автором творів, які виступають предметом спору. Реалізація примірників товарів, на яких зображені об'єкти авторського права, підтверджується товарними чеками, копії яких містяться в матеріалах справи та відеозаписом придбання вказаних товарів. Згідно п. г) ч. 1 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права», за захистом свого авторського права позивач, в свою чергу, має право звернутись в установленому порядку до суду з позовом про виплату компенсацій, виходячи з факту порушення авторських прав відповідачем. При цьому суд, згідно п. г) ч. 2 ст. 52 ЗУ «Про авторське право і суміжні права» має право постановити рішення про виплату компенсації у розмірі від 10 до 5000 мінімальних заробітних плат. Згідно роз»яснення п. 42 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 04 червеня 2010 року «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав», відповідно до пункту "г" частини першої статті 52 Закону N 3792-XII суб'єкт авторського права і (або) суміжних прав позивач має право вимагати виплату компенсації замість відшкодування збитків або стягнення доходу. При вирішенні відповідних спорів судам слід мати на увазі, що компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав. Для визначення суми такої компенсації, яка є адекватною порушенню, суд має дослідити: факт порушення майнових прав та яке саме порушення допущено; об'єктивні критерії, що можуть свідчити про орієнтовний розмір шкоди, завданої неправомірним кожним окремим використанням об'єкта авторського права і (або) суміжних прав; тривалість та обсяг порушень (одноразове чи багаторазове використання спірних об'єктів); розмір доходу, отриманий унаслідок правопорушення; кількість осіб, право яких порушено; наміри відповідача; можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що суми компенсації в розмірі 30 мінімальних заробітних плат буде достатньо для поновлення майнових авторських прав позивачки. Оскільки відповідачем здійснюється розповсюдження двох різних товарів із зображенням двох різних об'єктів інтелектуальної власності, права на які належать позивачці, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача на її користь компенсації у розмірі 10 мінімальних заробітних плат за кожний факт (вид) порушення та об'єкт інтелектуальної власності, виходячи з наступного розрахунку: 2 (кількість неправомірно використаних об'єктів інтелектуальної власності) х 1 (способи (факти) порушення прав позивачки з боку відповідача: розповсюдження) х 10 (мінімальна сума компенсації в м.з.п.) х 1378,00 грн. (розмір однієї мінімальної заробітної плати) = 27 560,00 грн. Таким чином з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума компенсації в розмірі 27 560,00 грн. Враховуючи, що суд задовольняє позов, відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачкою у вигляді сплати суми судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп. підлягають стягненню з відповідача на її користь.

Outcome: approved