overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

Позивач звернувшись до суду з позовом, просить стягнути з [PERSON] (-далі відповідач) на її користь 1965 грн. в рахунок компенсації фактично понесених нею додаткових витрат, у зв"язку з хворобою сина [PERSON], [INFO]. В своїй позовній заяві посилається на те, що рішенням Рокитнянського районного суду від 04.12.2017 з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що їх син [PERSON] перебуває на "Д" обліку у лікаря-окуліста з 01.04.2015 з діагнозом міопія слабкового ступеня, у зв"язку з чим виникла об"єктивна необхідність придбання для нього окулярів, на які вона витратила 1175 грн.. Крім того, у грудні 2017 вона вимушена була звернутися до лікаря-дерматолога у зв"язку з тим, що на обличчі сина з"явився висип, на лікування якого нею було витрачено 320 грн. 19.09.2017 вона звернулася до лікаря-ендокринолога для здачі аналізів, які син має здавати з частотою 2 рази на рік. На оплату вартості зазначених аналізів вона витратила 470 грн. Таким чином, вона понесла додаткові витрати у зв"язку з хворобою дитини, частина яких у розмірі 1965 грн. підтверджується документально. В судове засідання сторони, будучи належним чином повідомленими, не з"явилися. Позивач подала до суду заяву, якою свої позовні вимоги підтримала повністю та просить суд справу розглянути у її відсутності. Відповідач про причини неявки не повідомив, заперечення та заяви про розгляд справи у його відсутності не надав. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Рокитнянського районного суду від 04.12.2017 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. З довідки офтальмолога від 10.02.2017 вбачається, що [PERSON] стоїть на "Д" обліку у лікаря-окуліста з 01.04.2015 з діагнозом міопія слабкового ступеня, у зв"язку з чим виникла об"єктивна необхідність придбання для нього окулярів, на що позивач витратила 1175 грн., про що свідчить копія товарного чека № 78 від 29.08.2017. Крім того, у зв"язку з хворобою дитини позивач зверталася до лікарів дерматолога та ендокренолога на, що нею було витрачено 320 грн. та 470 грн., про що свідчать додані до матеріалів справи квитанції на вказані суми. Згідно із ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне вимоги позивача задовольнити. Позивача звільнено від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому останній підлягає стягненню відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивач звернувшись до суду з позовом, просить постановити рішення, яким припинити з дня вступу рішення суду по даній справі в законну силу стягнення аліментів з нього на користь [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку на утримання [PERSON], [INFO]. В своїй позовній заяві посилається на те, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28.02.2011 року було стягнуто з нього на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини на утримання сина [PERSON], [INFO], починаючи з 15.11.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. На даний час вказане рішення суду виконується Київським ВДВС Харківського МУЮ. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14.11.2013 року було виключено відомості про нього як батька дитини, з актового запису № 560 в Книзі реєстрації народжень від 16.09.2009 року та зобов"язано Орджонікідзевський ВРАЦС Харківського МУЮ вчинити такі дії. Зазначає, що оскільки він не є батьком вказаної дитини, тому не повинен нести обов"язок щодо її утримання та виплати аліментів на користь відповідача. В судове засідання сторони не з"явилися, позивач подав до суду заяву якою повністю підтримав свої вимоги та просить суд справу розглянути у його відсутності. Відповідач, будучи повідомленою належним чином про день, час та місце слухання справи в судове засідання не з"явилася, про причини неявки не повідомила заперечень та заяви про розгляд справи у її відсутності не надала. Матеріалами справи встановлено, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28.02.2011 року з позивача на на користь відповідача було стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини на утримання сина [PERSON], [INFO], починаючи з 15.11.2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 14.11.2013 року було виключено відомості про позивача [PERSON] як батька дитини, з актового запису № 560 в Книзі реєстрації народжень від 16.09.2009 року та зобов"язано Орджонікідзевський ВРАЦС Харківського МУЮ вчинити такі дії. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. У зв"язку з тим, що позивач не є батьком дитини, суд приходить до висновку про можливе задоволення позову. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить суд встановити факт родинних відносин. В обґрунтування своєї заяви [PERSON] послався на те, що 01.03.1997 року він уклав шлюб з [PERSON], [INFO]. Від шлюбу народилося двоє дітей: донька [PERSON], [INFO] року, син [PERSON], [INFO]. В свідотцтві про укладення шлюбу та свідотцтвах про народження дітей прізвище заявника вказане як "[PERSON]" українською мовою. Згідно паспорту громадянина України, серія [NUMBER] виданого 16 квітня 1998 року Куйбишевським РВ ДМУ України в Донецькій області прізвище заявника " [PERSON]" українською мовою. На теперішній час діти досягли чотирнадцятирічного віку та їм необхідно отримати паспорт громодянина України. Для отримання вказаних документів необхідно подати документи, що підтверджують особу батьків. При зверненні до Волноваського районного відділу ГУ ДМС УКраїни в Донецькій області працівником міграційної служби заявнику надане роз"яснення, що у зв"язку з тим, що прізвище у його паспорті не співпадає з прізвищем вказаним у свідотцтвах про народження дітей, у зв"язку з чим для встановлення факту родинних відносин потрібне рішення суду. Таким чином, у заявника відсутня можливість у позасудовому порядку встановити факт родинних відносин. Заявник надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на заявлених вимогах наполягає. Заінтересована особа: представник Головного Управління ДМС України в Донецькій області до суду не з"явились, про причини неявки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, заінтересованої особи, свідків, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідотцтва про шлюб серія [NUMBER] виданого Куйбишевським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 92 прізвище заявника " [PERSON]".(а.с.6). З свідотцтва про народження доньки [PERSON], [INFO], серія [NUMBER] та сина [PERSON], [INFO], серія [NUMBER] вбачається, що прізвище батька дітей " [PERSON]".(а.с.9,10). Згідно паспорту громадянина України серія № [NUMBER] виданого 16 квітня 1998 року Куйбишевським РВ ДМУ України в Донецькій області прізвище заявника " [PERSON]" українською мовою.(а.с.3). Отже, дослідивши подані заявником документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши досліджені в судовому засіданні письмові докази, суд дійшов до висновку, що той факт, що заявник [PERSON] доводиться батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], повністю знайшов своє підтвердження. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги заявника [PERSON] ґрунтуються на законі, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні належними та допустимими доказами, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

03.03.2015 року заявник [PERSON]звернулась до суду з заявою про встановлення факту реєстрації шлюбу між нею та її чоловіком [PERSON], померлим [INFO]. Заява мотивована тим, що 30 січня 1956р.заявниця вступила в шлюб з [PERSON], змінивши прізвище з "[PERSON]"на "[PERSON]", про що зроблено актовий запис та перебувала в шлюбі до 25.10.2014р,Тобто до дня смерті чоловіка. Після смерті [PERSON]заявниця бажає отримати одноразову допомогу у зв"язку зі смертю чоловіка,однак їй було відмовлено у зв"язку з тим,що у свідоцтві про шлюб помилково зазначено ім"я чоловіка -"[PERSON]",що є перешкодою для реалізації заявником своїх прав. Заявниця [PERSON]надала письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність. Вимоги, поставлені у заяві, підтримує в повному обсязі. Заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Доманівського РУЮ надала письмову заяву, в якій просили також справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти задоволення заяви. Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області в судове засідання надали письмову заяву, в якій не заперечували проти задоволення заяви. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] [INFO] уклала шлюб з [PERSON],1934р.н., що підтверджується копією свідоцтва про одруження. Після смерті [PERSON], померлого [INFO], в заявниці виникла необхідність отримати одноразову грошову допомогу в УПФУ в Доманівському районі. Проте, при перевірці документів було встановлено, що у свідоцтві про смерть та у свідоцтві про одруження існують розбіжності у написані імені померлого чоловіка, а тому Управління ПФУ в Доманівському районі не може видату грошову допомогу . Так, у паспорті свідоцтві про смерть [PERSON]ім"я його заначено "[PERSON]", але у свідоцтві про одруження - "[PERSON]". Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON]його ім"я зазначено "[PERSON]". Відповідно до експертного висновку №056/22-а Українського бюро лінгвістичних експертиз в даному конкретному випадку імена "[PERSON]"та "[PERSON]"є ідентичними. Згідно висновку у справі про внесення змін до актового запису про шлюб, зробленого Відділом ДРАЦС Доманівського РУЮ від 20.12.2014р., неможливо внести зміни до актового запису про укладення шлюбу в адміністративному порядку. Таким чином, суд приходить до висновку, що у актовому записі №8 від 30.01.1956р.про реєстрацію шлюбу помилково записано ім"я [PERSON] як "[PERSON]". Зважаючи, що заявник інакше як за рішенням суду не може довести факт реєстрації данного шлюбу, заява підлягає задоволенню. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

Позивач покликається на те, що [INFO] помер його дід, [PERSON], а [INFO] померла баба, [PERSON]. За життя вони заповіли йому усе своє майно. З ними проживав його батько, [PERSON]. Після смерті діда позивач спадщину прийняв шляхом звернення до нотконтори з відповідною заявою. А після покійної баби спадщини не приймав. Її прийняв батько, після якого відкрилася спадщина на садибу,що знаходиться у [ADDRESS]. Він помер [INFO]. Оскільки травмував ногу і півроку перебував на лікарняному. Потім проходив реабілітацію, то своєчасно не звернувся за прийняттям спадщини як спадкоємець першої черги по закону. Просить визначити йому для цього додатковий строк - 2 місяці. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав з наведених підстав. Відповідачі у судове засідання не з"явилися.Є письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності. З позовом згідні. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 1272 ч.3 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З пояснень представника позивача і письмових доказів ( копій паспортів відповідачів, свідоцтв про смерть спадкодавців і про укладення шлюбу, свідоцтв про народження заявника і його батька ; довідки сільської ради про склад сім"ї спадкодавця;заповітів від 05.11.2007 року і 19.07.2010 р., які не змінені і невідмінені; рішення ЛКК №934 від 06.12.2013 р. про закритий 2-х щиколотковий перелом суглобу ) судом з"ясовано таке. У покійних [PERSON] було 2 сини : [PERSON] і [PERSON]. Останній помер у [PERSON]. Проживав окремо з сім"єю. А [PERSON] проживав з батьками. На день смерті останніх права на обов"язкову частку в спадщині не мав. Успадкував майно після матері по закону, оскільки його не успадкував позивач по заповіту. [PERSON] пропустив строк звернення за прийняттям спадщини у зв"язку з тривалою хворобою,що підтвердив відповідним медичним документом. Суд вважає це поважною причиною пропуску строку звернення за спадщиною. Отже, позов підставний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання дитини інваліда. При цьому зазначає, що до 2012 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати з нею. Їх син являється інвалідом дитинства, йому встановлений діагноз - вроджена мікроцефалія, затримка психомоторного та предречового розвитку (ДЦП). В зв"язку з хворобою сина вона немає можливості працювати. Син має дуже слабке здоров"я, постійно потребує індивідуального харчування, великих затрат на ліки, відвідування щомісячно спеціалізованого масажу та три рази на рік лікування в Міжнародній клініці відновного лікування в м. Трускавець. Відповідач ухиляється він обов"язку утримувати сина. А тому, позивачка звернулась до суду з даним позовом та просить стягувати з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання сина-інваліда в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття. Позивачка до суду не з"явилась, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач до суду не з"явився, причини неявки не повідомив, про день розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчать повідомлення. Дослідивши матеріали справи, судо приходить до наступного. Судом встановлено, що до 2012 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Неповнолітній [PERSON] являється інвалідом дитинства, йому встановлений діагноз - вроджена мікроцефалія, затримка психомоторного та предречового розвитку (ДЦП). В зв"язку з хворобою сина позивачка немає можливості працювати. Дитина постійно потребує індивідуального харчування, великих затрат на ліки, відвідування щомісячно спеціалізованого масажу та три рази на рік лікування в Міжнародній клініці відновного лікування в м. Трускавець. Відповідно до ст. ст.180, 182 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповавідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). В даному випадку позовні вимоги обгрунтовані, знайшли своє підтвердження в суді, підтверджені письмовими матеріалами справи, такими як: свідоцтвом про народження дитини, висновком лікарськор-консультативної комісії, консультативним висновком, випискою з реабілітаційної картки; виписками з історії хвороби.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-28 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовом до Хмільницької міської ради Вінницької області про визнання часток співвласників у спільному сумісному майні. Свій позов мотивували тим, що відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19.06.1992 року, Постанови КМУ № 572 від 8.10.1992 року, наказу головного лікаря Військового санаторію "Хмільник" від 18 січня 1994 року № 5, позивачам по справі: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві приватної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] Квартира складається з чотирьох кімнат житловою площею 54 кв.м., кухні - 8.2. кв.м., ванної кімнати - 5.8 кв.м. та коридору - 4.5 кв.м. - загальна площа квартири складає - 72.50. кв.м. [PERSON] та [PERSON] вирішили розпорядитися своїми частками та звернулися в нотаріальну контору з проханням оформити договір дарування, однак їм відмовили в зв"язку з тим, що в свідоцтві про право власності на житло не визначені частки в спільній квартирі. В зв"язку з цим [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вимушені звернутися до суду з даною позовною заявою. Справа розглядається в порядку спрощеного провадження без повідомлення осіб, які беруть участь у справі. Відповідач Хмільницька міська рада подала заяву, якою проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва на право власності на житло [NUMBER] від 31.01.1994 року позивачам по справі на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с. 10). Згідно свідоцтва про шлюб від 12.08.2006 року [NUMBER] вбачається, що [PERSON] одружилася з [PERSON] 12.08.2006 році та отримала прізвище чоловіка - "[PERSON]" ( а.с. 9). Згідно до вимог ст.ст. 355, 357, 364, 370 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. За ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Зважаючи на вищезазначене, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги, оскільки матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, доведено, що позивачі є співласниками у спільному сумісному майні, відповідач визнав позовні вимоги повністю, задоволення позову не суперечить вимогам та законним інтересам сторін та відповідає чинному законодавству України, не порушує прав та інтересів третіх осіб, позивачами доведено викладені в позовній заяві обставини, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON],[INFO] посилаючись на те, що відповідач не надає коштів на утримання дитини, а їй одній матеріально важко забезпечувати сина. Просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 2000,00 грн, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини,так як відповідач має нерегулярний дохід. У судове засідання позивачка не з"явилась, представник позивачки надіслав заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного рішення не заперечив. Відповідач у судове засідання не зявився, не повідомив про причини неявки, хоча належно увідомлений про час та місце слухання справи, наслідки неявки. З матеріалів вбачаються права та взаємовідносини сторін, тому суд вважає за можливе справу слухати у його відсутності, згідно ст.169,224 ЦПК України, з постановленням заочного рішення Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити . Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження відповідач є батьком [PERSON],[INFO], який проживає з матірю-позивачкою по справі. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов"язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, винакає спір. Однак,відповідач в судове засідання не з"явився,не надав суду доказів у заперечення позовних вимог. При визначенні розміру аліментів, суд враховує положення ст. 182 СК України. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підставний, грунтується на вимогах закону та підлягає до задоволення в сумі 2000,00 грн. щомісячно. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову, у зв"язку з цим аліменти з відповідача слід стягувати з 23.12.2015 року.

Outcome: approved