Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

публічне акціонерне товариство комерційний банк "Надра"(надалі «ПАТ КБ «Надра») звернулося з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. Ухвалами суддів об'єднано в одне провадження з первинним позовом позов [PERSON] до ПАТ КБ «Надра» про визнання правочину недійсним та позов [PERSON] до ПАТ КБ «Надра», [PERSON] про визнання договору поруки припиненим та таким що не діє. В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ «Надра» вказує, що 23 вересня 2008 р. між ПАТ «Надра» Хмельницьке та [PERSON] був укладений Кредитний договір №23/09/2008/840-К9/115 у відповідності до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 45976,36 доларів США зі сплатою 14,59% річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном погашення кредиту до 22 вересня 2028 року. У відповідності до п. 3.3.1. Договору позичальник зобов'язаний щомісячно повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами шляхом сплати мінімально необхідного платежу в розмірі 595,49 доларів США. Проте Позичальником зазначені умови договору неодноразово порушуються. Заборгованість відповідача станом на 05.02.2013 p., складає 74383,54 долари США: борг по тілу кредиту 45443,91 долари США, борг по сплаті нарахованих відсотків 21055,24 доларів США, пеня згідно п.5.2 договору за несвоєчасну сплату платежів за період з 05.02.2012 р. по 04.02.2013 р. складає 3286,75 доларів США, штраф згідно п.5.3. договору у розмірі 10% від суми Кредиту в сумі 4597,64 доларів США. У відповідності до п. 4.2.4 договору банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення Кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених Договором, можливих штрафних санкцій, якщо Позичальник несвоєчасно чи не в повному обсязі сплатив черговий платіж. В якості забезпечення виконання зобов'язань за договором 23.09.2008 р. між [PERSON] та банком був укладений договір поруки №23/09/2008/840-К9/115. Згідно п.1.1 договору поруки [PERSON] поручилася перед Банком за належне виконання Позичальником - [PERSON] взятих на себе зобов'язань, що витікають з Кредитного договору №23/09/2008/840-К9/115. У відповідності до п. 1.2 договору поруки позичальник та поручитель відповідають перед кредитором у повному обсязі як солідарні боржники. Позивач просить суд винести рішення яким стягнути з відповідачів в солідарному порядку на свою користь заборгованість за кредитним договором №23/09/2008/840-К9/115 від 23.09.2008 p. в сумі 74 383,54 доларів США, що за офіційним курсом НБУ є еквівалентом 594 547,64 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3441,00 грн. В суді представник відповідача позовні вимоги зменшив(а.с.91 т.1), просить суд стягнути з відповідачів на користь банку заборгованість по кредитному договору в розмірі 73286,54 долари США, з них: борг по тілу кредиту 45443,91 долари США, борг по сплаті нарахованих відсотків 19958,24 доларів США, пеня 3286,75 доларів США, штраф 4597,64 доларів США, а також судові витрати по справі. В суді представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити. Суду представник позивача пояснив, що 22.11.2010 р. з [PERSON] банком була укладена додаткова угода № 1 якою було змінено розмір щомісячних платежів однак загальний обсяг його відповідальності, а відповідно і відповідальності поручителя не збільшився. В суді представник позивача не визнав позовні вимоги [PERSON] до банку про визнання правочину недійсним та позовні вимоги [PERSON] до банку, [PERSON] про визнання договору поруки припиненим та таким що не діє, просить відмовити в їх задоволенні, просить суд застосувати строк позовної давності до заявлених в них вимог. Суду представник позивача пояснив, що вимоги [PERSON] є необґрунтованими, він погодився на отримання кредиту згідно умов оговорених в договорі, кредит надавався в іноземній валюті яка на момент видачі була конвертована по курсу НБУ в гривню, банк на момент укладання договору мав ліцензію на право здійснення банківських операцій в іноземній валюті. Щодо вимог [PERSON] то їх представник банку вважає також безпідставними оскільки після укладання з позичальником додаткової угоди відсоткова ставка, строк погашення кредиту не змінилися, крім того не збільшився загальний обсяг зобов'язань по кредиту. Представники відповідача [PERSON] в суді позов ПАТ КБ «Надра» не визнали, просять відмовити в його задоволенні. Суду представники відповідача пояснили, що при укладанні кредитного договору банком було порушено права позичальника як споживача, умови кредитного договору суперечать діючому законодавству, а тому цей договір є недійсним. Відповідач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «Надра» про визнання правочину недійсним, просить суд винести рішення яким: визнати правочин, який оформлений кредитним договором № 23/09/2008/840-К9/115 ID 897077 від 23 вересня 2008 року недійсним; визнати правочин, який оформлений договором поруки №23/09/2008/840-К9/115 від 23 вересня 2008 року недійсним; визнати правочин, який оформлений договором Іпотеки від 23 вересня 2008 року недійсним. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказує, що кредитний договір № 23/09/2008/840-К9/115 ID 897077 від 23 вересня 2008 р. вважає недійсним оскільки банком не було виконано з ним переддоговірну роботу; зміст спірного договору суперечить частині 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» оскільки ні перед укладенням Договору, ні протягом його дії банк не повідомив його у письмовій формі про умови надання кредиту, та не надав в повному обсязі інформації про умови кредитування, як того вимагає Закон; позивачу з боку банку, не надано жодної інформації про можливість різкого і значного подорожчання кредиту через зміну курсу долара США до гривні, не надано інформацію про вірогідність і наслідки такого подорожчання, що спричинило придбання Позивачем продукції (кредиту), яка не має потрібних властивостей, а саме стійкої вартості оплати за кредит; спірний договір не містить умов або правил які б регулювали відповідальність Банку: ні за невиконання, ні за неналежне виконання Банком умов Договору, це є суттєвою умовою (ст. 628 ЦКУ), через що Договір в цілому, суперечить п. 9 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»; кредитний договір суперечить законодавству України щодо використання іноземної валюти як засобу платежу на території України; жодний закон чи інший акт законодавства не передбачає права банку-резиденту надавати резиденту споживчі кредити в іноземній валюті для розрахунків на території України; використання іноземної валюти в якості засобу платежу можливе за наявності індивідуальної ліцензії НБУ; при здійсненні операцій за кредитним договором, іноземна валюта всупереч законодавству використовувалася сторонами у якості засобу платежу; окремі положення кредитного договору(п.4.3.14, 3.5,4.2.6,4.4.3, 4.4.4) суперечать діючому законодавству а тому є недійсними; оспорюваний кредитний договір є недійсним відповідно до ст.ст. 203, 215, 227 ЦК України; перед укладання кредитного договору відповідач не надав позивачу в письмовій формі всі можливі схеми погашення кредиту; позивач вказує, що відповідач ввів його в оману при укладенні договору, а тому договір є недійсним відповідно до ст.230 ЦК України. В суді представник [PERSON] позов підтримали, просять його задоволити. Суду представники [PERSON] пояснили, що йому банком не була надана повна інформація про умови кредитування та сукупну вартість кредиту; 23.09.2008 банком було видану відповідачу меншу на 1597,63 долара США суму ніж зазначено в договорі; позивач ввів в оману позичальника визначивши в договорі розмір ануїтентного платежу в 595,49 доларів США хоча згідно їх підрахунками з врахуванням розміру кредитної ставки мав би складати 591,53 долари США, а тому переплата по договору мала складати 950,40 доларів США; при видачі кредиту позивачем було порушено вимоги «Інструкції про бухгалтерський облік операцій з готівковими коштами та банківськими металами в банках України», затвердженої постановою правління НБУ № 495 від 20.10.2004 р.; умови кредитного договору не відповідають первинним бухгалтерським документам; позивач здійснює нечесну підприємницьку діяльність; оскільки кредитний договір є недійсним, а тому і недійсні договір поруки та договір іпотеки якими було здійснено забезпечення вимог банку. Позов [PERSON] представники відповідача [PERSON] визнали, просять його задоволити. Відповідачка [PERSON] в суді позов ПАТ «КБ «Надра» не визнала, просить відмовити в його задоволенні. Суду відповідачка пояснила, що вважає поруку припиненою оскільки без її згоди банком було укладено з [PERSON] додаткову угоду до кредитного договору в зв'язку з чим збільшився обсяг її відповідальності; від банку претензій не отримувала, в наданій суду копії претензії вказана не її адреса проживання. [PERSON] звернулася з позовом до ПАТ КБ «Надра», [PERSON] про визнання договору поруки припиненим та таким що не діє. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказує, що 10.10.2009 р. банком не повідомляючи її та без її згоди на продовження Договору поруки на нових умовах, пов'язаних зі збільшенням її відповідальності було збільшено розмір щомісячний мінімально необхідний платіж до 3424,07 грн.( 595,49(щомісячний платіж) *5.75(курс долара США) при цьому попередній розмыр щомісячного платежу складав 2888,13 грн.( 595,49(щомісячний платіж) *4.85(курс долара США). Виходячи з того, що сторони кредитного договору змінили зобов'язання за цим договором зі збільшенням обсягу відповідальності без її на це згоди, на підставі вимог ст.559 ЦК України привело до припинення її поруки за вказаним кредитним договором. [PERSON] просить суд винести рішення яким визнати договір поруки № 23/09/2008/840-К9/115 від 23 вересня 2008 р. припиненим. В суді [PERSON] свій позов підтримала, просить його задоволити. Заслухавши пояснення представників сторін, [PERSON] як позивача і відповідача, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. 23 вересня 2008 р. між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є позивач, та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №23/09/2008/840-К9/115 (а.с.6-7 т.1) у відповідності до умов якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 45976,36 доларів США зі сплатою 14,59% річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном погашення кредиту до 22 вересня 2028 р. Цільове використання кредиту згідно п.1.2 кредитного договору: проведення розрахунків по договору купівлі-продажу від 15.09.08 р., що укладений між позичальником та [PERSON], згідно якого позичальник придбає у власність нерухоме майно - будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; витрати позичальника пов'язані з оформленням кредиту; оплата комісії за розрахунки в рамках комплексу пакетів послуг «Ласкаво просимо» в залежності від оформленого Пакету послуг. П.3.1 зазначеного договору передбачено, що надання кредиту проводиться шляхом: зарахування на поточний рахунок обраного пакету послуг при наявності належним чином оформленої заяви на переказ готівки, сума у якій зазначена у валюті України - гривнях/іноземній валюті - долара США/Євро, або видачі готівки позичальнику через касу банку при наявності належним чином оформленої заяви на видачу готівки, сума у якій зазначена у валюті України - гривнях/іноземній валюті - долара США/Євро. П.3.2 кредитного договору встановлено, що моментом(днем) надання кредиту вважається день утворення заборгованості на позичковому рахунку позичальника № 22336402713501, відкритому у структурному підрозділі банку: відділення № 9 філії ВАТ КБ «Надра» Хмельницьке РУ. У відповідності до п. 3.3.1. кредитного договору позичальник зобов'язаний щомісячно повертати кредит та сплачувати відсотки за користування кредитними коштами шляхом сплати мінімально необхідного платежу в розмірі 595,49 доларів США. В якості забезпечення кредиту 23.09.2008 р. між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено іпотечний договір(а.с.104-105 т.1 згідно якого [PERSON] з метою забезпечення зобов'язання, що витікає із кредитного договору №23/09/2008/840-К9/115 від 23.09.2008 р., договору на відкриття карткового рахунку передав в іпотеку, а банк прийняв в іпотеку предмет іпотеки - житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та земельна ділянка площею 0,12 га на якій розташований житловий будинок, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Житловий будинок і земельна ділянка належать іпотекодавцю на праві спільної сумісної власності. Визначена сторонами вартість предмету іпотеки складає 253349 грн., що в еквіваленті при перерахуванні на долари США складає 52236,91 долари США(п.1.4 договору іпотеки.) Крім цього 23.09.2008 р. між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір поруки № 23/09/2008/840-К9/115(а.с.8 т.1) згідно п.1.1 якого [PERSON] як поручитель зобов'язалася перед банком за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору №23/09/2008/840-К9/115 від 23.09.2008 р., в тому числі: повернути до 22.09.2028 р. кредит в сумі 45976,36 доларів США; сплатити відсотки за користування кредитними коштами із розрахунку 14,50% пічних; оплатити інші платежі передбачені кредитним договором, оплатити можливі штрафні санкції(штраф, пеня). П.1.2 договору поруки встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором в повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором у повному обсязі. Згідно заяви на видачу готівки № 68 від 23.09.2008 р. [PERSON] було отримано від банку з позичкового рахунку № 22336402713501 44378,73 доларів США кредитних коштів згідно вищевказаного договору які були конвертовані в національну валюту України в сумі 215259,03 грн.(а.с.11). 23.09.2008 р. з позичкового рахунку № 22336402713501 була банком стягнута комісія передбачена п.1.2 кредитного договору в розмірі 1597,63 долари США яка була конвертована в націольнану валюту України - в гривню в сумі 7749,30 грн., що підтверджується випискою з позичкового рахунку(а.с.196 т.1) Суд критично оцінює твердження представників відповідача [PERSON], , що позивачем було виплачено не всю суму кредиту передбаченого договором, оскільки в сумі отримані [PERSON] кошти в розмірі 4378,73 доларів США та стягнута банком з позичкового рахунку комісія в розмірі 1597,63 долари США в сумі складає розмір кредитних коштів встановлених в п.1.1 кредитного договору - 45976,36 доларів США. Крім цього [PERSON] було сплачено 506,70 грн. страхової суми по кредитному договору № 23/09/2008/840-К9/115, договір страхування № 12-23/017963 від 23.09.2008 р.(а.с.11). 22.11.2010 р. між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є позивач та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 23/09/2008/840-К9/115 від 23.09.2008 р.(а.с.91-95т.1) Згідно цієї угоди кредитний договір було укладено в новій редакції, в той же час в додатковій угоді було вказано що кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, оплатності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 45976,36 доларів США зі сплатою 14,59% річних. Кінцевий термін погашення кредиту - 22.09.2028 р. Відповідно до п.1.1.1 додаткової угоди при умові виконання Позичальником умов цього договору, останньому протягом 6 місяців з грудня 2010 р. по травень 2011 р. надається відстрочка сплати частини необхідного платежу, при цьому розмір необхідного платежу визначається в додатку(Графіку) до цього договору. П.1.1.2 додаткової угоди встановлено, що починаючи з червня 2011 р. Позичальник сплачує: - суму в розмірі відстрочених протягом зазначеного в п.1.1.1 договору періоду платежів згідно додатку(графіку) до цього договору; - комісію за консультації по кредитних операціях у розмірі 0,75% від суми залишку по кредиту, розрахованої на день сплати. При цьому комісія сплачується одноразово протягом першого календарного місяця після закінчення періоду, зазначеного в п.1.1.1 договору; - суму в розмірі нарахованих та несплачених до зазначеного в п.1.1.1 догвору періоду платежів згідно додатку(графіку) до цього договору; - необхідний платіж у повному обсязі згідно додатку(графіку) до цього договору до кінцевого терміну повернення кредиту, встановленого п.1.1 договору. П.2.4 додаткової угоди встановлено, що порядок погашення суми основної заборгованості відбувається шляхом внесення необхідного платежу щомісячно до 12 числа поточного місяця, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 22.09.2028 р. на умовах, визначених цим договором. П.2.4 та 2.5 додаткової угоди встановлено, що нарахування комісії та процентів здійснюється щомісячно, у кінці місяця. П.3.2.3 додаткової угоди передбачено, що кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів, комісій та можливих штрафних санкцій у разі: 3.2.3.1. затримання позичальником сплати кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць; або 3.2.3.2. перевищення сумою простроченої заборгованості суми кредиту більш як на 10 %; або 3.2.3.3. несплати позичальником в терміни встановлені цим договором більше однієї виплати по кредиту яка перевищує 5% загальної суми кредиту і т.і. П.4.1 додаткової угоди передбачено, що у разі невиконання позичальником зобов'язань щодо строків та повноти сплати кредиту та процентів відповідно до умов цього договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення. П.4.3 додаткової угоди встановлено, що у випадку прострочення позичальником виконання зобов'язання визначеного абз.1 п.2.4 цього договору на строк більше 30 календаних днів, позичальник починаючи з 30-го дня прострочення зобов'язаний сплатити кредитору штраф в розмірі 10% від суми несплаченого щомісячного платежу (несплаченої частини щомісячного платежу) за кожен випадок. До зазначеної додаткової угоди сторонами було погоджено графік погашення кредиту згідно кредитного договору № 23/09/2008/840-К9/115 від 23.09.2008 р. яким було визначено конкретний щомісячний розмір платежів в рахунок погашення кредиту і який відрізняється від мінімально необхідного платежу встановленого в першій редакції кредитного договору від 23.09.2008 р. в розмірі 595,49 доларів США. Аналіз змісту додаткової угоди № 1 до кредитного договору № 23/09/2008/840-К9/115 від 23.09.2008 р. Свідчить, що основні умови кредитування позичальника( розмір кредиту, валюта кредиту, відсоткова ставка, строк повернення кредиту) не змінилися. За взаємною згодою з позичальником було змінено тільки розмір щомісячних платежів який було зафіксовано в сторонами в Графіку погашення кредиту і який відрізнвся за розміром від розміру ануїтентного платежу зафікованого в п. 3.3.1. кредитного договору. Крім цього графік погашення встановлював, що протягом 12.12.2010 р. по 12.05.2011 р. [PERSON] повинен був сплачувати по 298 доларів США, 12.06.2011 р. він мав сплати 17025,30 доларів США, в риані 2011 р. - 267,31 долар США, в серепні 2011 р. - 782,91 долари США і в подальшому розмір щомісячних платежів щомісячно зменшувався до розмір 219,35 доларів США які позивальник мав сплатити 22.09.2028 р. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином від повідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутно сті таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно став ляться. Свої зобов'язання за кредитним договором [PERSON] не виконував належним чином, не сплачував в повному обсязі щомісячні платежі встановлені як кредитни договором в редакції від 23.08.2008 р. так і додатковою угодою до кредитного договору від 22.11.2010 р.. Його заборгованість станом на 14.11.2013 р. згідно розрахунків позивача(а.с.189 т.1) становила 73 286,54 долари США, з них: борг по тілу кредиту 45443,91 долари США, борг по сплаті нарахованих відсотків 19958,24 доларів США, пеня 3286,75 доларів США, штраф 4597,64 доларів США. Відповідно до ч. 2 статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Враховуючи, що додатковою угодою від 22.11.2010 р. передбачено як і право банку вимагати дострокового виконання зобов'язань щодо повернення Кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених Договором, можливих штрафних санкцій, якщо Позичальник несвоєчасно чи не в повному обсязі сплатив черговий платіж, передбачено додатковою угодою і обов'язок позичальника повертати кредит частинами, а тому вимоги позивача достроково стягнути з відповідача [PERSON] кредит, нараховані проценти, комісії та штрафні санкції є правомірними. Враховуючи ті обставини справи, що позивачем вимоги про сплату штрафу обґрунтовуються п.5.3. кредитного договору в редакції договору від 23.09.2008 р. яка втратила чинність в зв'язку із укладенням додаткової угоди від 22.11.2010 р., а тому позовні вимоги про стягнення штрафу в розмірі 10% від суми Кредиту - 4597,64 доларів США задоволенню не підлягають. З врахуванням наведеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості по кредитному договору підлягають до задоволення частково, задоволенню підлягають вимоги про стягнення заборгованості по тілу кредиту в розмірі 45443,91 долари США, боргу по сплаті нарахованих відсотків 19958,24 доларів США, пеня 3286,75 доларів США. Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. За положеннями частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. На думку суду позовні вимоги [PERSON] про визнання поруки припиненою задоволенню не підлягають оскільки як було зазначено вище додатковою угодою до кредитного договору від 22.11.2010 р. не було збільшено суму кредиту, не було збільшено розмір процентів за користування кредитом, не було змінено кінцеву дату погашення кредиту яка залишилась 22.09.2028 р. Крім цього суд враховує, що згідно довідки ПАТ КБ «Надра» від 15.01.2014 р. (а.с.44 т.2) загальна сума згідно кредитного договору від 23.09.200р. яка підлягала сплаті позичальником становила 143506,87 доларів США, загальна сума яка підлягала до сплати згідно додаткової угоди до кредитного договору від 22.11.2010 р. склала 122347,88 доларів США. До укладення додаткової угоди позичальник мав сплатити 15482,74 долари США при цьому фактично сплатив 2228,75 доларів США, з них 532,45 доларів США тіло кредиту(а.с.9 т.1). Зазначені обставини в своїй сукупності вказують на то, що обсяг відповідальності поручителя не збільшився. Твердження [PERSON], що обсяг її відповідальності в зв'язку із збільшенням курсу долара США суд оцінює критично оскільки в договорі поруки від 23.09.2008 п. було зазначено, що вона поручається за повернення кредиту визначеного саме в доларах США, а тому повинна була передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти. Згідно приєднаної до матеріалів справи анкети поручителя від 05.09.2008 р. [PERSON] з умовами кредитування позичальника була ознайомлена, на них погодилась, підписала запропонований ВАТ КБ «Надра» договір поруки від 23.09.2008 р.(а.с.8). Вимоги представника ПАТ КБ «Надра» затосувати до позовних вимог [PERSON] строк позовної давності (а.с.191 т.1) задоволенню не підлягають оскільки відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, [PERSON] дізналася про порушення свого права після подачі ПАТ КБ «Надра» позову про стягнення боргу про що вона вказала в свїй позовній заяві(а.с.138 т.1). З врахуванням наведеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання договору поруки № 23/09/2008/840-К9/115 від 23 вересня 2008 року припиненим задоволенню не підлягають в зв'язку із недоведеністю. В той же час підлягають до задоволення позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості по кредитному договору. На думку суду, з відповідачів підлягає до стягнення солідарно на користь банку заборгованість по кредитному договору в сумі 68688,90 доларів США що еквівалентно з врахуванням офіційного курсу НБУ станом на день винесення рішення(100 доларів США еквівалентно 799,3 грн.) 549030,38 грн., в т.ч. заборгованість по тілу кредиту - 45443,91 долари США, заборгованість по відсоткам - 19958,24 долари США, заборгованість по пені - 3286,75 доларів США. Що ж стосується вимог позивача ПАТ КБ «Надра» стягнути з відповідачів солідарно штраф в розмірі 4597,64 доларів США, то зазначені вимоги з підстав зазначених вище задоволенню не підлягають, а тому позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» підлягають частковому задоволенню. Що ж стосується позовних вимог [PERSON] до ПАТ КБ «Надра» про визнання правочину недійсним, то суд враховує наступне. Відповідно до ч.2 ст.11 закону України «Про захист прав споживачів»(в редакції закону від 01 грудня 2005 року N 3161-IV, яка діяла на день укладання кредитного договору) «перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту(перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Ст..19 закону України «Про захист прав споживачів»(в редакції закону від 01 грудня 2005 року N 3161-IV) встановлено, що нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Відповідно до ч.2 зазначеної статті підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Ч.6 ст.19 закону України «Про захист прав споживачів»(в редакції закону від 01 грудня 2005 року N 3161-IV) встановлено, що правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Суд критично оцінює твердження [PERSON] та його представників, що при укладанні 23.09.2008 р. кредитного договору № 23/09/2008/840-К9/115 ВАТ КБ «Надра» не повідомив його про наявні в нього форми(схеми) кредитування, запропонував отримати споживчий кредит в іноземній валюті чим ввів його в оману, не давши можливості здійснити свідомий вибір. Зазначені обставини спростовуються приєднаною до матеріалів справи копією анкети-заяви клієнта на оформлення Кредитного пакету «Житлові рішення» в якій вказано, що з умовами кредитування споживчої нерухомості ознайомлений, зазначена анкета-заява підписана [PERSON] 05.09.2008 р.(а.с.12 т.1), кредитне рішення по кредиту в якому було зафіксовано істотні умови кредиту(розмір, строк, відстокова ставка, розмір комісії, вид забезпечення) ВАТ КБ «Надра» було прийнято 11.09.2008 р.(а.с.246 т.1), тобто заздалегідь до підписання кредитної угоди, що надавало позичальнику можливість продумати запропоновані умови кредитування та відмовитися від укладання кредитного договору якщо б його умови його не влаштовували. Ті обставини, що договір не містить положень про відповідальність банку, порядок припинення договору не свідчать про недійсність договору оскільки ці умови не є істотними для кредитного договору. При укладенні договору позичальник [PERSON] був ознайомлений з його умовами, не заперечував проти них та йому наданий кредит в обумовленій договором сумі. Та обставина, що кредит наданий був в іноземній валюті і в зв'язку із фінансовою кризою збільшився курс валюти не є підставою для визнання договору недійсним також оскільки [PERSON] сам обирав умови кредитування, при належній завбачливості він міг, виходячи з динаміки зміни курсів валют із моменту введення в обіг національної валюти та її девальвації, передбачити в момент укладення договору можливість зміни курсу гривні України до іноземної валюти, а також можливість отримання кредиту в національній валюті. ВАТ КБ «Надра» банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку банківську ліцензію(а.с.193 т.1) та письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями(а.с.194-196 т.1), який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків" є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, мав право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання). У зв'язку з наведеним надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів за таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу у жодної зі сторін кредитного договору. Суд також враховує, що оскаржуваний кредитний договір був укладений між банком та [PERSON] 23.09.2008 р., тобто до набрання чинності Законом України від 22 вересня 2011 року № 3795-VI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг"яким було заборонено надання (отримання) споживчих кредитів у іноземній валюті на території України. Суд критично оцінює твердження [PERSON], та його представників, що окремі положення кредитного договору(п.4.3.14, 3.5,4.2.6,4.4.3, 4.4.4) суперечать діючому законодавству а тому є недійсними. При цьому суд враховує, що в розділі 8 кредитного довгору від 23.09.2008 р. мітиться положення про те, що недійсність окремих положень цього договору не тягне за собою недійсність договору в цілому, оскільки можна припустити, що цей договір міг би бути укладений без включення до нього таких положень. Вказане положення також міститься в п.7.5 додаткової угоди № 1 від 22.11.2010 р. Суд також критично оцінює твердження позивача [PERSON] та його представників, що кредитний договір є недійсним відповідно до ст.ст. 203, 227, 230 ЦК України. Ст. 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Позивачем [PERSON] не доведено, а судом не встановлено, що укладений 23.09.2008 р. кредитний договір № 23/09/2008/840-К9/115 не відповідав вимогам ст..203 ЦПК України. Ст. 227 ЦП України встановлено, що правочин юридичної особи, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. Оскільки ВАТ КБ «Надра» на час укладання кредитного договору мав банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, а тому в цій частині вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Ст. 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Відповідно до ст.. 230 ЦК України правочин, вчинений під впливом обману є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Позивачем [PERSON] та його представниками не доведено суду, що що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення, не доведено ним і тієї обставини, що ВАТ КБ «Надра» правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра» навмисно ввело його в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Вимоги представника ПАТ КБ «Надра» затосувати до позовних вимог [PERSON] строк позовної давності (а.с.191 т.1) задоволенню не підлягають оскільки відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. Як вбачається із змісту позовної заяви [PERSON] та пояснень його представників він дізналася про порушення свого права після подачі ПАТ КБ «Надра» позову про стягнення боргу. З врахуванням наведеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON]: визнати правочин, який оформлений кредитним договором № 23/09/2008/840-К9/115 ID 897077 від 23 вересня 2008 року недійсним; визнати правочин, який оформлений договором поруки №23/09/2008/840-К9/115 від 23 вересня 2008 року недійсним; визнати правочин, який оформлений договором Іпотеки від 23 вересня 2008 року недійсним - задоволенню не підлягають в зв'язку із недоведеністю. На підставі викладеного,

Outcome: approved