Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом, по якому просить суд виключити зі складу спадщини [PERSON], померлої [INFO] року, нерухоме майно, розташоване за адресою: [ADDRESS]; за адресою: [ADDRESS] та автомобіль NISSAN J11 QUASHQAI, синього кольору, номер кузова ( VIN) [NUMBER]. Визнати право власності на нерухоме майно, розташоване за адресою: [ADDRESS]; за адресою: [ADDRESS] та автомобіль NISSAN J11 QUASHQAI, синього кольору, номер кузова ( VIN) [NUMBER] за [PERSON]. В судове засідання призначене на 11.09.2018 року сторони не з'явились. Позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просить позов задовольнити. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі в якій він проти задоволення позову [PERSON] не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню з огляду на наступне. [INFO] року померла [PERSON], яка є матрір'ю позивачки. У [PERSON] залишилося два спадкоємці першої черги за законом, це донька померлої [PERSON] та її чоловік - [PERSON]. Спадкова справа була відкрита у приватного нотаріуса Колмакової Нонни Вікторівни за номером у спадковому реєстрі 60244377. За [PERSON] було зареєстровано право власності на два об'єкти нерухомого майна, а саме на квартири за адресою: [ADDRESS] та за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договорами купівлі-продажу. Окрім того, за [PERSON] зареєстровано право власності на автомобіль NISSAN ЛІ QUASHQAI, синього кольору, номер кузова (VIN) [NUMBER]. Вищевказане майно у вигляді двох об'єктів нерухомості та автомобіля було придбано за кошти позивачки із подальшим оформленням (реєстрацією) на [PERSON] Як зазначає позивачка, майно реєструвалося за [PERSON], перебувало у фактичному володінні позивачки, квартира за адресою: [ADDRESS] є її постійним місцем проживання, автомобіль NISSAN J11 QUASHQAI, синього кольору, номер кузова (VIN) SJNFEAJ [NUMBER] перебуває у постійному користуванні позивачки, а квартира за адресою: [ADDRESS] окрім того, що була придбана за її кошти була повністю відремонтована за її рахунок, що підтверджується кошторисом на надання послуг від 12 листопада 2015 року на суму 140 453,98 грн.. До придбання позивачкою та реєстрації на [PERSON] об'єктів нерухомого майна позивачкою було продано квартиру за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі - продажу квартири від 17 листопада 2010 року, зареєстрованим приватним нотаріусом [PERSON] в реєстрі за номером 1725 за кошти у сумі 380 000,00 гривень, згідно п. 2 зазначеного договору. 04 серпня 2015 року, позивачкою було продано квартиру номер 69 за адресою: [ADDRESS] згідно договору купівлі продажу, зареєстрованому приватним нотаріусом [PERSON] за номером 931 за кошти у сумі 943 227,00 гривень, згідно п. 2.1. Договору. Кошти, отримані від продажу даних квартир були джерелами походження коштів на які було придбано квартири у м. Одеса за адресою [ADDRESS] та за адресою [ADDRESS]. Квартира за адресою: [ADDRESS] була придбана [PERSON] через позивачку, як представника за довіреністю за додатковою угодою № 1 від 24 вересня 2014 року до договору пайової участі у будівництві об'єкту № 16/451-8/3 від 03 липня 2014 року, згідно якої тодішній пайовий учасник [PERSON] відступив свої права на об'єкт будівництва [PERSON] Сума угоди складала 55 463,38 доларів США, що складало 622 701,91 гривень. Квартира за адресою: [ADDRESS] була придбана позивачкою, як представником за довіреністю [PERSON] за договором купівлі - продажу від 04 вересня 2014 року, зареєстрованим приватним нотаріусом Муль H. С. за № 732, за кошти у сумі 1 076 930,00 гривень, згідно п. 3.1. даного договору. Автомобіль NISSAN J11 QUASHQAI, синього кольору, номер кузова (VIN) [NUMBER] був придбаний 12 березня 2015 року за 720 300,00 гривень згідно п. 2.1. договору купівлі - продажу автомобіля № [NUMBER]. З наданої суду відповіді центрального об'єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі вбачається, що [PERSON] отримувала мінімальну пенсію та не мала доходів для придбання зазначених об'єктів рухомого та нерухомого майна. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Стаття 382 ЦК України вказує, що квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Відповідно до ст. 16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Згідно ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі. Ст. 55 Конституції України гарантує судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Тобто, будь-які цивільні права та інтереси, які охороняються законом, можуть заслуговувати на судовий захист. Згідно з рішенням Конституційного Суду України №18-рп/2004 від 01.12.2004 поняття "охоронюваний законом інтерес", що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно- смисловому зв'язку з поняттям "права", треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. У мотивувальній частині наведеного рішення Конституційний Суд України зазначив, що види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв'язку з поняттям "права", як правило, не визначаються у статтях закону, а тому фактичноє правоохоронюваними. Охоронюваний законом інтерес перебуває під захистом не тільки закону, а й об'єктивного права у цілому, що панує у суспільстві, зокрема справедливості, оскільки інтерес у вузькому розумінні зумовлюється загальним змістом такого права і є його складовою. Що ж стосується порушеного права, то таким слід розуміти такий стан суб'єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб'єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов'язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково. Однак наявність права на пред'явлення позову не є безумовною підставою для здійснення судового захисту, а є лише однією з необхідних умов реалізації встановленого права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У даному випадку позовна заява подається особою, яка фактично володіє предметом даного позову, однак, де-юре змушена ділити майно з особою (відповідачем), яка не причетна до придбання предметів позову. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як зазначається у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки. У відповідності до п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК України), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). У п. 3.3 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» звертається увага на те, що відсутність державної реєстрації нерухомого майна за спадкодавцем може бути підставою для звернення спадкоємців до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, якщо вони прийняли спадщину. В такому випадку належним захистом права спадкоємця є застосування ст. 392 ЦК України. В матеріалах справи знаходиться нотаріально посвідчена заява [PERSON], якою він зазначає, що за визначенням додаткового строку для прийняття спадщини звертатись не буде, і претензій щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на ім'я інших спадкоємців померлої [PERSON] не має. В судовому засіданні було встановлено та підтверджено доказами, що спірне майно було придбано за кошти [PERSON] [PERSON] та [PERSON] не мали таких значних коштів для придбання коштовних об'єктів нерухомого та рухомого майна, ніколи спірним майном не користувались. Суд приймає до уваги заяву відповідача [PERSON] про визнання позову. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved