Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

29.08.2013 позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення збитків, посилаючись на те, що відповідач є споживачем електричної енергії. 21.10.2010 р. при перевірці представниками позивача виконання споживачем правил користування електричною енергією для населення було виявлено порушення, яке полягає у самовільному підключенні електроустановок до власної електромережі поза приладом обліку. Виявлене порушення було зафіксовано в акті № 127196 від 21.10.2010 року, на підставі якого визначено обсяг та вартість спожитої, але неврахованої електроенергії на загальну суму 11408,03 грн., яку відповідач добровільно не сплатив, тому просив стягнути на його користь примусово, а також судовий збір в сумі 229,40 грн. 11.10.2013 представник відповідача звернувся до суду з зустрічним позовом, в якому просить визнати неправомірними дії відповідача стосовно складання акту про порушення правил користування електричною енергією № 127196 від 21.10.2010 року та скасувати цей акт, визнати неправомірною позовну заяву, стягнути з позивача судові витрати, стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 3000 грн. В судовому засіданні представник позивача надав пояснення аналогічні викладеним у позові, просив позов задовольнити, позовні вимоги за зустрічним позовом вважає такими що не ґрунтуються на вимогах закону. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вимоги за зустрічним позовом підтримав в повному обсязі, просив зустрічний позов задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що відповідач є споживачем послуг які надає позивач, [PERSON] користується послугами позивача по постачанню електроенергії в будинок [ADDRESS]. 21.10.2010 року при перевірці представниками позивача виконання вимог Закону України "Про електроенергетику" від 16.10.1997р., ПКЕЕН, за місцем мешкання відповідача було виявлено порушення ним ПКЕЕН, а саме: самовільне підключення електроустановок до електричної мережі енергопостачальника поза приладу обліку електричної енергії, про що складено акт №127196. Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору й вимогами ЦК, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.26 Закону України "Про електроенергетику" споживач енергії відповідає за порушення правил користування електроенергією. Відповідно з п.48 Правил користування електричною енергією для населення споживач несе відповідальність за: прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію; порушення правил користування електричною енергією; ухилення або несвоєчасне виконання рішень та приписів Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії; розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до енергомереж і споживання електричної енергії без приладів обліку; пошкодження приладу обліку; розукомплектування та пошкодження об'єктів електроенергетики, розкрадання майна цих об'єктів; насильницькі дії, що перешкоджають посадовим особам енергопостачальника виконувати свої службові обов'язки. Згідно п.53 Правил користування електричною енергією для населення (далі - Правила) у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представника енергопостачальника. Відповідно до пункту 3.1 та пунктів 3.2, 3.3 Методики визначення обсягу та вартості електроенергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами Правил користування електроенергією для населення, затверджених Постановою НКРЕ України № 562 від 04.05.2006 р. з наступними змінами та доповненнями (далі - Методика), на підставі зазначеного Акту про порушення ПКЕЕН Споживачу (Відповідачу по справі) було визначено обсяг та вартість електроенергії, не облікованої внаслідок порушення на загальну суму 11408,03грн. Розрахунок обсягу та вартості не облікованої електроенергії здійснювався за тарифами, встановленими Постановами НКРЕ України для споживачів відповідної групи та класу напруги, які діяли під час порушення відповідачем ПКЕЕН та у порядку, передбаченому Методикою. Проаналізувавши усі зібрані по справі докази, суд вважає, що в судовому засіданні добуто достатньо доказів на підтвердження факту порушення споживачем "Правил користування електроенергією", які були виявлені представниками енергопостачальника 21.10.2010 року. Вищевказаний акт складений відповідно до вимог ст. 53 "Правил користування електричною енергією для населення", докази, які б спростовували цей факт, відповідачем не були надані суду. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно п.53 Правил користування електричною енергією для населення (далі - Правила) у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Споживач має право внести до акта свої зауваження. Таким чином підстави для визнання акту про порушення правил користування електричної енергії № 127196 від 21.10.2010 року на які посилається відповідач не ґрунтуються на вимогах закону, а тому задоволенню не підлягають. Відповідно до п.5 ч.1 статті 4 Закону України "Про захист прав споживачів" із змінами в редакції від 01.12.2005 року №3161-1У, споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством. Згідно із положеннями ч.1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Обґрунтовуючи позовні вимоги, відповідач посилався на те, що моральну шкоду йому спричинено у зв'язку із неправомірними діями позивача щодо складання неправомірного акту . Між тим, належних і допустимих доказів щодо спричинення моральної шкоди внаслідок винних дій позивача відповідно до положень статей 60, 61 ЦПК України, відповідачем суду не надано. На підставі викладеного суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні зустрічних вимог відповідача про визнання акту неправомірним та його скасування, стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги в частині визнання неправомірним позовної заяви не ґрунтуються на вимогах закону, а тому задоволенню не підлягають. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 229,40 грн., оскільки заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі ст..ст.526, 1167 ЦК України, ст.26 Закону України "Про електроенергетику", ст..4 Закону України "Про захист прав споживачів", п.п.48, 53 Правил користування електроенергією,

Outcome: approved