Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Київської міської ради, [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] за набувальною давністю. В позовній заяві Позивачка посилалася на наступне. [PERSON] була її рідною сестрою, померла [INFO]. Після її смерті спадщина не відкривалася. Її син [PERSON], щодо якого [PERSON] була позбавлена батьківських прав, на той час був малолітнім та виховувався в дитячому будинку "Малятко" як дитина - сирота до 2002 року. В 2002 році вибув на усиновлення. [PERSON] та [PERSON] були власниками житлового будинку за адресою [ADDRESS] житловою площею 28 кв. м. відповідно до договору міни від 23 жовтня 1995 року, посвідченого нотаріусом 9 Київської держнотконтори. Право власності зареєстровано в КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" 25 грудня 1995 року. Після смерті сестри, починаючи з 2001 року і по теперішній час вона постійно опікується зазначеним будинком: ремонтує його, обробляє землю навколо, використовує його для сезонного проживання. В 2001 році нею було зроблено ремонт зазначеного будинку. Фактично всі роки, починаючи з 2001 року по теперішній час ніхто окрім неї в будинку не проживав, за ним не доглядав, не сплачував комунальні послуги. Протягом всього строку ніхто не звертався та не претендував на зазначений будинок, позовів до суду не пред'являлося. Нею не вживалися заходи приховати майно. Представником Позивача в судовому засіданні були надані пояснення, аналогічні, викладеним в позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Згідно ст. 224 Цивільного Процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. [PERSON] була рідною сестрою Позивачки, про що свідчать свідоцтва про народження, які надані суду та містяться в матеріалах справи. [PERSON] померла [INFO]. Після її смерті спадщина не відкривалася, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру спадкових справ, наданий за запитом суду. Її син [PERSON], щодо якого [PERSON] була позбавлена батьківських прав, на той час був малолітнім та виховувався в дитячому будинку "Малятко" як дитина - сирота до 2002 року. В 2002 році вибув на усиновлення за кордон, про що свідчить довідка, надана дитячим будинком "Малятко" на запит суду. Місце перебування [PERSON] на теперішній час невідоме. [PERSON] та [PERSON] є власниками житлового будинку за адресою [ADDRESS] житловою площею 28 кв. м. відповідно до договору міни від 23 жовтня 1995 року, посвідченого нотаріусом 9 Київської держнотконтори. Право власності зареєстровано в КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" 25 грудня 1995 року. Право власності [PERSON] та [PERSON] на зазначений житловий будинок підтверджується також довідкою, наданою КП ""Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" від 09 липня 2015 року, яка надана за запитом суду. Відповідно до технічного паспорту, житловий будинок має загальну площу 58,5 кв. м, житлову 28,0 кв. м. Окрім того на земельній ділянці біля будинку розташовані вбиральня -в плані під літерою В та сарай - під літерою Б. Після смерті сестри, починаючи з 2001 року і по теперішній час Позивачка постійно опікується зазначеним будинком: ремонтує його, обробляє землю навколо, використовує його для сезонного проживання. В 2001 році нею було зроблено ремонт зазначеного будинку, про що свідчать договори на виконання будівельних робіт, платіжні документи на придбання будівельних матеріалів. Фактично всі роки, починаючи з 2001 року по теперішній час ніхто окрім неї в будинку не проживав, за ним не доглядав, не сплачував комунальні послуги. Протягом всього строку ніхто не звертався та не претендував на зазначений будинок, позовів до суду не пред'являлося. Нею не вживалися заходи приховати майно. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років набуває право власності на це майно. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набуваються за рішенням суду. Таким чином, право власності виникає незалежно від права попереднього власника на цю річ і не базується на попередній власності та відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, передбачених в ч. 1 ст. 344 ЦК України, а саме тривалості, добросовісності, відкритості та безперервного володіння майном, як своїм власним. На підставі викладеного,

Outcome: approved