Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 27.12.2007 року між АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та [PERSON] укладено Кредитний договір № 11280442000, згідно якого [PERSON] надано кредит в сумі 53 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,4 % на рік, строком до 27.12.2017 року. 17.02.2009 року між банком та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту, згідно якої номер договору змінено на № 11280442001 та подовжено кінцевий термін повернення кредиту до 27.12.2027 року. Станом на 19.03.2013 року [PERSON] не виконує умови погашення кредиту і заборгованість складає 79 710,33 доларів США. 27.12.2007 року між АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та відповідачкою в забезпечення кредитного договору було укладено іпотечний договір, згідно якого відповідачка передала в іпотеку до АКІБ «Укрсиббанк» квартиру [ADDRESS], загальною площею 48,7 кв. м., житловою площею 29,5 кв. м. Позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі вказаного предмету іпотеки у власність позивача, припинити право власності та користування предметом іпотеки відповідачкою та виселити відповідача та всіх мешканців з вказаної квартири. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на позві наполягав. Відповідачка подала до суду заяву, в які просила справу розглянути за її відсутності. Представник третьої особи надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив у задоволенні позову відмовити. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у судовому засіданні встановлено, що між 27.12.2007 року між АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та [PERSON] укладено Кредитний договір № 11280442000, згідно якого [PERSON] надано кредит в сумі 53 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,4 % на рік, строком до 27.12.2017 року. 17.02.2009 року між банком та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до договору про надання споживчого кредиту, згідно якої номер договору змінено на № 11280442001 та подовжено кінцевий термін повернення кредиту до 27.12.2027 року. В результаті невиконання умов кредитного договору, згідно наданих позивачем розрахунків, станом на 19.03.2013 року заборгованість становить 79 710,33 доларів США. Між АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та відповідачкою в забезпечення кредитного договору було укладено іпотечний договір, згідно якого відповідачка передала в іпотеку до АКІБ «Укрсиббанк» квартиру [ADDRESS], загальною площею 48,7 кв. м., житловою площею 29,5 кв. м. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Однак, у відповідності до Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" від 03.06.2014 року №1304-VII, що набрав чинності 07.06.2014 року, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника, майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Враховуючи те, що згідно вищевказаного кредитного договору кредит отримано в іноземній валюті, реєстрація і проживання майнового поручителя у вказаній квартирі та відсутність іншого нерухомого житлового майна у позичальника або майнового поручителя, суд доходить висновку, що дія мораторію поширюється на встановлені правовідносини. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити повністю. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України, оскільки судове рішення ухвалюється на користь відповідача, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги позивача щодо стягнення судового збору у розмірі 3441,00 гривень.

Outcome: dismissed