Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовною заявою в якій просила постановити рішення суду про стягнення з [PERSON] на її користь 5000 ( п'ять тисяч ) гривень для відшкодування завданої їй моральної шкоди. Обгрунтовуючи свої вимоги позивачка посилалася на те, що 29 липня 2013 року на пасовищі в с. Зарубинці Підволочиського району Тернопільськлої області відповідач [PERSON], який також проживає в с. Зарубинці, вступив з нею в конфлікт, безпідставно пред'явив до неї претензій у пропажі тюків, та з прямим умислом наносив їй удари дерев'яною палицею по тілі, до тих пір, поки палиця не поламалася. Крім того душив її за шию спереду, наносив удари долонею рук по правому плечі , передпліччі та верхній третині спини, стискав шию, а також наносив удари по потилиці , після чого вона втратила свідомість, погіршився стан її здоров'я . Зразу після інциденту вона зверталася за медичною допомогою на пункт швидкої медичної допомоги Скалатської рай лікарні, де була оглянута лікарем. Довгий час її мучили головні болі, відчувала запаморочення, нудоту, біль в місцях де відповідач наносив їй побої. 30 липня 2013 року їй була проведена судово - медична експертиза якою встановлено, що їй були заподіяні тілесні ушкодження, які потягли за собою необхідність відновлення стану здоров'я, оскільки вона зазнала фізичного болю, було порушено нормальний спосіб життя, так як вона змушена була докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав і для лікування у закладі охорони здоров'я . 28 листопада 2013 року Підволочиським районним судом [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України Ст. 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала за наявністю її вини. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. При цьому доповнила, що визначаючи розмір моральної шкоди вона виходила з тих міркувань, що тілесні ушкодження були їй заподіяні в присутності її дев"ятирічної доньки, яка також постраждала, так як дуже сильно перелякалася, після пережитого стресу не може себе опанувати , в неї появилися нічні жахи, боїться залишатися одна, стала дуже нервовою. Через вказані обставини вона змушена була ходити за донькою в школу, а також звертатися до спеціалістів з обласної дитячої клінічної поліклініки для надання їй допомоги та консультацій. Після її побиття в неї також погіршився стан здоров"я, були часті головні болі, а тому вона зверталася в психоневрологічний диспансер, робила енцефалограму голови і лікар виявив деякі зміни в головному мозку, а тому вона визначила саме такий розмір для відшкодування завданої їй моральної шкоди, який є дуже мізерний порівняно з тим яких страждань зазнала вона та донька з вини відповідача, який по даний час продовжує її переслідувати, погрожує їй та членам її сім"ї, що також негативно впливає на здоров"я . Відповідач [PERSON] позов не визнав, посилаючись на те, що він жодного злочину по відношенню до позивачки не вчиняв, ніяких побоїв їй не наносив. 29 липня минулого року на пасовищі в них дійсно був спір, однак бійки не було. Вона зверталася за допомогою в Скалатську районну лікарню, але ніхто з лікарів чи медичних сестер ніяких побоїв на її тілі не бачив. Вона ніде не лікувалася і жодних доказів, що він їй завдав моральної шкоди не має, а тому просить відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з таких міркувань. Позивачка і відповідач проживають в [ADDRESS], являються сусідами і між ними тривалий час існують неприязні відносини, часто виникають сварки, конфлікти. Як встановлено вироком Підволочиського районного суду Тернопільської області від 28 листопада 2013 року, який на даний час набрав законної сили - 29 липня 2013 року близько 19 - ї години 30 хвилин на пасовищі в с. Зарубинці [PERSON] на грунті особистих неприязних відносин з потерпілою [PERSON], з метою заподіяння тілесних ушкоджень, вступив із нею в словесний конфлікт, після чого умисно наніс їй декілька ударів дерев"яною палицею по тілу, а саме по правій руці, передпліччі, зовнішній стороні правого плеча та шийного відділу. У подальшому наніс їй 3-4 удари долонею в область потиличної ділянки голови, чим спричинив тілесні ушкодження у виді синця на правій переднє - боковій поверхні нижньої третини шиї, садна на задній поверхні верхньої третини грудної клітки, синців на лівій боковій поверхні тазової ділянки, зовнішній поверхні верхньої третини правого передпліччя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Вказаним вироком [PERSON] було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 ( шістсот вісімдесят ) гривень, який відповідачем сплачено 11 березня 2014 року ( квитанція про сплату штрафу міститься в матеріалах кримінального провадження № 1 -кп/604/69/13). Згідно висновку експерта № 994 ( експертиза проводилася в період з 30 липня по 09 серпня 2013 року в приміщенні амбулаторії Тернопільського обласного бюро судово - медичної експертиз судово - медичним експертом відділу судово-медичної експертизи потерлілих, обвинувачених та інших осіб [PERSON] при судово - медичній експертизі 30 липня 2013 року потерпілої [PERSON] були виявлені синець на правій переднє - боковій поверхні нижньої третини шиї, садно на задній поверхні верхньої третини грудної клітки, синці на лівій боковій поверхні тазової ділянки, зовнішній поверхні верхньої третини правого плеча та заднє-внутрішній поверхні середньої третини правого передпліччя, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Під час допиту судом при розгляді кримінального провадження експерт [PERSON] підтвердив, що виявлені 30 липня 2013 року у потерпілої [PERSON] тілесні ушкодження з урахуванням на їх вид, морфологічні ознаки, забарвлення , стан поверхні, наявність почервоніння шкіри відносяться до легких тілесних ушкоджень, частина яких була нанесена тупим предметом циліндричної форми приблизно за добу до звернення і не виключається отримання їх потерпілою [PERSON] за обставин, викладених в постанові слідчого, а саме те, що її побив [PERSON] Експерт також пояснив, що з урахуванням сили нанесеного удару, віку особи, синці можуть проявлятися як через пів години після нанесення удару так і через одну добу. Наведеними поясненнями експерта судом було спростовано той факт, що фельдшери швидкої медичної допомоги [PERSON] та [PERSON], надаючи потерпілій [PERSON] медичну допомогу приблизно через 30 - 40 хвилин після отримання нею ударів, не бачили поверхнево - візуально на ній нанесення тілесних ушкоджень. Даними доказами також спростовується твердження відповідача щодо відсутності будь - яких тілесних ушкоджень на тілі позивачки під час огляду її лікарями Скалатської рай лікарні, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вироку кримінальному провадженн, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкової для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки для особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В статті 23 ЦК України зазначено - особа, має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів… Згідно з вимогами статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю , відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно роз'яснень які містяться в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з наступними змінами « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової шкоди) » під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Судом встановлено вина відповідача [PERSON] у заподіянні позивачці [PERSON] тілесних ушкоджень, про що свідчить висновок експерта № 994 від 30 липня 2013 по 09 серпня 32013 року та вирок Підволочиського районного суду від 28 листопада 2013 року, яким [PERSON] засуджено за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст.125 КК України до штрафу в розмірі 680 ( шістсот вісімдесят ) гривень, яких засудженим сплачено 11 березня 2014 року. При вирішенні вимог щодо розміру відшкодування моральної шкоди суд, з урахуванням норм п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 « Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди » із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року та вимог ст. 23 ЦК України бере до уваги характер та обсяг душевних страждань, які виразилися у фізичному болі, дискомфорту, якого зазнала позивачка через неправомірні дії відповідача, переживаннях через нанесення їй побоїв в присутності неповнолітньої доньки, що призвело до погіршення стану її здоров"я та здоров"я доньки, необхідністю лікування і консультацій в лікувальних закладах виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку що з відповідачки на користь позивачки слід стягнути моральну шкоду в розмірі 3500 ( три тисячі п'ятсот ) гривень. На підставі наведеного,

Outcome: partial