Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Позивач 25 січня 2016 року звернулась із позовом до суду та просить постановити судове рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їх спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який є інвалідом дитинства, у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) на місяць, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що батько дитини ухиляється від свого обов"язку по матеріальному утриманню сина. Окрім того, позивач також просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходів) протягом часу проживання з дитиною-інвалідом [PERSON], [INFO], та опікування ним, починаючи з моменту подачі позову, обґрунтувавши цю вимогу тим, що вона доглядає спільну із відповідачем дитину у зв"язку із її інвалідніст, а тому не працює та перебуває у скрутному матеріальному становищі. Саме тому відповідач, який має постійне місце роботи і сталий дохід, у відповідності із нормами ст. 88 СК України, має можливість і забов"язаний надавати матеріальну допомогу і на її утримання. Позивач у судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи їй повідомлялось у встановленому законом порядку. У матеріалах справи міститься заява від [PERSON], в якій вона просить справу розглядати за її відсутності, при цьому, позивач свої позовні вимоги підтримує. В судовому засіданні 10.03.2016 року позивач позов підтримала у повному обсязі та пояснила суду, що вона перебуває у шлюбі із відповідачем з 04.09.1999 року. Від цього шлюбу 15.08.2000 року у них народився син [PERSON], який є інвілідом дитинства та потребує постійного стороннього догляду, який вона і здійснює. В листопаді 2015 року шлюбні стосунки з відповідачем вони припинили, відповідач пішов із сім"ї та став мешкати за іншою адресою, а вони із сином залишилися в квартирі [ADDRESS] її із сином, відповідач жодним чином матеріально не підтримує їх, хоча має таку змогу, що поставило їх у скрутне матеріальне становище та вимусило її звернутися до суду. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи йому було повідомлено у встановленому законом порядку. У матеріалах справи міститься заява від [PERSON], в якій він просить справу розглядати за його відсутності. В судовому засіданні 18.03.2016 року відповідач позов визнав частково, тільки в частині стягнення 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) на місяць, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця на утримання сина [PERSON]. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дружини не визнав та, не спростовуючи факту припинення шлюбних стосунків із позивачем та того, що дитина-інвалід залишилася мешкати із матір"ю, яка і доглядає дитину, пояснив, що позивач може працевлаштуватися, але не хоче цього робити, у той час, як він за своїм матеріальним станом не може сплачувати аліменти на утримання дружини. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивш матеріали справи, вважає позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі, зареєстрованому 04 вересня 1999 року Михайлівською сільською радою Олександрійського району, про що зроблено актовий запис за № 03. (а.с.13) Сторони являються батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження останнього (а.с.12). На даний час сторони проживають окремо. Шлюбні стосунки між ними припинені в листопаді 2015 року. Неповнолітня дитина мешкає разом із матірю в квартирі [ADDRESS], у той час, як відповідач винаймає житло в квартирі [ADDRESS]. Висновок ВКК №146 від 12.10.2009 року, довідки УПСЗН №70 та №71 від 15.01.2016 року свідчать про те, що [PERSON] є дитиною-інвалідом, у зв"язку із чим позивач перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Жовтоводської міської ради та отримує щомісячну соціальну допомогу на дитину з надбавкою на догляд за такою дитиною у загальному розмірі 1 479 грн. 30 коп. (а.с. 6,7,8 ) Як пояснила в судовому засіданні позивач матеріальним утриманням дитини після припинення шлюбних відносин із відповідачем займається тільки вона, відповідач цього обов"язку уникає взагалі. Ці обставини в судовому засіданні не спростовував і відповідач, пояснивши при цьому, що він є здоровою, працездатною особою, інших утриманців не має, працює в КП "Жовтоводськтепломережа" та отримує заробітну плату у розмірі 4 тис. на місяць. За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача мають буи стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] до досягнення ним повноліття. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини, що прийнята 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому, обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним із головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України). Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, при цьому даний обовязок є особистим, індивідуальним обовязком як матері, так і батька. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.1 і\~ ч.3 181 СК України. Відповідно вимог ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З урахуванням наведеного, судом у даній справі вбачаються підстави для присудження аліментів на утримання неповнолітньої дитини у частці від заробітку (доходу) відповідача. При визначенні розміру аліментів, які підлягають сплаті, судом береться до уваги, що [PERSON] платником аліментів на користь інших осіб не являється, має постійне місце роботи, є здоровою та працездатною особою. Суд бере також до уваги і ту обставину, що позивач щомісяця отримує на дитину соціальну допомогу у розмірі 1479 грн. 30 коп., яка призначена до повноліття дитини. Відтак, суд вважає справедливим та співмірним визначити розмір стягуваних аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до повноліття дитини. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання дружини, суд вважає, що позивач має право на вищевказане утримання. Позивач у судовому засіданні пояснила, що в звязку з тим, що син потребує постійного догляду, вона позбавлена можливості працювати та забезпечувати свою дитину належним чином. Єдиним доходом на неї та сина є державна соціальна допомога дітям-інвалідам, що підтверджується відповідною довідкою. (а.с.6) Згідно з висновку ВКК № 146 від 12.10.2009 року неповнолітній [PERSON] є дитиною-інвалідом з діагнозом: захворювання центральної-нервової системи, змішаний розлад учбових навиків. (а.с.7) Відповідно до ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, визначається за рішенням суду відповідно до\~частини першої статті 80\~цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. З урахуванням наведеного, судом у даній справі вбачаються підстави для присудження аліментів на утримання дружини з якою проживає дитина-інвалід у частці від заробітку (доходу) відповідача. При визначенні розміру аліментів, які підлягають сплаті, судом береться до уваги, що [PERSON] забов"язаний також утримувати свого неповнолітнього сина, а відтак, справедливим та співмірним розміром стягуваних аліментів на утримання дружини [PERSON], з якою проживає дитина-інвалід, суд вважає стягнення аліментів у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку відповідача протягом всього часу проживання матірі з дитиною-інвалідом. Доводи позивача про те, що аліментні платежі з відповідача мають бути стягнуті у більшому розмірі судом до уваги взяті бути не можуть, оскільки вони не підтверджені нею в судовому засіданні належними та допустими доказами, у той час, як ст. 60 ЦПК України поклала на сторони обов"язок надавати суду докази на підтвердження своїх вимог та заперечень проти них. Відповідно ст. 367 ЦПК України\~ рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно положень ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого винесено рішення, звільнений від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави пропорційно задоволеній частині вимог.

Outcome: partial