Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» про захист прав споживача, мотивуючи свої вимоги наступним. 14 квітня 2010 року відповідач відключив постачання електроенергії у його домоволодіння [ADDRESS], при цьому у супереч ухвалі Ленінського районного суду м.Донецька від 24.05.2010р., якою такі дії визнано неправомірними, будинок протягом трьох місяців не обслуговувався відповідачем. Лише 14.07.2010 року вказана ухвала суду була виконана, у його будинку був встановлений лічильник невеликої напруги, а також підключена електрична мережа. 20 грудня 2012 року лічильник електроенергії вийшов із ладу і знову припинилося постачання електроенергії. Того ж дня він звернувся із заявкою до аварійної служби, яка виїхала на місце лише 21 грудня 2012 року, майстри встановили причину поломки лічильника і поїхали, при цьому постачання електроенергії не було відновлено. Він у телефонному режимі звернувся до структурного підрозділу відповідача Донецьких електричних мереж із заявою про негайне відновлення постачання електроенергії, але на час звернення з позовом до суду його вимога не виконана. Вважає, що вказана бездіяльність відповідача порушує його права, які захищені ЗУ «Про захист прав споживачів», антимонопольне законодавство, а також посадові особи організації відповідача грубо порушують посадові обов»язки. Просив суд зобов»язати відповідача негайно підключити постачання електроенергії у будинок [ADDRESS]; за фактом зловживання монопольним становищем на ринку притягнути відповідача до відповідальності передбаченої п.п.1,2 ст. 50 «Про захист економічної конкуренції», наклавши штрафи у розмірі до десяти відсотків доходу суб»єкта господарювання від реалізації продукції за останній звітній рік, що передував року, в якому накладається штраф. Під час слухання справи [PERSON] уточнив свої позовні вимоги, просив суд винести ухвали про накладення штрафу на відповідача, направивши їх до правоохоронних органів для відкриття кримінального провадження за ст. 382 КК України та ст. 397 КК України; зобов»язати відповідача негайно виконати ухвалу суду від 28 грудня 2012 року та підключити домоволодіння до електромережі, про що скласти відповідний акт; зобов»язати відповідача надати йому 2 екземпляри належно затверджених типових договорів з постачання електроенергії і їх підписати (тобто укласти); визнати дії Донецьких Електричних мереж ВАТ «Донецькобленерго» щодо умисного відключення від енергопостачання домоволодіння [ADDRESS] неправомірними, а рішення відповідача (акти) незаконними; стягнути з відповідача на його користь 984,40 грн. за невикористану електричну енергію на момент відключення від електромережі 14.04.2010 року, двократну вартість недовідпущенної електричної енергії за час відключення (з 14.04.2010р. по 14.07.2010р. в розмірі 984,40 грн.; стягнути з Донецьких електричних мереж ВАТ «Донецькобленерго» на його користь 600 грн. не отриманої вигоди, що мала бути отримана, якщо б споживач мав можливість сплачувати за лічильником за пільгою 25% як ветеран війни у Афганістані; стягнути на його користь моральну шкоду у розмірі 30 000 грн.; витрачені ним видатки у розмірі 39,00 грн.; за фактом зловживання монопольним становищем на ринку притягнути відповідача до відповідальності, що передбачена ст. 50 п.1, п.2 ЗУ «Про захист економічної конкуренції». Не визнаючи позовні вимоги, представник відповідача Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» звернувся із зустрічним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, вказавши в обґрунтування позовних вимог наступне. У теперішній час електроенергія у будинку відповідача відновлена на підставі ухвали Ленінського районного суду м.Донецька від 28 грудня 2012 року. Так, [PERSON] є споживачем електроенергії з особовим рахунком 071408103 і фактично вважається стороною договору, укладеного на умовах ЗУ «Про електроенергетику» та Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26 липня 1999 року №1357. Так, 13.04.2010 року при перевірці представниками позивача за зустрічним позовом виконання [PERSON] вказаних вище вимог закону, було виявлено самовільне підключення електроприладів до власної електромережі поза засобів обліку електроенергії (накид на мережевий ввід). На підставі п.53 ПКЕЕ виявлене порушення було зафіксоване у акті про порушення №117301 від 13.04.2010 року. Відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ України №562 від 04.05.2006 року та на підставі акту [PERSON] була нарахована сума 10572 грн. 73 коп. і листом від 25.05.2010 року останнього повідомлено про необхідність сплатити вказану суму. Разом з тим, станом на 10.10.2012 року у відповідача внаслідок не сплати послуг, виникла заборгованість у розмірі 4704,86 грн. З огляду на викладене, просили суд стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» 10 572 грн. 73 коп. у рахунок погашення заборгованості за спожиту, але не враховану приладами електричну енергію та заборгованість за використану електричну енергію станом на 10.10.2012 року у розмірі 4704,86 грн. Представник Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Донецькобленерго» під час слухання справи збільшив позовні вимоги, просив суд стягнути з [PERSON] на користь позивача за зустрічним позовом 10 572 грн. 73 коп. у рахунок погашення заборгованості за спожиту, але не враховану приладами електричну енергію та заборгованість за використану електричну енергію станом на 19.08.2013 року у розмірі 8927,53 грн. У судовому засіданні [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні тим, що викладені у позові. Зустрічні позовні вимоги не визнав з посиланням на наступне. Дії відповідача вважає протиправними, оскільки 13.04.2010 року було складено акт представниками ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго», 14.04.2010 року було відключено електроенергію, 15.04.2010 року він подав претензію до відповідача однак відповіді не отримав, до 11.05.2010 року рішення по акту прийнято не було. Зазначив, що жодних «накидів» не робив, у період з 14.04.2010 року по 14.07.2010 року у його будинку була електроенергія. Крім того зауважив, що тривалий час відповідачем не виконувалися ухвали Ленінського районного суду м.Донецька від 08.06.2010 року та 28 грудня 2012 року, якими було зобов»язано здійснити підключення до електромережі. Разом з тим, не заперечував, що на теперішній час постачання електроенергію до його будинку здійснюється відповідно до ухвали Ленінського районного суду м.Донецька від 28 грудня 2012 року. Також зазначив, що не отримував від ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» жодного повідомлення про наявну заборгованість за актом, а також вважає, що позивач з подібними позовними вимогами звертався до суду, про що свідчать ухвали від 22 листопада 2010 року про скасування судового наказу та від 23 грудня 2010 року про відмову у відкритті провадження, а також просив суд застосувати строки позовної давності до вимог про стягнення заборгованості. Ухвалою Ленінського районного суду м.Донецька від 29 січня 2014 року провадження щодо позовних вимоги [PERSON] в частині зобов»язання відповідача укласти договір про користування електроенергією, з надання 2 екземплярів належно завірених примірників (тобто укласти) закрито відповідно до ст. 205 ЦПК України. Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, наявні у ній докази, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, суд вважає доведеними і такими, що не підлягають доказування факти, встановлені рішенням Ленінського районного суду м.Донецька від 24 травня 2011 року у справі за позовом [PERSON] до Відкритого акціонерного товариства «Донецькобленерго» в особі структурного підрозділу «Донецькі електричні мережі» про захист прав споживача, визнання дій по складанню акту про порушення споживачем правил користування електричною енергією і відключення споживача від електроенергії неправомірними, спонукання до укладення договору, стягнення вартості не відпущеної електроенергії, моральної шкоди, притягнення до відповідальності (а.с.61-63), а саме наступні. [PERSON] проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS], є споживачем електроенергії через приєднану електромережу, постачання якої в її квартиру здійснює відповідач, перебуває у договірних відносинах з відповідачем. Судом також встановлено, що 13.04.2010 року ВАТ «Донецькобленерго» складений акт №117301 при присутності [PERSON] про самовільне підключення електроустановок до власної мережі зокрема засобів врахування електричної енергії (накид на мережевий ввід). На підставі п.75,53 ПКЕЕН згідно з цим актом споживачу припиняється постачання електроенергії згідно з нарядом на відключення від 14.04.2010 року, позивача запрошено на комісію по розгляду вказаного акту на 04.05.2010 року. 14.04.2010 року домоволодіння [ADDRESS], що належить [PERSON] відключено від електричної мережі. 15.04.2010 року позивач звернувся з претензією до ВАТ «Донецькобленерго»про захист прав споживача з вимогою підключити домоволодіння [ADDRESS]. Ухвалою Ленінського районного суду м. Донецька від 20.05.2010 року у порядку забезпечення позову зобов'язано відповідача ВАТ «Донецькобленерго»в особі структурного підрозділу «Донецькі електричні мережі»підключити домоволодіння [ADDRESS], що належить [PERSON] до електричної мережі. У зв'язку з невиконанням ухвали Ленінського районного суду м. Донецька [PERSON] звертався з відповідними скаргами до прокуратури Ленінського району м. Донецька від 09.07.2010 року щодо винесення припису щодо відновлення підключення до електромережі, притягнення до кримінальної відповідальності посадових осіб за ст.ст. 397,364,365,367,382 КК України, до відділу державної виконавчої служби Ленінського районного управління юстиції м. Донецька з вимогою прийняти міри щодо примусового реагування та накладення штрафу на ВАТ «Донецькобленерго» від 30.06.2010 року. Згідно з поясненнями позивача відновлення електропостачання відбулось 14.07.2010 року. Разом з тим неодноразово, 22.11.2010 року, 21.01.2012року, та 24.12.2012 року відповідач знову відключав його будинок від електроенергії. Після останнього відключення і до часу виконання ухвали Ленінського районного суду м.Донецька, якою зобов»язано відповідача негайно відновити електропостачання у будинку [PERSON] в рамках забезпечення позову, пройшло більше 1 місяця, а саме рішення виконано 15 лютого 2013 року. Вказані обставини представником відповідача не оспорювалися. Відповідно до п.35 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил користування електричною енергією для населення» енергопостачальник має право відключити споживача у разі самовільного підключення до електричної мережі. Відповідно до п.36 у разі розгляду спірних питань у судовому порядку термін відключення не повинен перевищувати 1 місяця за умови відсутності у споживача заборгованості за спожиту електричну енергію. Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача [PERSON] в частині визнання незаконними дій відповідача ВАТ «Донецькобленерго» в особі структурного підрозділу «Донецькі електричні мережі» щодо відключення від електропостачання домоволодіння [ADDRESS] більш ніж на один місяць. Позов у цій частині підлягає задоволенню. Щодо позовних вимог [PERSON] про стягнення вартості не відпущеної електроенергії, моральної шкоди, притягнення до відповідальності, суд встановив наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів" та п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року N 5 "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Проте задоволення такої вимоги за умови її пред'явлення можливе з урахуванням положень п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів", який передбачає право споживачів на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією (товар, робота чи послуга, що виготовляється, виконується чи надається для суспільних потреб), у випадках, передбачених законом. Оскільки обов'язок відшкодування завданої споживачу моральної шкоди, за змістом п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів" ,може бути покладений на відповідача лише у разі завдання позивачу шкоди життю і здоров'ю, а позивачем не надано суду переконливих доказів на підтвердження цих обставин, суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивач просив стягнути з відповідача вартість невикористаної електричної енергії за період її відключення у розмірі 984 гривен 40 копійок, 600 гривень не отриманої вигоди, однак не мотивував свої вимоги посиланням на відповідні вимоги закону та не надав суду відповідного розрахунку, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. Також позивач просив суд притягнути відповідача до відповідальності за порушення вимог Закону України «Про захист економічної конкуренції»щодо факту зловживання монопольним становищем, накласти штраф на підставі ст. 397 КК України, втім суд вважає, що такі вимоги позивача не можуть бути задоволені судом, оскільки не входять до компетенції суду при розгляді цивільних справ. Таким чином, суд задовольняє позов [PERSON] частково. Щодо позовних вимог Публічного акціонерного товариства до [PERSON] про стягнення заборгованості, суд встановив наступне. Відповідно до вказаного вище акту №117301 від 13.04.2010 року, складеного внаслідок порушення [PERSON] правил користування електричної енергією, позивачем за даним позовом з урахуванням Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ України №562 від 04.05.2006 року, була нарахована сума 10572 грн. 73 коп. Дії позивача по складанню вказаного акту були правомірними, що встановлено рішення Ленінського районного суду м.Донецька від 24 травня 2011 року (а.с. 61-63) Від представника позивача надійшла заява про поновлення строку позовної давності в частині стягнення вказаної суми заборгованості, однак суд вважає, що він не пропущений з урахуванням вимог ст. 264 ч.2 ЦК України, оскільки позивач неодноразово звертався до суду із заявами у порядку наказного провадження. Відповідно до п. 48 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357 споживач несе відповідальність згідно з чинним законодавством за порушення вказаних правил; розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку. Статтею 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Якщо представником енергопостачальника виявлено порушення споживачем Правил, у тому числі факти розкрадання електричної енергії, складається акт, на підставі якого енергопостачальник має право відключити споживача від електропостачання, а також визначити величину збитків, завданих йому протиправними діями споживача (п. 53 Правил). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За таких підстав, суд, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає обґрунтованим вимоги позивача про стягнення з відповідача суми не врахованої електроенергії відповідно до актів про порушення споживачем Правил користування електроенергією для населення у розмірі 10 572 грн. 73 коп. Крім того, як вбачається із довідки розрахунку заборгованості №105.5/3786 від 23.12.2013 року, представником електропостачальної організації була проведена звірка розрахунків за використану електроенергію [PERSON] за адресою: [ADDRESS], сума заборгованості за період з 05.04.1999 року по 30.05.2010 року складає 2507 грн. 91 коп.; за період з 01.06.2010 р. по 19.08.2013 року складає 6419 грн. 64 коп. Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України, приймаючи до уваги, що [PERSON] просив застосувати строки позовної давності, суд вважає за необхідне застосувати вимоги ч.3 ст. 267 ЦК України і частково задовольнити вимоги ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» про стягнення з відповідача заборгованості за використану електроенергію, а саме за період з 01.06.2010 року по 19.08.2013 року у розмірі 6419 грн. 64 коп. Тим самим позовні вимоги ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» суд задовольняє частково. На підставі ст.ст. 526, 264 ЦК України, п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів" п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року N 5 "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів", п.35 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил користування електричною енергією для населення»,

Outcome: partial