Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 15372,91 гривні, моральної шкоди в сумі 20000 гривень, вартості проведення експертного дослідження в сумі 1050 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.12.2012 р. о 07 год 30 хв по пр.-ту Науки на перехресті з Стратегічним шосе в м.Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Хонда» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON], та автомобіля «Део» д.н. [NUMBER], внаслідок чого транспортні засоби зазнали пошкоджень. Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталась з вини відповідача, який відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 21.05.2013 р. був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст..124 КУпАП. Відповідно до Звіту СПД [PERSON] від 26.07.2013 р. № 2607 вартість матеріального збитку, завданого йому, як власнику колісного транспортного засобу «Део» д.н. [NUMBER], становить 15372,91 гривня. Вартість проведення зазначеного автотоварознавчого дослідження становить 1050 гривень. Позивач посилається на те, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ «СК «Лафорт», однак, як зазначає позивач, він звернувся з заявою до Страхової компанії, яка не була вручена адресату. Крім матеріальної шкоди, як зазначає позивач, йому була завдана моральна шкода, оскільки під час дорожньо-транспортної пригоди його онука зазнала тілесних ушкоджень, що призвело до душевних хвилювань. Протягом тривалого часу йому довелося відшукувати кошти для лікування онуки та ремонту автомобіля, що призвело до виникнення пригніченого стану, виникнення конфліктів в родині. Моральну шкоду він оцінює в 20000 гривень. В ході судового розгляду представник позивача підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просив суд позов задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що на момент розгляду справи шкода, завдана пошкодженням автомобіля, що належить [PERSON] не відшкодована, відносно Страхової компанії «Лафорт» порушена процедура банкрутства, в зв»язку з чим відповідач, який визнаний винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди, повинен відшкодувати позивачу матеріальну та моральну шкоду. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що його цивільно-правова відповідальність була застрахована в СК «Лафорт», яка несе відповідальність за завдані позивачу матеріальні збитки, та відповідно до Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» і шкоду, завдану життю і здоров»ю третіх осіб. На думку відповідача, позивач не довів факт завдання йому моральних страждань та заявленого розміру відшкодування. Представник третьої особи в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся судом за місцем реєстрації юридичної особи. Судова повістка повернулась до суду без вручення, оскільки підприємство вибуло Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В ході судового розгляду судом встановлено, що 20.12.2012 р. о 07 год 30 хв по пр-ту Науки на перехресті з Стратегічним шосе в м.Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Хонда» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON], та автомобіля «Део» д.н. [NUMBER], під керування [PERSON] Автомобіль «Део» д.н. [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] Відповідно до постанови Голосіївського районного суду м.Києва від 21.05.2013 р. винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди був визнаний [PERSON] В силу ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, які встановлені судовим рішенням, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Тобто, в даному випадку, наявність вини в діях [PERSON] не підлягає доказуванню. Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Згідно з ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об"єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з роз»ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Як закріплено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов"язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Законом України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов»язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. Згідно з ст.985 ЦК України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов»язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку. Особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом. Як зазначає позивач і це не оспорювало відповідачем, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована ПрАТ «СК «Лафорт». Відповідно до ст.22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи. Згідно з ст.12 зазначеного Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Відповідно до Полісу № АВ 3257980 ліміт відповідальності Страховика за шкоду, заподіяну майну третіх осіб становить 50000 гривень, життю і здоров»ю - 100000 гривень, а франшиза за Договором становить 500 гривень. Відповідно до Звіту СПД [PERSON] від 26.07.2013 р. № 2607 вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Део» д.н. [NUMBER], становить 15372,91 гривня. Вартість проведення зазначеного автотоварознавчого дослідження з Договором про надання послуг з незалежної оцінки колісних транспортних засобів від 24.07.2013 р. становить 1050 гривень. Відповідно до ст.29 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Позивач, звертаючись до суду, просить стягнути розмір матеріальної шкоди, визначеної на підставі Звіту в розмірі 15372,91 гривні з особи, яка визнана винною у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що місцезнаходження страхової компанії «Лафорт» не відомо і відносно неї порушувалась процедура банкрутства. Відповідно до ст.41 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Будь-яких підстав для відшкодування матеріальної шкоди відповідачем у справі за наявності Полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, крім відсутності інформації про місцезнаходження Страхової компанії та порушення відносно неї процедури банкрутства позивач не зазначає. Порушення процедури банкрутства само по собі не звільняє Страховика від обов»язку виплатити страхове відшкодування і зазначені вимоги можуть бути заявлені кредиторами відповідно до вимог чинного законодавства. Зазначені вимоги не були заявлені позивачем. Також суду не надано доказів про оголошення СК «Лафорт» банкрутом або її ліквідацію, що в свою чергу є підставою для сплати страхового відшкодування МТСБУ. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача до відповідача про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 14872,91 гривні (15372,91 гривні - франшиза 500 гривень) не ґрунтуються на положеннях Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-праововї відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому не можуть бути задоволені. Однак підлягають задоволенню вимоги позивача в частині стягнення з відповідача суми франшизи в розмірі 500 гривень та витрат на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 1050 гривень, які поніс позивач для визначення розміру матеріального збитку і ці витрати пов»язані з наслідками дорожньо-транпортної пригоди та пошкодженням його транспортного засобу. Вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди, на думку суду, підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що у зв"язку з дорожньо-транспортною пригодою, завданням тілесних ушкоджень його онуці, пошкодженням автомобіля, позивач, як власник транспортного засобу «Део», зазнав моральних страждань, оскільки тривалий час не може вирішити питання щодо проведення відновлювального ремонту, відшукував кошти на лікування онуки та транспортного засобу, в зв»язку з чим змінився нормальний спосіб життя, виникали конфлікти в сім»ї. Відповідно до роз"яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Крім того, згідно з ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я. При з»ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з»ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди в розмірі 20000 гривень не є обгрунтованими в повному обсязі, як на стадії звернення до суду, так і в ході розгляду справи. Однак, суд вважає, що пошкодження автомобіля, який є власністю позивача, призводить до душевних страждань, зміну способу життя в зв»язку з тривалим вирішенням питання щодо проведення відновлювального ремонту автомобіля. Суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди, завданої пошкодженням майна, підлягають частковому задоволенню в розмірі 1000 гривень. Не може бути стягнути з відповідача моральна шкода, завдана отриманням тілесних ушкоджень під час дорожньо-транспортної пригоди онукою позивача, оскільки в силу положень ст..25 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягають задоволенню частково. Питання щодо відшкодування судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути судові витрати у справі з відповідача пропорційно до задоволених вимог (7 %).

Outcome: partial