Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 2 вересня 2008 року між нею (позивачкою) та АКІБ «Укрсиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту, за яким їй надано кошти в сумі 74 000 доларів США зі сплатою 13,5% річних на строк до 3 вересня 2029 року. Також 2 вересня 2008 року в забезпечення виконання даного зобовязання між нею (позивачкою) та АКІБ «Укрсиббанк» укладено договір іпотеки, обєктом якого було будинковолодіння із земельною ділянкою, розташовані в смт.Клавдієве Бородянського району Київської області по вул.Комінтерна, 5. На підставі договору факторингу від 12 грудня 2011 року ПАТ «Укрсиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект» право вимоги за договором про надання споживчого кредиту. 17 травня 2016 року вона (позивачка) отримала інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, згідно якої право власності на іпотечне майно, а саме вказане будинковолодіння із земельною ділянкою по вул.Комінтерна, 5 в смт.Клавдієве Бородянського району Київської області, перейшло у власність ТОВ «Кей-Колект» на підставі рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 23 лютого 2016 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м.Києва [PERSON] Вважала дії приватного нотаріуса незаконними, оскільки сам договір іпотеки не є підставою, що підтверджує виникнення, перехід або припинення права власності на нерухоме майно. Сторони за договором іпотеки дійшли згоди, що право власності на обєкт заставленого майна виникає лише на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, у порядку, встановленому ЗУ «Про іпотеку», однак, такий договір позивачкою з ТОВ «Кей-Колект» не укладався. Крім того, спірне будинковолодіння підпадає під дію ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання позичальника та малолітніх дітей і його загальна площа не перевищує 250 кв.м, а тому дане будинковолодіння не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника). Тому просила визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 28393349 та 28391281 від 23 лютого 2016 року, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1375 га та житловий будинок, що знаходяться за адресою: Київська область Бородянський район, смт.Клавдієво-Тарасове, вул.Комінтерна, 5, за товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», скасувати запис в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 13387886 та №13386535 щодо реєстрації за товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» права власності на вказане майно. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позов підтримала та викладене підтвердила. Відповідач - приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не зявилась, просила справу розглядати без її участі. ТОВ «Кей-Колект» свого представника в судове засідання теж не направило, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлене. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 2 вересня 2008 року між позивачкою [PERSON] та АКІБ «Укрсиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту, за яким їй надано кредит в сумі 74 000 доларів США зі сплатою 13,5% річних на строк до 3 вересня 2029 року (а.с.14-15). Також 2 вересня 2008 року в забезпечення виконання даного зобовязання між [PERSON] та АКІБ «Укрсиббанк» укладено договір іпотеки, предметом якого є належні позивачці будинковолодіння загальною площею 186,7 кв.м та земельні ділянки площею 0,0495 га та площею 0,088 га, розташовані в смт.Клавдієве Бородянського району Київської області по вул.Комінтерна, 5 (а.с.12-13). На підставі договору факторингу від 12 грудня 2011 року та договору відступлення права вимоги за договорами іпотеки від 12 грудня 2011 року ПАТ «Укрсиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект» право вимоги за укладеними з позивачкою договором про надання споживчого кредиту та за договором іпотеки (а.с.86-94). 23 вересня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] була передана [PERSON] заява ТОВ «Кей-Колект» про вимогу сплатити заборгованість за кредитним договором протягом 30-ти днів, та повідомлення, що у випадку невиконання цієї вимоги ТОВ «Кей-Колект» вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання або шляхом його продажу від свого імені (а.с.82). 17 лютого 2016 року представник ТОВ «Кей-Колект» звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] із заявами про проведення державної реєстрації прав та їх обтяжень (щодо права власності) на нерухоме майно, а саме на спірні будинок та земельну ділянкув смт.Клавдієве Бородянського району Київської області по вул.Комінтерна, 5 (а.с.77,81). Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 17 лютого 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] на підставі договору іпотеки від 2 вересня 2008 року та її рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 28393349 та 28391281 від 23 лютого 2016 року, була здійснена реєстрація права власності ТОВ «Кей-Колект» на належні позивачці житловий будинок загальною площею 186,7 кв.м та земельну ділянку площею 0,0883 га, кадастровий номер 3221055500:02:024:0013, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані в смт.Клавдієве Бородянського району Київської області по вул.Комінтерна, 5 (а.с.16-18). Статтею 41 Конституції України визначено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1,2 ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 2 Закону України\~\~«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~ від 1 липня 2004 року № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п.2 ч.1 ст.10 вказаного Закону державним реєстратором є нотаріус. Відповідно до п.1 ч.1 ст.27 цього ж Закону № 1952-IV державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката. Відповідно до ч.1,2 ст.26 Закону № 1952-IV записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до ч.1,3 ст. 33 Закону України Про іпотеку у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ч.1,2 ст.36 вказаного Закону сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як вбачається з розділу 5 укладеного між [PERSON] і АКІБ «Укрсиббанк» договору іпотеки від 2 вересня 2008 року, сторони даного договору досягли згоди про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, у порядку, встановленому ЗУ «Про іпотеку»; отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому ЗУ «Про іпотеку». Позасудове врегулювання може бути застосовано сторонами в будь-який момент звернення стягнення на предмет іпотеки, але в будь-якому разі лише до моменту набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.12-13). Таким чином, згідно умов даного договору звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання можливе лише на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Оскільки суду не надано доказів укладення між [PERSON] і ТОВ «Кей-Колект» договору про задоволення вимог іпотекодержателя, а позивачка існування такого договору заперечує, то суд вважає, що підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання не було і дії відповідачів щодо цього є протиправними. Крім того, відповідно до п/п 1 п.1 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 3 червня 2014 року № 1304-VII не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобовязань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є обєктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (обєкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Як встановлено судом, спірний будинок в смт.Клавдієво-Тарасове Бородянського району Київської області по вул.Комінтерна, 5, виступає як забезпечення зобовязань позивачки, яка є громадянином України, за споживчим кредитом, наданим банком в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання позичальника і відсутні відомості щодо наявності у неї іншого нерухомого житлового майна, загальна площа будинку складає 186,7 кв.м та не перевищує 250 кв.м, а тому дане будинковолодіння не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника). За таких обставин, приймаючи до уваги вищевикладене, суд визнає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, визнати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу м.Києва [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 28393349 та 28391281 від 23 лютого 2016 року, згідно з яким проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,0883 га, кадастровий номер 3221055500:02:024:0013, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, та житловий будинок, що знаходяться за адресою: Київська область Бородянський район, смт.Клавдієво-Тарасове, вул.Комінтерна, 5, за товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», протиправним та скасувати його, а також скасувати запис в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно № 13387886 та №13386535 щодо реєстрації за товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» права власності на вказані будинок та земельну ділянку. Так як звернення стягнення нотаріусом вчинено лише на земельну ділянку позивачки площею 0,0883 га, то в іншій частині в позові необхідно відмовити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивачки необхідно стягнути на відшкодування витрат по сплаті судового збору по 275,60 грн. з кожного.

Outcome: partial