Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Приватного нотаріуса Кам'янського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання протиправними дії приватного нотаріуса, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 12.12.2008 року, укладеного через Українську товарну біржу «Центральна», він разом із фізичними особами [PERSON] та [PERSON] придбав виробничу базу по переробці сільськогосподарських продуктів, що знаходиться за адресою: м.Кам'янське, провулок 3-й Баглійський (Травневий) будинок 22. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 02.04.2010 року у справі №2-1238-2010, цей договір купівлі-продажу майна визнано дійсним та визнано за ним, [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частині кожному права власності виробничої бази по переробці сільськогосподарських продуктів, що знаходиться за адресою: м. Кам'янське, провулок 3-й Баглійський (Травневий) будинок 22.На підставі вищезазначеного рішення суду, до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно були внесені відомості про реєстрацію права власності. В подальшому, він разом із фізичними особами [PERSON] та [PERSON] зареєстрували Товариство з обмеженою відповідальністю «Вантажний Митний Комплекс» ЄДРПОУ 39486480 і створили статутний капітал підприємства за рахунок внесків учасниками товариства власного нерухомого майна у вигляді виробничої бази, що знаходиться за адресою м. Камянське, провулок 3-й Баглійський (Травневий) будинок 22. Проте, лише в жовтні 2017 року він дізнався, що 03.08.2013 року приватним нотаріусом Камянського міського нотаріального округу [PERSON] був посвідчений договір іпотеки між фізичними особами [PERSON], [PERSON] та [PERSON], за умовами якого останніми було передано в іпотеку 2/3 (дві третіх) частки у праві спільної часткової власності на виробничу базу по переробці сільськогосподарських продуктів, що знаходиться за адресою: м.Кам'янське, провулок 3-й Баглійський (Травневий) будинок 22. Внаслідок нотаріального посвідчення передачі за договором від 03.08.2013 року в іпотеку 2/3 частки у праві спільної часткової власності на виробничу базу, державний реєстратор - приватний нотаріус Камянського міського нотаріального округу [PERSON] зареєстрував рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 4730882 від 03.08.2013 року про заборону на нерухоме майно за [PERSON] Просить визнати протиправними дії приватного нотаріуса Камянського міського нотаріального округу [PERSON] щодо посвідчення передачі за договором від 03.08.2013 року в іпотеку 2/3 (дві третіх) частки у праві спільної часткової власності на виробничу базу по переробці сільськогосподарських продуктів, що знаходиться за адресою: м.Кам'янське, провулок 3-й Баглійський (Травневий) будинок 22 та скасувати рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Камянського міського нотаріального округу [PERSON] про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 4730882 від 03.08.2013 року про заборону на нерухоме майно за [PERSON]. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в задоволенні позовної заяви просив відмовити. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні надав клопотання про закриття справи у зв'язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та клопотання про закриття справи у зв'язку з відсутністю предмету спору. Ухвалами від 22.02.2019 року у задоволенні вищезазначених клопотань відмовлено. Зясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, вислухавши пояснення сторін, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 12.12.2008 року, укладеного через Українську товарну біржу «Центральна», [PERSON] разом із фізичними особами [PERSON] та [PERSON] придбав виробничу базу по переробці сільськогосподарських продуктів, що знаходиться за адресою: м.Кам'янське, провулок 3-й Баглійський (Травневий) будинок 22. Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 02.04.2010 року у справі №2-1238-2010, вищевказаний договір купівлі-продажу майна визнано дійсним та визнано за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частині за кожним право власності виробничої бази по переробці сільськогосподарських продуктів, що знаходиться за адресою: м. Кам'янське, провулок 3-й Баглійський (Травневий) будинок 22. Під час розгляду позивач уточнив підставу для позовних вимог, посилаючись на те, що дії приватного нотаріуса Кам'янського міського нотаріального округу [PERSON] є протиправними, оскільки не була виділена в натурі частка майна, яка була передана в іпотеку. 03.08.2013 року приватним нотаріусом Камянського міського нотаріального округу [PERSON] був посвідчений договір іпотеки між фізичними особами [PERSON], [PERSON] та [PERSON], за умовами якого останніми було передано в іпотеку 2/3 (дві третіх) частки у праві спільної часткової власності на виробничу базу по переробці сільськогосподарських продуктів, що знаходиться за адресою: м. Кам'янське, провулок 3-й Баглійський (Травневий) будинок 22. Згідно заяви [PERSON], адресованої на імя приватного нотаріуса Камянського міського нотаріального округу [PERSON] від 01.08.2013 року, він надав згоду на передачу в іпотеку його співвласниками, [PERSON] та [PERSON], належних їм 2/3 часток виробничої бази по переробці сільськогосподарських продуктів, яка знаходиться за адресою: місто Дніпродзержинськ, провулок 3-й Баглійський, під номером 22, справжність його підпису засвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 01.08.2013 року зареєстровано №2745, на спеціальному бланку нотаріальних документів ВТК №389039. Разом з тим, із вимогою про захист свого цивільного права або інтересу особа може звернутися до суду у межах строку позовної давності (ст. 256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Отже, позивач 01.08.2013 року знав про намір співвласників передати в іпотеку належне їм майно та надав на це згоду. Тобто з часу підписання угоди до часу звернення до суду за захистом своїх прав сплинуло майже 4 роки. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 578 Цивільного кодексу України якою встановлено: майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників. А от у разі відсутності такої згоди - тільки за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості. Згідно ч. 2 ст. 6 Закону України "Про іпотеку" майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників. А ч. 3 ст. 5 Закону України "Про іпотеку" встановлює, що частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Це "інше" якраз і встановлено ч.2 ст. 6 Закону України "Про іпотеку". Підпункт 5.22 пункту 5 глави 2 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5, дублює вимоги ч. 2 ст. 6 Закону України "Про іпотеку" про наявність нотаріально посвідченої (оформленої) згоди співвласників на передачу в іпотеку майна, що перебуває у спільній власності. Вищий спеціалізований\~суд України\~з розгляду\~цивільних і\~кримінальних справ,\~Законом №\~898-IV\~передбачається нотаріально\~посвідчена згода\~співвласників як\~при передачі\~в іпотеку\~майна в\~цілому,\~що є\~як у\~спільній сумісній,\~так і\~у спільній\~частковій власності,\~так і\~при передачі\~в іпотеку\~лише одним\~із співвласників\~належної йому\~частки в\~праві спільної\~часткової власності.\~І тільки у разі відсутності згоди інших співвласників на передачу частки майна у спільній власності вимагається виділення частки в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт. Як вбачається з матеріалів справи, Позивач [PERSON] знав про намір співвласників передати в іпотеку належне їм майно, та надав на це письмову згоду. В звязку з чим, суд вважає необхідним у задоволенні позовної заяви відмовити, у зв'язку зі спливом строку позовної давності. Положеннями\~ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed