Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Маріупольської міської ради , [PERSON] про встановлення факту сумісного проживання та про зміну черговості спадкування, обґрунтувавши свої вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON], з яким вона проживала однією сім'єю. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] в м.Маріуполі. Позивачка проживала сумісно із спадкодавцем однією сім'єю з 1976 року та до дня його смерті, опікала його, надавала необхідну допомогу, оскільки [PERSON] тяжко хворів та потребував за станом здоров'я постійної допомоги. У зв'язку з тим, що [PERSON] отримав квартиру у 2000 році, він виписався з квартири позивачки і прописався у своїй власній квартирі за вказаною адресою. Після смерті [PERSON] позивачка понесла витрати на організацію похорону та поминального обіду. Позивач просить суд встановити факт сумісного проживання її та [PERSON], померлого [INFO] року при його житті з 1976 року по день його смерті та змінити черговість спадкування після смерті [PERSON], визнавши її спадкоємцем першої черги за законом. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. В судовому засіданні представник відповідача Маріупольської міської ради позовні вимоги [PERSON] визнала та не заперечувала проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, актовий запис №1687, зареєстроване Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області від [INFO] року, Серія [NUMBER] (а.с.8). Відповідно до Акту дослідження кватири від 11.03.2015 року, розташованої за адресою: [ADDRESS], складеному майстром т/у житлово-комунального підприємства «Житло «Центр», за участі сусідів [PERSON], [PERSON], встановлено, що квартира належить [PERSON], але в квартирі був зареєстрований і проживав [PERSON], який помер [INFO] року, а з ним до моменту смерті проживала позивач [PERSON], протягом цього часу вони вели спільний бюджет, спільне господарство, були пов'язані єдиним побутом, взаємними правами та обов'язками, також вони разом підтримували відповідне житлове приміщення у належному санітарно-технічному стані, проводили поточний ремонт. Після смерті [PERSON] позивач організувала похорон та поминальний обід за власні кошті. (а.с.18-20). Судом також були досліджені докази того, що позивач [PERSON], дійсно проживала з [PERSON] у громадянському шлюбі за адресою: [ADDRESS], та вела з ним спільне господарство з 1976 року та до моменту його смерті, [INFO] року, що підтверджується актом, наданим житлово-комунальним підприємством «Житло «Центр» (а.с.8). Відповідно до Довідки №346 про причини смерті [PERSON] від [INFO] року, суд з'ясував, що останній помер через гострий повторний інфаркт міокарда на фоні гіпертонічної хвороби (а.с.9). Факт того, що [PERSON] хворів та потребував допомоги, підтверджується дублікатом медичної карти амбулаторного хворого [PERSON] [INFO] (а.с. 10-17), медичною картою лікарні №3 хворого [PERSON] [INFO] (а.с.70-94). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що з позивачкою [PERSON] вона знайома на протязі 40 років, підтримує з нею дружні стосунки. [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого має доньку. В подальшому позивачка стала фактично проживати разом із [PERSON] по день його смерті [INFO] року. Вони проживали однією родиною в квартирі [PERSON], розташованій по пр..Будівельників. [PERSON] при житті сильно хворів, в зв'язку з чим постійно потребував догляду. [PERSON] піклувалася про нього, доглядала за ним, а після його смерті за власний рахунок організувала поховання. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що з 1974 року він є сусідом позивачки, яка проживала у своїй квартирі разом із дочкою та чоловіком [PERSON], який працював головним інженером. Він підтримував з ними дружні стосунки. [PERSON] разом із [PERSON] вели спільне господарство, утримували квартиру, робили поточні ремонтні роботи. Йому відомо, що саме [PERSON] організовувала поховання свого чоловіка [PERSON], який помер [INFO] року. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає в [ADDRESS] та є сусідкою [PERSON] з 1967 року. Вони підтримують дружні стосунки. [PERSON] дійсно проживала із [PERSON] та своєю донькою від першого шлюбу однією родиною, вели спільне господарство. У грудні 2014 року [PERSON] помер, а [PERSON] організовувала поховання. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є сусідкою [PERSON] Вона разом із [PERSON] працювала в Приазовських електричних мережах ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго». [PERSON] проживала разом із [PERSON] однією родиною, вона піклувалася про нього та доглядала, оскільки [PERSON] переніс інсульт та потребував постійного догляду. Їй віждомом, що у померлого є син, але де він знаходиться невідомо. Після смерті [PERSON] позивачка одна організовувала поховання. Суд також встановив, що на ім'я [PERSON], померлого [INFO] року, Третьою Маріупольською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу за №314/2015, із заявою про прийняття спадщини зверталася [PERSON], 1944року народження, свідоцтво про право на спадщину не видано (а.с.40). Згідно із заявою сина померлого - [PERSON], посвідченою приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, зареєстрованою в реєстрі за №1153, останній не прийняв спадщину, що відкрилась після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року, на неї не претендує, звертатись до суду з метою визнання йому додаткового строку на її прийняття не буде і не заперечує, щоб свідоцтво про право на спадщину було видано іншим спадкоємцям. Згідно ст.3 Сімейного Кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Суд вважає, що в судовому засіданні було встановлено, що позивачка проживала однією сім'єю з [PERSON], та вони вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, сумісно витрачали доходи, постійно спілкувалися друг з другом, підтримували один одного, мали взаємні права та обов'язки протягом тридцяти восьми років до смерті [PERSON] Виходячи з цього, суд вважає, що вони жили однією сім'єю та вимоги [PERSON] про встановлення факту проживання однією родиною з [PERSON] підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог [PERSON] щодо зміни черговості отримання права на спадкування по закону на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON], то суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обов"язки. Сім"я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких,що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов"язків від физичної особи, яка померла/ спадкодавця/ до інших осіб /спадкоємців/. Згідно з ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняттям спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Частиною 2 статті 1259 ЦК України передбачено, що відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані Відповідно до ст.1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім"єю не менш як п"ять років до часу відкриття спадщини. Як вже було встановлено судом, [PERSON] спільно мешкала з померлим [PERSON] з 1976 року по день смерті, тобто є спадкоємцем четвертої черги. Відповідно до роз'яснень наданих в п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. - безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Спадкодавець хворів на тяжке захворювання, що підтверджується відповідними медичними картками та довідкою про причину смерті. Протягом всього часу періодично (практично постійно) знаходився на амбулаторному чи стаціонарному лікуванні. Тобто, Спадкодавець постійно мав проблеми із здоров'ям, що потребувало не тільки стороннього догляду, але ще матеріального забезпечення, яке [PERSON] надавала останньому. Таким чином, аналізуючи надані сторонами докази суд приходить до переконання, що позивачем доведено перебування [PERSON] у безпорадному стані, який вимагав сторонньої допомоги та догляду за ним, тому суд має підстави для застосування положень ч.2 ст.1259 ЦК України

Outcome: approved