Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою про визнання незаконним Розпорядження №565 від 02.11.2018 року «Про демонтаж самочинно влаштованої доріжки з бруківки від прибудинкової території будинку [ADDRESS] через газон на [ADDRESS] , яке було прийняте Головою Франківської районної адміністрації Львівської міської ради. Заявлені позовні вимоги мотивує тим, що Головою Франківської районної адміністрації Львівської міської ради Розпорядження №5б5 від 02.11.2018 року "Про демонтаж самочинно влаштованої доріжки з бруківки від прибудинкової території будинку [ADDRESS] через газон на [ADDRESS] ", яке було прийняте на підставі записки ЛКП «Сонячне» та висновку міжвідомчої комісії. Так, приймаючи вищевказане рішення голова керувався ст. 376 ЦК України та рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 09.09.2011 №835 «Про затвердження Положення про порядок врегулювання питань самочинного будівництва у м. Львові». Цим Розпорядженням було затверджено висновок міжвідомчої комісії про демонтаж самочинно влаштованої доріжки з бруківки від прибудинкової території приватного будинку [ADDRESS] через газон зі сторони будинку [ADDRESS] . Також, Розпорядженням рекомендовано позивача - співвласника будинку [ADDRESS] у місячний термін за власні кошти демонтувати самочинно влаштовану доріжку з бруківки від прибудинкової території приватного будинку [ADDRESS] через газон зі сторони будинку [ADDRESS] та відновити газон. Так, відповідач вийшов за межі своїх повноважень, так як ч.3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не передбачено керування посадовою особою рішенням виконавчого комітету, як виконавчого органу місцевого самоврядування. Крім того, відповідач не вправі керуватися ст. 376 ЦК України при прийнятті оскаржуваного рішення. Більше того, міжвідомча комісія, приймаючи висновок вийшла за межі своїх повноважень, оскільки така вправі приймати рішення про передачу матеріалів до суду, а не про демонтаж. [PERSON] є співвласником садибного (індивідуального) житлового будинку, який знаходиться на [ADDRESS] . Виходячи з технічного паспорту на вищевказаний садибний житловий будинок від 11.02.2016 року, на земельній ділянці знаходиться житловий будинок та господарські приміщення, огорожа, хвіртки та вимощення. Вихід із садиби здійснюється на вул. Сонячну та вул. Я. Музики . Такі виходи із садиби з часу побудови будинку (з 1957р.). Причиною конфлікту щодо прилеглої території, яка розташована напроти 5-ти поверхового будинку по вул. Я. Музики та прилягає до садибних будинків, які розташовані на вул. Сонячна є конфлікт між автовласниками будинковолодінь [ADDRESS],[ADDRESS],[ADDRESS],[ADDRESS],[ADDRESS] , а також особистою зацікавленістю ЛКП «Сонячне». Прибудинкова територія будинку [ADDRESS] та будинковолодіння [ADDRESS] , відповідно газон, який межує з парканом будинковолодіння [ADDRESS] , не може бути прибудинковою територією будинку [ADDRESS] . Згідно відповіді відділу Дерземагенства у м. Львові Львівської області, за №Р-3496/0-3372/6-15 від 25.09.2015 р. правовстановлюючих документів на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку [ADDRESS] ,- відсутні. На підстві вищевикладеного, просить позов задоволити. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги вимоги підтримав та просив такі задоволити. Представник відповідача просить суд відмовити в задоволенні позову з мотивів безпідставності позовних вимог. Самовільно змонтоване позивачем замощення прибудинкової території (газону) бруківкою, що використовується як хідника до фіртки, не є об`єктом нерухомого майна, тому доводи позивача щодо виключно судового порядку вирішення питання про демонтаж бруківки є помилковими. Треті особи без самостійних вимог просять відмовити в задоволені позову за безпідставністю. Суд, заслухавши думку учасників та вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Частиною 1 ст. 5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно роз`яснень п.11Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Відповідно до вимог ч. 1ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ухвали Львівської міської ради № 376 від 21.04.2011 «Про Правила благоустрою м.Львова» (п. 9.11) на території з зеленими насадженнями забороняється: 9.11.1. Виконувати земляні, будівельні та інші роботи без дозволу, виданого у встановленому порядку. 9.11.2. Самовільно влаштовувати городи, пошкоджувати дерева, кущі, квітники, газони. 9.11.3. Вивозити і звалювати відходи, сміття, траву, гілки, деревину, сніг, листя тощо. 9.11.4. Складувати будівельні матеріали, конструкції, обладнання. 9.11.5. Самовільно встановлювати об`єкти зовнішньої реклами, торговельні лотки, павільйони, кіоски тощо. 9.11.6. Влаштовувати стоянки автомашин, зупинки пасажирського транспорту та паркувати автотранспортні засоби на газонах. Районні адміністрації забезпечують демонтаж самовільно встановлених МАФ, торговельного, холодильного та іншого обладнання, парканів, тимчасових споруд, обмежувальних паркувальних пристроїв, які перешкоджають під`їзду автомобілів швидкої медичної допомоги, міліції, пожежної, рятувальної, аварійно-відновлювальної техніки до житлових будинків, обмежувачів швидкості руху автотранспорту тощо та інших визначених споруд у м. Львові (пп. 19.3.5). Міжвідомча комісія в Франківському районі на засіданні 06.10.2018 р. розглянула доповідну записку ЛКП «Сонячне» щодо самовільно влаштованої доріжки з бруківки розміром 4,5 м * 1,2 м співвласником [PERSON] від прибудинкової території приватного житлового будинку [ADDRESS] через газон зі сторони території будинку [ADDRESS] , постановили вищевказану доріжку з бруківки, встановлену з порушенням статті 376 ЦК України демонтувати, а газон відновити. Розпорядженням голови Франківської районної адміністрації №565 від 02.12.2018 "Про демонтаж самочинно влаштованої доріжки з бруківки від прибудинкової території будинку [ADDRESS] через газон на [ADDRESS] ". Визначено затвердити висновок міжвідомчої комісії (протокол від 16.10.2018. № 32 §06) про демонтаж самочинно влаштованої доріжки з бруківки від прибудинкової території будинку [ADDRESS] через газон на [ADDRESS] . Рекомендовано [PERSON] - співвласнику будинку [ADDRESS] у місячний термін за власні кошти демонтувати самочинно влаштовану доріжку з бруківки від прибудинкової території приватного будинку [ADDRESS] через газон зі сторони будинку [ADDRESS] та відновити газон. Зобов`язано директора ЛКП «Сонячне» у випадку не виконання п.2 Розпорядження у двотижневий термін, подати документи у Франківську районну адміністрацію для вирішення питання демонтажу у примусовому порядку. У випадку невиконання [PERSON] вимог розпорядження в добровільному порядку, підрядною організацією здійснити демонтаж самочинно влаштованої доріжки з бруківки від прибудинкової території приватного будинку [ADDRESS] через газон зі сторони будинку [ADDRESS] , а витрачені кошти в судовому порядку стягнути з даної особи. Оцінюючи аргументи позивача щодо винятково судового порядку демонтажу площадки та виходу районної адміністрації за межі наданих повноважень, що порушує права позивача, суд керується такими міркуваннями: - по перше, спірна ділянка, як видно з матеріалів фотофіксації, пояснень утворена шляхом покладання бруківки на газон без спорудження основи чи скріплення між собою. Монтаж такої збірної конструкції в розумінні ДБН Б.2.2-5:2011 «БЛАГОУСТРІЙ ТЕРИТОРІЙ» є формуванням покриття, що є елементом благоустрою, проте це покриття не утворює об`єкта нерухомого майна, демонтаж котрого може здійснюватися лише у судовому порядку відповідно до статті 376 ЦК України; - по друге, позивач зазначений в оскарженому розпорядженні, цілком очевидно та свідомо порушив правила благоустрою та права інших співвласників квартир будинку [ADDRESS] , оскільки самовільно замостив частину прибудинкової території загального користування (газон) бруківкою, при цьому знищивши на цій території зелені насадження (кущі тощо). Так, доводи позивача зводяться до того, що вихід із садиби здійснюється на [ADDRESS] ще з часів побудови будинку, нікому він не заважає. Суд відхиляє такі аргументи та роз`яснює позивачу, що його суб`єктивна потреба у проході на вищевказані вулиці не є підставою для самоуправства та зміни функціонального використання прибудинкової території (з газону на вимощений прохід із брківки) без погодження з іншими співвласниками квартир у згаданому будинку та отримання відповідних дозволів/ погоджень від уповноважених органів місцевого самоврядування. Тому вчинені позивачем та дії є протиправними, а вжиті районною адміністрацією заходи для відновлення попереднього становища не порушують будь-яких прав чи інтересів позивача; За вимогами статті 12, 80, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд також вважає, що скасування розпорядження адміністрації №565 від 02.12.2018 "Про демонтаж самочинно влаштованої доріжки з бруківки від прибудинкової території будинку [ADDRESS] через газон на [ADDRESS] ", як того просить позивач, перешкодить виконанню ЛКП «Сонячне» пунктів 3.1.,3.2 цього розпорядження, оскільки розпорядженням встановлено строки його виконання для ЛКП «Сонячне» та покладено на заступника голови районної адміністрації з питань житлово- комунального господарства обов`язок контролювати його виконання. Тобто задоволення позову сприятиме ситуації, за якої газон на прибудинковій території будинку буде надалі самовільно використовуватися як прохід, вимощений бруківкою. Згідно із ст.6 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільного права та інтересів є припинення дії, яка порушує право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно за ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З огляду на наведені вище мотиви суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю, оскільки за наслідками розгляду справи не встановлено факту порушення відповідачем охоронюваних законом прав чи інтересів позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed