Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Виноградівський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області, у якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування належним їй житловим будинком, що знаходиться за адресою: с. Великі Ком"яти, вул. Шевченка, 32, Виноградівського району Закарпатської області. Позов обгрунтовано тим, що 06.11.2015 року між продавцем ПАТ "ПриватБанк" та нею, позивачем, як покупцем, було укладено договір купівлі-продажу даного житлового будинку, який посвідчено приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального округу за реєстраційним номером 7035. Її, позивача, право власності на придбане майно зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 769901021212, що доводиться витягом про реєстрацію № 47140442 від 06.11.2015 року. Згідно довідки виданої виконкомом Великоком"ятівської сільської ради від 22.11.2015 року № Є2-37/Є47, яку отримано нею після укладення договору, у придбаному будинку зареєстрований відповідач. Факт реєстрації відповідача в будинку створює перешкоди у користуванні ним та порушує її права як власника. Жодних усних чи письмових домовленостей з відповідачем стосовно його проживання у будинку не існує, відповідач не є членом її, позивача, сім"ї чи родичем. На усні прохання щодо зняття з реєстрації відповідач не реагує. Вважає, що її права як власника нерухомого майна є порушеними відповідачем, а тому підлягають захисту. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та, будучи допитаною в якості свідка, пояснила, що у листопаді 2015 року вона придбала будинок № 32 в с. Великі Ком"яти Виноградівського району через ПриватБанк, у встановленому порядку оформила право власності на будинок та на сьогоднішній день є його власником. Станом на час придбання у будинку ніхто не проживав та не проживає по даний час. Будинок придатний для проживання, має дві житлові кімнати, кухню та ін. При оформленні будинку від голови сільської ради їй стало відомо, що у будинку зареєстрований відповідач [PERSON] Вона, позивач, знає відповідача, оскільки проживають у одному селі, він не є її родичем, членом сім"ї, не проживав разом з нею в будинку, жодних домовленостей між ними з приводу користування будинком немає. Просить суд позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позов, зіславшись на обставини, викладені у позовній заяві. Просить суд позов задовольнити. Відповідач, будучи у відповідності до положень ст. 74 ЦПК України повідомленим про день, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з"явився. Рекомендовані поштові відправлення з судовими повістками надсилалися відповідачеві на адресу його місця проживання, зареєстровану у встановленому порядку, проте повернулися з причин непроживання адресата за такою адресою (а.с. 47, 51, 52). Згідно положень абз. 3 ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судове повідомлення вручене відповідачеві належним чином. Про причини неявки відповідач не повідомив, клопотання про відкладення чи про розгляд справи у його відсутності не надходили, а відтак на підставі ст.ст. 169, 224 ЦПК України суд прийшов до висновку про проведення розгляду справи та ухвалення рішення за відсутності відповідача у заочному порядку, представник позивача не заперечив проти такого вирішення справи. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Виноградівського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області в судове засідання не з"явився. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що проживає на [INFO]. Приблизно вісім років назад відповідач [PERSON] придбав сусідній будинок на вул. Шевченка, 32 в с. Великі Ком"яти та проживав там разом із своєю дружиною приблизно один рік. На протязі семи років відповідач в будинку не проживає. Будинок дуже старий, але придатний для проживання. Їй, свідкові, відомо, що у минулому році будинок купила позивач [PERSON] Позивач з відповідачем не є родичами, разом в будинку ніколи не проживали. Заслухавши пояснення позивача, допитаної як свідка, пояснення представника позивача, показання свідка [PERSON], дослідивши письмові докази, з"ясувавши фактичні обставини, суд приходить до таких висновків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] - позивач у справі є власником будинку № 32 по вул. Шевченка у с. Великі Ком"яти Виноградівського району Закарпатської області. У даному будинку зареєстровано місце проживання [PERSON] - відповідача. Відповідач не є та не був членом сім"ї позивача. Наведені вище обставини стверджуються поясненнями позивача, допитаної як свідка, показаннями свідка [PERSON], дослідженим судом витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.11.2016, індексний номер витягу 47140442, наданий приватним нотаріусом Виноградівського районного нотаріального органу, копію якого приєднано до матеріалів справи (а.с. 63, 64), копією довідки, виданої виконкомом Великоком"ятівської сільської ради 22.11.2015 року (а.с. 35), іншими письмовими доказами. Суд констатує, що правовідносини, які виникли між сторонами врегульовані нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Стаття 41 Конституції України закріплює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (ч. 1). Право приватної власності є непорушним (ч. 4). Конституційний принцип непорушності права власності розкрито законодавцем у ст.ст. 319 (здійснення права власності), 321 (непорушність права власності) ЦК України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм закону дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права володіння, користування, розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого права. Виходячи із наведеного, встановлених судом обставин, які стверджені дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами, враховуючи те, що реєстрація відповідача у будинку обмежує правомочності позивача як власника щодо володіння, користування, розпорядження належним їй майном, вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком, є одним із законних способів усунення перешкод у здійсненні права власності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв"язку з тим, що позивачем при зверненні до суду понесено витрати по сплаті судового збору (а.с. 25), з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачену суму судового збору - 551,20 грн.

Outcome: approved