Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до\~Рівненського міського\~суду Рівненської\~області з\~позовом до [PERSON] про\~визначення місця проживання дитини та припинення стягнення аліментів\~в якому\~просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з батьком та припинити стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] починаючи з 12 березня 2019 року. В обґрунтування позову вказує, що після розірвання шлюбу з відповідачем у 2011 році донька залишилась проживати з матір"ю. Вказує, що матір дитини приділяє неналежну увагу її утриманню, вихованню, не створює належних умов для її життя та розвитку. [PERSON] зловживає алкогольними напоями, веде антигромадський спосіб життя. Дитина з 12 березня 2019 року постійно проживає з батьком, перебуває на повному його утриманні, він забезпечив дитині належні умови для розвитку та навчання, натомість матір не цікавиться її життям та здоров"ям, не виявляє бажання забрати її до себе на проживання, отримуючи при цьому аліменти на її у тримання. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, просили суд їх задоволити. Проти заочного розгляду справи не заперечили. Відповідач [PERSON] повідомлена належним чином про дату час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила. Заява про розгляд справи без її участі до суду не надходила, відзив не подала, позивач та представник позивача не заперечують проти проведення заочного розгляду справи, таким чином суд проводить розгляд справи на підставі ст.ст.280,281 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи, на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні підтримала висновок Органу опіки та піклування про доцільність визначення місця проживання дитини з батьком. Суд, заслухавши позивача [PERSON] , представника позивача [PERSON] , представника третьої особи Мазанович Н.П., дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного. Як було встановлено в судовому засіданні, сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції 04 жовтня 2010 року. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 21 лютого 2011 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 25 травня 2009 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] стягнуто аліменти у твердій грошовій сумі в розмір 300 грн. щомісячно, але не менеше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред"явлення позову - 09 квітня 2009 року та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до повідомлення адміністрації НВК "ЗОШ І-ІІІ ступенів ліцею № 19" РМР від 07.03.2019 року № 42 сім"я учениці 5 класу Єднорал Марти опинилась у складних життєвих обставинах. 05.03.2019 року [PERSON] написала заяву на ім"я директора, в якій вказала, що її донька [PERSON] з 27.02.2019 року залишила на неї двох дітей і, не вказавши причини, не з"являється додому. Бабуся наполягала на тому, що сім"я опинилась в складних сімейних обставинах, просила провести бесіду з мамою про її відповідальність за збереження здоров"я дітей і догляд за ними, а також інформувати соціальні служби про ситуацію, що склалась. Із відповіді директора Рівненського міського центру соціальних служб для сім"ї, дітей та молоді на лист директора НВК "ЗОШ І-ІІІ ступенів-ліцей № 19" вбачається, що 15 травня 2019 року фахівцем із соціальної роботи було здійснено візит в сім"ю, де на даний час проживає ваша учениця [PERSON] з метою проведення оцінки потреб. Зазначено, що батько постійно з донькою спілкується, ні в чому їй не відмовляє. Мати дівчинки - [PERSON] веде аморальний спосіб життя. Із відповіді Рівненського відділу поліції ГУНП в Рівненській області на запит адвоката Величко Л.Б. встановлено, що на [PERSON] в період з 01.01.2011 року по 01.05.2019 року було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 184 КУпАП від 03.04.2019 року. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради від 26.10.2020 року № 08-1154 комісія з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті РМР прийняла рішення про доцільність залишення [PERSON] на проживання з батьком [PERSON] . Статтею 51 Конституції України\~визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою та десятою\~статті 7 СК України\~сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Отже, при розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини суди, насамперед, мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), які стосуються застосування\~статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої\~Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», рішення від 11липня 2017 року у справі «М. С. проти України»). Аналіз практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а вже тільки потім - права батьків. Відповідно до\~статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі\~статтею 141 СК України\~мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~160\~СК Українимісце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до\~статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. \~Вимоги позивача в частині визначення місця проживання [PERSON] з ним підлягають задоволенню судом, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що батьком створено належні умови для проживання та виховання дитини, позивач має можливість забезпечувати нормальний всебічний розвиток дитини, тому в її інтересах, суд, приходить до висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини разом із батьком [PERSON] . Стосовно позовної вимоги [PERSON] про припинення стягнення аліментів суд зазначає наступне. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч.2 ст.18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. За змістом ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.179 Сімейного кодексу України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, нормами Сімейного кодексу України передбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, не витрачає отримувані аліменти на потреби дитини, дитина проживає з батьком і він повністю її утримує. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів. При цьому обов`язок платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Отже, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. Судом встановлено, що неповнолітня [PERSON] проживає разом із батьком [PERSON] з 12 березня 2019 року. Доказів протилежного суду не надано. Згідно ч.9 ст.10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Відповідно до ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Враховуючи викладене та загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд дійшов висновку про необхідність захистити порушене право позивача шляхом припинення стягнення з останнього аліментів на користь відповідача [PERSON] , а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. \~Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору у розмірі 1536,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved