Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

25 травня 2015 року позивач Жидачівська районна адміністрація, як орган опіки і піклування, звернулася з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] року народження. В обґрунтування позову зазначено, що відповідачка не займається вихованням сина, не створює належних умов для його проживання, не піклується про його здоров»я, не забезпечує матеріально. Малолітній [PERSON] 23.03.2015 року був виявлений у с. Дем»янка Наддністряна в громадянки [PERSON], яка заявила, що [PERSON] ще 28 лютого 2015 року залишила сина в неї. Згідно акта від 23.03.2015 року, складеного СКМСД Жидачівського РВ ГУ МВСУ у Львівській області, дитина була визнана такою, що підкинута і направлена в дитяче відділення Жидачівської ЦРЛ. Розпорядженням голови Жидачівської РДА від 08.04.2015 року дитину влаштовано у будинок дитини № 1 м. Львова. Про місцезнаходження сина відповідачку було повідомлено, але до даного часу вона дитини не провідала жодного разу . Позивач вважає, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків по вихованню дитини, а тому просить позбавити її батьківських прав. Просить також стягнути з неї аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В судовому засіданні представник позивача - органу опіки та піклування Жидачівської заявлені вимоги підтримала, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з"явилася, хоч про день та час слухання справи була належно повідомлена. У відповідності до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від нього не надійшло заяви про розгляд справи у її відсутності, суд ухвалює провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення, проти чого представник позивача не заперечує. У своєму висновку прокурор Томашевська Н.Ю. вважає, що позов необхідно задовольнити. Заслухавши пояснення представника позивача органу опіки та піклування, висновок прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з таких обставин: Спірні правовідносини регулюються ст.164 СК України, відповідно до якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дітей. Відповідно до ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов"язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожний окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у п. 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Факт неналежного виконання відповідачкою своїх батьківських обов"язків щодо малолітнього сина підтверджується також висновком орган опіки і піклування Жидачівської РДА № 02-17/1624 від 22.05.2015 року. Позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, є крайнім заходом впливу. В даному випадку суд приходить до висновку, що відповідачка свідомо із власної волі ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків та наданих їй прав, а тому маються підстави для позбавлення її батьківських прав. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов»язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов»язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Позивач заявив позов про стягнення з відповідачки [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі ? частини від усіх видів її заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття з дня подання заяви до суду. Суд, враховуючи стан здоров"я та матеріальне становище відповідача та дитини, вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню

Outcome: approved