Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

10 червня 2019 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , як законного представника [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 27 січня 2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 29000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Банк виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, однак [PERSON] взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав. [INFO] боржник помер і на звернення банку, 02 серпня 2019 року приватний нотаріус повідомив, що спадкоємцями померлого, які звернулися із заявами про прийняття спадщини є [PERSON] та неповнолітній [PERSON] , в інтересах якого діє його законний представник [PERSON] . З метою досудового врегулювання спірних правовідносин, враховуючи приписи статей 1281, 1282 ЦК України, банк звернувся до нотаріуса та відповідачів з претензіями, які не були ними задоволені. Оскільки зобов`язання спадкодавця допускають правонаступництво, [PERSON] та [PERSON] вважається таким, що прийняли спадщину, позивач просить суд стягнути з [PERSON] та [PERSON] , як законного представника [PERSON] заборгованість спадкодавця [PERSON] за кредитним договором №б/н від 27 січня 2009 року, що становить 13 949,70 грн., а також судові витрати по справі. Суддя Нововолинського міського суду, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, за клопотанням позивача, ухвалив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами. Ухвалою суду від 04 жовтня 2019 року постановлено розгляд справи здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. (а.с.68). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, подали до суду письмові заяві про розгляд справи за їх відсутності, позов визнали частково, не заперечили щодо стягнення з них 3641,14 грн. заборгованості, у решті позовних вимог просили відмовити. Суд, дослідивши матеріали позову в їх сукупності, приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. З копії анкети-заяви позичальника №б/н від 27 січня 2009 року (а.с.25) та Умов та правил надання банківських послуг (далі Умов та Правил) (а.с.26-31) вбачається, що [PERSON] у ПАТ КБ «ПриватБанк» (нове найменування АТ «КБ «ПриватБанк») отримав 29000 грн. у вигляді кредитного ліміту, який нараховувався банком на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] боржник [PERSON] помер, на підтвердження чого банком долучена копія свідоцтва про його смерть (а.с. 33). З розрахунку заборгованості за договором б/н від 27 січня 2009 року вбачається, що [PERSON] порушував умови договору та здійснював несвоєчасне погашення заборгованості по тілу кредиту та відсоткам за користування ним, як наслідок, станом на день його смерті, заборгованість за договором склала всього 13 949,70 грн. (а.с.7-24). 04 липня 2016 року банк звернувся до Нововолинського державної нотаріальної контори та відповідача [PERSON] в порядку ст.1281, ст.1282 ЦК України, з претензією, (а.с.35, 37-41). 26 липня 2015 року від приватного нотаріуса Володимир-Волинського районного нотаріального округу Велимчаниці А.І. надійшла відповідь про заведення спадкової справи за №17/2016, згідно якої спадщину після сметі [PERSON] прийняли його дочка [PERSON] та малолітній онук [PERSON] , від імені якого як законний представник діє його мати [PERSON] . Свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно померлого не видавалося (а.с.36). Те, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] прийняли спадщину у встановлені ст.1270 ЦК України строки підтверджується також витребуваною судом та оглянутою у судовому засіданні копією спадкової справи заведеної 18 квітня 2016 року після померлого [INFO] [PERSON] , приватним нотаріусом Велимчаницею А.І. (а.с.88-118). За приписами ч.2 ст.1281 ЦК України, якщо кредитор міг дізнатися про прийняття спадщини, він має право пред`явити вимогу до спадкоємця, який прийняв спадщину, у шестимісячний строк від дня, коли міг дізнатися про відкриття спадщини. Вимоги вищевказаної статті були дотримані банком Частиною 1 статті 1282 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимогт кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержавного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто у розмірі, що відповідає його частці у спадщині. Згідно ч.2 ст.1282 ЦК України, у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. За приписами ст.12, ст.81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи спір суд враховує також наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як зазначено в ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути з відповідача заборгованість за відсотками, що нарахована в сумі 8921,60 грн., а також заборгованість за комісією в розмірі 886,96 грн. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення процентів за користування кредитом та комісії, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 27 січня 2009 року, посилався на "Умови та правил надання банківських послуг", та "Тарифи Банку", які розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/pages/70/, як невід`ємні частини спірного договору. Умови та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що наданий позивачем передбачають, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування та інші умови. Разом з тим, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови зрозумів спадкодавець [PERSON] та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо процентів за користування кредитом та зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, такий документ доказом бути не може, оскільки він повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Суд вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто позивач міг додати до позовної заяви Умови у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані спадкодавцю [PERSON] (правонаступники якого є відповідачі) Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Умови та правила надання банківських послуг, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, не містять підпису спадкодавця [PERSON] , а тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили нарахування відсотків за користування кредитними коштами та комісію, а тому вимоги в цій частині до задоволення не підлягають. З огляду на вищевикладене, суд знаходить достатньо правових підстав для стягнення з відповідачів [PERSON] та [PERSON] як законного представника [PERSON] в солідарному порядку в користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 27 січня 2009 року в розмірі 3 641,14 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з [PERSON] та [PERSON] підлягає до стягнення з кожного по 960,50 грн. судового збору, що був сплачений при подачі позову до суду та підтверджується документально (а.с.1).

Outcome: approved