Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про встановлення юридичного факту та визнання права власності на ? частку майна в порядку спадкування за заповітом, а саме: - встановити факт належності Свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Турбівської селищної ради народних депутатів Липовецького району Вінницької області на підставі розпорядження від 10.11.1994 року №35, на прізвище "[PERSON], [PERSON] та інших" таким, що належить [PERSON], [PERSON] та іншим; - визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після померлої 25.08.2014 року [PERSON] право власності в на ? частку квартири [ADDRESS], в тому числі ? частка сараю гаража літ. "Б"\~та ? частка погреба з шиєю літ. "Д", які належали [PERSON]. Обґрунтовуючи своє звернення до суду позивач зазначила, що 14.10.1998 року помер [PERSON], а 25.08.2014 року померла [PERSON], яка на випадок своєї смерті склала на її імя особисте розпорядження (заповіт), яким заповіла належну частку приватизованої квартири [ADDRESS]. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла позивач, яка не в змозі оформити на своє імя спадкове майно, оскільки в правовстановлюючому документі не вказано, яка частка у праві спільної сумісної власності на квартиру належала її співвласникам - [PERSON] та [PERSON], крім цього у правовстановлюючому документі прізвище співвласників помилково вказано як "Свіріденко", що стало приводом для звернення до суду із вказаним позовом. Відповідач проти задоволення позову заперечила, при цьому просила суд врахувати, що [PERSON] заповіла позивачу належну їй часту в квартирі - 1/6, так як після смерті [PERSON] вона спадщину не прийняла і не оформила її у встановленому порядку на своє ім'я. Дослідивши матеріали справи суд встановив, що 14.10.1998 року помер [PERSON] (а.с. 6), а 25.08.2014 року померла [PERSON] (а.с. 7), яка на випадок своєї смерті склала на імя [PERSON] особисте розпорядження (заповіт, а.с. 10), яким заповіла належну частку приватизованої квартири [ADDRESS]. До складу квартири також входить ? частка сараю гаража літ. "Б"\~та ? частка погреба з шиєю літ. "Д". З повідомлення Липовецької державної нотаріальної контори від 22.09.2018 року №01-09/857, а також Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №53404939 слідує, що спадкова справа після померлого 14.10.1998 року [PERSON] не заведена. Після смерті [PERSON] спадщину за законом в порядку, передбаченому приписами ст. 549 ч.1 п.1 ЦК УРСР, прийняли [PERSON] (дружина) та [PERSON] (дочка), що підтверджується довідкою виконкому Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області від 13.08.2018 року № 3476 (а.с. 88). Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, судом не встановлено. З матеріалів Спадкової справи №64/2014 слідує, що після смерті [PERSON] спадщину\~за заповітом\~прийняла її\~дочка [PERSON], а [PERSON] (дочка) прийняла спадщину за законом, оскільки подали нотаріусу заяви про прийняття спадщини в строк, визначений ч.1 ст. 1270 ЦК України. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, судом не встановлено. Для оформлення спадщини заявнику слід підтвердити юридичний факт належності правовстановлюючого документу [PERSON] та [PERSON], оскільки у правовстановлюючому документі прізвище співвласників помилково вказано як "Свіріденко", крім цього нотаріус відмовляє у оформленні спадщини після смерті [PERSON] мотивуючи своє рішення тим, що в правовстановлюючому документі не вказано, яка частка у праві спільної сумісної власності на квартиру належала спадкодавцеві. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування"). Судом встановлено, що факт належності правовстановлюючого документу [PERSON] та [PERSON] підтверджується записом в паспорті останньої, згідно якого спадкодавець значилась зареєстрованою за адресою: [INFO], тобто адресою обєкту нерухомості щодо якого заявлено вимогу про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, при цьому [PERSON] за даними Свідоцтва про одруження серії ІІІ-УР № 046533 (а.с. 8), приходився їй чоловіком. Відповідно до статті 315 ч.1 п.6 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним в паспорті. Позивач не в змозі оформити на своєї імя частку квартири, яка належала [PERSON], оскільки в правовстановлюючому документі не вказано, яка частка у праві спільної сумісної власності на квартиру належала спадкодавцю. Судом встановлено, що Свідоцтво про право власності на вищевказаний обєкт нерухомості було видано на імя [PERSON] та членів його сімї [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що складало ? частку усього домоволодіння. Таким чином суд вважає, що кожному із співвласників належало по 1/6 частки обєкта нерухомості. Після смерті [PERSON] його дружина і [PERSON] успадкували за законом по 1/12 частки, у звязку чим частка кожного з них в обєкті нерухомості збільшилась до ? частки. За життя [PERSON] не отримала свідоцтво про право на спадщину, що згідно частини 3 статті 1296 ЦК України, не позбавляє її як спадкоємця після померлого [PERSON] права на спадщину. Враховуючи те, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті,

Outcome: approved