Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про звільнення майна з-під арешту, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON], накладеного постановою ВДВС Мелітопольського МУЮ ВП № 44964726 від 25.11.2014 року та постановою АМ №192964 від 25.11.2009 року. В своєму позові позивач вказує, що 22.07.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/17-29/8386-80, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у сумі 28 560,00 доларів США під 14,00 % річних, строком по 22.07.2018 року. В забезпечення виконання кредитного договору, між позивачем та [PERSON] було укладено договір іпотеки №014/17-29/8386-80 від 25.07.2008 року, було передано в іпотеку банку та накладено заборону на відчуження на об'єкт нерухомості, а саме: квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 25.01.2008 року за №283. Позивач вказує, що згідно інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на іпотечне майно державним виконавцем ВДВС Мелітопольського МУЮ накладено наступний арешт: · арешт нерухомого майна від 25.11.2014 року за № 9146008, що наладений відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП №44964726; · арешт нерухомого майна від 25.11.2014 року за № 9146035, що накладений відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: АМ №192964. В судове засідання сторони не з'явилися. Від представника позивача - Іванісова В.С. до суду надійшла заява з проханням слухати справу у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Від представника відповідача Відділу державної виконавчої служби Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області в.о. начальника Доля В.В. до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, просить розглянути справу на розсуд суду та повідомляє, що дійсно державним виконавцем була винесена постанова ВП № 44964726 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Однак, щодо перебування на виконанні виконавчого провадження по стягненню заборгованості з [PERSON] за постановою АМ № 192694 від 25.11.2009 року, вказує, що вказане виконавче провадження на виконанні не перебуває. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак від її представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши зібрані по справі докази, вважає, що позовна заява підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 22.07.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/17-29/8386-80, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у сумі 28 560,00 доларів США під 14,00 % річних, строком по 22.07.2018 року \\а.с.4-8\\. В забезпечення виконання кредитного договору, між позивачем та [PERSON] було укладено договір іпотеки №014/17-29/8386-80 від 25.07.2008 року, було передано в іпотеку банку та накладено заборону на відчуження на об'єкт нерухомості, а саме: квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 25.01.2008 року за №283 \\а.с.9-13\\. Згідно Витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, на іпотечне майно державним виконавцем ВДВС Мелітопольського МУЮ накладено наступний арешт: · арешт нерухомого майна від 25.11.2014 року за № 9146008, що накладений відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП №44964726; · арешт нерухомого майна від 25.11.2009 року за № 9146035, що накладений відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: АМ №192964 \\а.с.14-15\\. Таким чином, перебування під арештом квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON], перешкоджає ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задовольнити свої вимоги за рахунок вищезгаданого предмету іпотеки. Тому позивач просить звільнити з-під арешту майно, оскільки право іпотеки у ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» виникло 25.07.2008 року, а постанова про накладення арешту на майно та оголошення заборони на його відчуження була винесена 25.11.2014 року, тобто пізніше ніж було укладено договір іпотеки. Крім того, згідно повідомлення Відділу ДВС Мелітопольського МУЮ на теперішній час неможливо встановити підстави накладення арешту нерухомого майна за постановою АМ № 192694 від 25.11.2009 року по стягненню заборгованості з [PERSON], т.я. вказане виконавче провадження на виконанні не перебуває, оскільки воно знищено шляхом спалювання. Згідно ч.5 ст.154 ЦПК України питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову. Згідно ч.6, ч.7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" можливість звернення до суду з позовом про зняття арешту з майна надана особі, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року №6 "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядають вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння. У даній справі майно належить банку на праві володіння як іпотекодержателю за вищевказаним договором і це обтяження зареєстровано відповідно до закону. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", якщо інше не встановлено Законом, зареєстроване обтяження має вищи пріоритет перед незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Згідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позову позивачем сплачений судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. \\а.с. 1\\. Тому на користь позивача з відповідача [PERSON] також підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved