Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

Позивачка звернулася у Виноградівський районний суд із цією позовною заявою до відповідача з тих підстав, що з відповідачем вони перебувають з 29.09.2007 року у шлюбі. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей-син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON] [INFO], які проживають разом з позивачкою та знаходяться на повному її утриманні. Заявлені вимоги мотивовані тим, що відповідач, покинув позивачку, перейшов проживати до своїх батьків, крім того будучи здоровою та молодою по віку людиною, має постійне місце роботи, а відтак має регулярний дохід, ухиляється від утримання своїх дітей і ніякої матеріальної допомоги на їх утримання не надає, а тому позивачка просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/3 частини всіх його доходів, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. . Позивачка [PERSON], будучи належним чином повідомлена про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з»явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задоволити. Відповідач [PERSON] про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином своєчасно судовою повісткою, в судове засідання не зявився, про що свідчить розписка про одержання ним судової повістки, причину своєї неявки до суду не повідомив, у зв»язку з чим суд, ухвалює рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст.224-226 ЦПК України. Отже, вивчивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв"язку, суд знаходить позов підлягаючим до задоволення із-за таких підстав. Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов»язків. Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. У відповідності до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні на підставі достовірних доказів встановлено, що сторони перебувають з 29.09.2007 року у шлюбі. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей-син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON] [INFO], які проживають разом з позивачкою та знаходяться на повному її утриманні. Заявлені вимоги мотивовані тим, що відповідач, покинув позивачку, перейшов проживати до своїх батьків, крім того будучи здоровою та молодою по віку людиною, має постійне місце роботи, а відтак має регулярний дохід, ухиляється від утримання своїх дітей і ніякої матеріальної допомоги на їх утримання не надає, а тому позивачка просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/3 частини всіх його доходів, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. З матеріалів справи вбачається, що сторони тривалий час не проживають разом, відповідач має регулярний дохід, є працівником ТОВ «Джентерм Україна», що стверджується відповідною Довідкою даного підприємства за №35/05 від 10.05.2016 року. Правовідносини між сторонами випливають із аліментних зобов"язань батьків щодо утримання дітей і врегульовані нормами главою 15 Сімейного кодексу України. Зокрема, згідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов"язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду, як випливає із змісту ст.181 ч.3 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів (ч.ч.1-2 ст.182 цього-ж Кодексу), суд має враховувати стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, а також інші обставини, що мають істотне значення для справи. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Відповідач [PERSON], як встановлено у суді, аліменти на утримання своїх дітей не платить, іншої матеріальної допомоги позивачці не надає. Обґрунтовуючи свої вимоги у позові позивачка вказала, що їй на даний час важко утримувати самій дітей, крім того витрати на їх утримання збільшуються, а відтак вона просить суд стягнути з відповідача аліменти на їх утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини всіх його доходів, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ж до ч.1 ст.182 зазначеного Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини справи, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача, заявлені позивачкою з урахуванням фактичних потреб дитини, фінансових та матеріальних можливостей батька, а також передбаченого ст.182 СК України мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такі висновки суду узгоджуються і з нормами ст.51 Конституції України, згідно якої батьки зобов»язані утримувати дітей до їх повноліття. За цих обставин, відповідно до конституційного принципу верховенства права, суд має право присудити з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі, зважаючи на реальні потреби дитини. Таким чином, при викладених обставинах, оцінюючи всі докази у їх сукупності та взаємозв"язку у відповідності до вимог ст.212 ЦПК України, відповідно до конституційного принципу верховенства права, зваживши на матеріальні та духовні потреби неповнолітніх дітей, а відтак суд вважає за необхідне та справедливе відповідно до вимог ст.184 СК України присудити з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі по 700,00 грн. на дитину щомісячно з дня звернення до суду до її повноліття та аліменти на користь позивачки [PERSON] в розмірі по 200 грн., щомісячно по досягненню дитиною 3-ох річного віку, з врахуванням специфіки роботи та проживання відповідача. При цьому суд виходить з того, що відповідно до вимог Закону України «Про державний бюджет України на 2016р.» прожитковий мінімум на одну особу: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року 1167 гривень, з 1 травня 1228 гривень, з 1 грудня 1313 гривень. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину відповідно до вимог ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, в даному випадку судові витрати слід стягнути з відповідача на користь держави. Відповідно до вимог ст.ст.180,182,184,192 СК України та

Outcome: approved