Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

Позивач [PERSON] 13 червня 2016 року звернулася до суду із позовом і просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] право власності на житловий будинок [ADDRESS] Посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на вищезазначений будинок. Позивач є спадкоємицею за заповітом, посвідченим 18 грудня 2002 року секретарем Переяславської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області (реєстр № 50). Інші спадкоємці за заповітом - [PERSON] та [PERSON] - відмовилися від своєї частки у спадщині на користь позивача, подавши відповідні заяви нотаріусу. Отримала Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки та недоотриману пенсію. У видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений будинок нотаріусом їй було відмовлено в зв'язку з відсутністю належного правовстановлюючого документу на нього, а саме: свідоцтво про право на спадщину за заповітом на даний будинок на ім.'я померлої не пройшло державної реєстрації. Факт володіння померлою [PERSON] вищезазначеним будинком підтверджує довідкою Переяславської сільської ради № 308 від 01 липня 2015 року; копією технічного паспорта на житловий будинок № [ADDRESS]; довідкою КП КОР „Лівобережне бюро технічної інвентаризації" № Ф-410975901 від 08 липня 2015 року; висновком ТОВ „Провідне бюро технічної інвентаризації" № 41 від 10 грудня 2015 року про технічний стан приватного житлового будинку; довідкою ТОВ „Провідне бюро технічної інвентаризації" № 48 від 10 грудня 2015 року про вартість будинковолодіння. Своє право на спадщину підтверджує копією свідоцтва про смерть [PERSON]; копією заповіту, посвідченого 18 грудня 2002 року секретарем Переяславської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області (реєстр № 50); копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; довідкою Переяславської сільської ради № 608 від 26 серпня 2015 року; копією свого паспорта; матеріалами спадкової справи відносно померлої [PERSON] В попереднє судове засідання позивач [PERSON] не з"явилася, направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача, Переяславської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, в попереднє судове засідання не з"явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, наслідки визнання позову йому роз"яснені та зрозумілі. Відповідно до вимог п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику в справах про спадкування", особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкодавця, який не здійснив державної реєстрації права на майно. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виникнення права власності на житловий будинок не залежить від державної реєстрації цього права. Державна реєстрація лише підтверджує (закріплює) право власності на нерухоме майно. З врахуванням вищезазначеного, наявності чинного свідоцтва про право на спадщину за заповітом на будинок, суд дійшов висновку, що не здійснення [PERSON] державної реєстрації права власності на будинок не позбавляє її спадкоємця [PERSON] права на нього, як частину спадкового майна, та оформлення такого права відповідно до вимог закону. Відповідно до п. 3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затв. наказом Держбуду України 24.05.2001 р. № 127, не належать до самочинного будівництва, зокрема, індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року. В силу ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.130 ЦПК України, для врегулювання спору до судового розгляду суд з"ясовує, зокрема, чи визнає позов відповідача. Ухвалення у попередньому судовому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. В силу ч.4 ст.174 цього Кодексу, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі п. 4 ст. 130 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 328, 1218, 1235 ЦК України,

Outcome: approved