Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем втратили почуття один до одного, у них постійно виникають сварки, непорозуміння, шлюб існує формально. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO] народження. Позивач на сьогодняшній день перебуває в декретній відпусці, дитина перебуває на її утриманні. Відповідач на даний час не надає їй матеріальну допомогу на утримання дитини, а утримувати самостійно себе і дитину вона не взмозі, тому звертається до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб між сторонами та стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі 4500, 00 грн. щомісячно та на її утримання у розмірі 2500, 00 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьох років, починаючи з дня подачі позову до суду. В судовому засідання представник позивача просив позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 02.09.2007 року у Лівобережному Відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім"ї, актовий запис № 1549. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO] народження Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з"ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення . З урахуванням вищевикладеного та встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню, оскільки збереження сім"ї та поновлення шлюбних відносин неможливо. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів, то судом встановлено наступне. Позивачка зазначає, що на даний час відповідач не надає їй матеріальну допомогу на її утримання та утримання дитини. Даний факт знайшов своє підтвердження у судовому засіданні. Відповідно до ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно із ч. 4 ст. 84 Сімейного Кодексу України право на утримання вагітна дружна, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено судом, на даний час малолітня дитина проживає разом з матір"ю, знаходиться на її утриманні, позивачка на даний час не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, доходу не має. Як встановлено при розгляді справи, відповідач є працездатною особою, має можливість працювати та отримувати дохід. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України способи виконання батьками обов"язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Оскільки між сторонами по справі не встановлено домовленості щодо утримання дитини, матеріальну допомогу відповідач на даний час не надає, постійного доходу не має, а тому гарантувати подальше надання допомоги на утримання дитини та дружини не може, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та на її утримання. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:стан здоров"я та матеріальне становище дитини; стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує відповідно до вимог ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України, матеріальний стан сторін, вік дитини, той факт, що відповідач працює, отримує заробітну плату, має можливість надавати матеріальну допомогу, при цьому суд приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі 1500, 00 грн. щомісячно на утримання дитини, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини, а також у розмірі 750, 00 грн. щомісячно на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, починаючи з дня звернення до суду. При цьому судом не приймаються до уваги заперечення відповідача, оскільки обов"язок чоловіка щодо утримання дружини, яка перебуває на даний час у відпустці по догляду за дитиною, визначений діючим законодавством. Щодо розміру, то він є значно меншим, ніж визначений державою прожитковий мінімум для працездатної особи. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551, 20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial