Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Верхньоворітської сільської ради, відділу Держземагенства у Воловецькому районі, [PERSON], третьої особи- [PERSON] про скасування рішення сільської ради та визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю. Позов мотивувала тим, що 30.03.2010 року за рішенням Верхньоворітської сільської ради ій передано у власність земельну ділянку площею 0,50 га для обслуговування житлового будинку і господарських споруд в [ADDRESS]. Під час виготовлення технічної документації з"ясовано, що земельна ділянка, на якій знаходиться її хлів приватизована [PERSON] на підставі рішення ради від 10.02.1997 року, про що відповідачкою отримано державний акт на землю. Просить скасувати рішення ради та державний акт на право власності на землю [PERSON] Позивач та її представник позов підтримали з підстав наведених в позовній заяві, наполягали на його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечив, пояснив, що [PERSON] приватизувала земельну ділянку, розташовану біля її будинку на підставі законного рішення сільської ради і жодних прав позивачки не порушувала. Представник третьої особи [PERSON]- [PERSON] проти задоволення позову заперечив, вважає його безпідставним. Представники відповідачів: Верхньоворітської сільської ради, відділу Держземагенства у Воловецькому районі в судове засідання не з'явилися, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Причини їх неявки суду не відомі. В минулому судовому засіданні голова Верхньоворітської сільської ради Грига І.І. ствердив, що в Державному акті на землю серії ІІ ЗК "012771, який видано на ім"я [PERSON] у 2002 року, при обмірах могла бути допущена помилка, в результаті якої внесена земельна ділянка, на якій розміщена господарська споруда (хлів) [PERSON] Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до вимог ч.1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 91 ЗК України передбачено, що власники земельних ділянок зобов'язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, а також дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов'язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків- згідно ст. 152 ЗК України. Відповідно до витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно позивачка [PERSON] є власником половини житлового будинку в [ADDRESS], право власності зареєстровано 15 квітня 2010 року. Рішенням 24 сесії п"ятого скликання від 30.03.2010 року №580 Верхньоворітської сільської ради позивачці [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,50 га, з яких 0,05 га в [ADDRESS] для обслуговування жилого будинку і господарських будівель; 0,45 га в ур.Загорода- для ведення особистого селянського господарства, а ткож зобов"язано гр.[PERSON] замовити виготовлення Державного акту на право власності на землю (а.с.12). Як підтверджено архівним витягом №189/07-03 від 10.10.2014 року (а.с.77), рішенням сьомої сесії 22 скликання Верхньоворітської сільської ради народних депутатів Воловецького району Закарпатської області від 10.02.1997 року [PERSON] передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку площею 0,35 га в с.Верхні Ворота Воловецького району та запропоновано замовити виготовлення державного акту на право приватної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов'язковими до виконання на відповідній території. Згідно з ст. 59 ч. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування», акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №012771, виданого на підставі рішення Верхньоворітської сільської ради Воловецького району Закарпатської області від 10.02.1997 року, підтверджено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,442 га в с.Верхні Ворота, для ведення особистого підсобного господарства (а.с.68). На звернення позивача до Верхньоворітської сільської ради їй дано відповідь №177 від 21.06.2010 року, що у Державному акті на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗК №012771, який видано на ім'я [PERSON] в 2002 році, при обмірах була допущена помилка, а саме внесена земельна ділянка, на якій розміщена господарська споруда (хлів) [PERSON] (а.с.13). При цьому, з технічної документації, доданої до матеріалів справи на підтвердження законності виготовлення державного акту (а.с.69-72), в якій відсутня дата складання, підписи землевпорядника, представника сільської ради народних депутатів, а також виконавців документації, вбачається, що така документація не відповідає вимогам п.1.16, п.2.6 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі , затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах №43 від 04.05.1999 року (далі Інстукція), яка була чинна на момент виготовлення оспорюваного державного акту на землю. Статтею 60 ЦПК України встановлено імперативний обов"язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Під час розгляду справи відповідачем не надано доказів на підтвердження правомірності належності їй земельної ділянки площею 0,442 га, зважаючи на ту обставину, що рішенням органу місцевого самоврядувння їй передано у приватну власність тільки 0, 35 га (а.с.77). Таким чином, судом на основі повного і всебічного розгляду справи встановлено, що державний акт на право приватної власності на землю площею 0,442 га серії ІІ-ЗК №012771, виданий [PERSON] 29.03.2002 року з порушенням норм чинного законодавства, з внесенням недостовірних даних про розмір ділянки, належної [PERSON] та з порушенням порядку його виготовлення, в результаті чого є незаконним та підлягає скасуванню. Статтею 152 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав, визнання угоди недійсною,визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування тощо. Відповідно до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, Державний акт на право власності на землю виготовляється на підставі виписки з рішення відповідної ради або державної адміністрації про передачу у власність чи користування відповідної земельної ділянки. Оскільки, захист прав громадян на земельну ділянку здійснюється шляхом визнання недійсним рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, то визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю без визнання недійсним рішення, на підставі якого видано цей державний акт, є порушенням норм закону, тому рішення сьомої сесії 22 скликання Верхньоворітської сільської ради Воловецького райрну від 10.02.1997 року в частині передання [PERSON] у приватну власність земельну ділянку площею 0,35 га в с.Верхі Ворота Воловецького району Закарпатської області слід також визнати недійсним та скасувати.

Outcome: approved