Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення збитків та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.06.2011 року між нею та відповідачами був укладений Договір про надання юридичних послуг, відповідно до умов якого виконавець зобов"язувався надати Замовнику послуги, передбачені п. 2.5 Договору. В той же день на виконання умов Договору позивачка передала відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 8000, 00 грн., на підтвердження чого відповідач видав їй квитанцію. Але відповідачі умов Договору не виконали, юридичні послуги та юридичні консультації позивачці не надали, не надали звітів про проведену ними роботу та актів здачі-приймання робіт, чим порушили свої зобов"язання за договором. Оскільки грошові кошти відповідачі повертати не бажають, позивачка звертається до суду з даним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідачів на її користь грошові кошти у розмірі 8000, 00 грн., а також моральну шкоду у розмірі 3000, 00 грн. У судовому засіданні позивачка неодноразово уточнювала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі, стягнути з відповідачів на її користь нанесені збитки у розмірі 23450, 00 грн., моральну шкоду у розмірі 3000, 00 грн., 3 % річних у розмірі 2744, 61 грн., інфляційні збитки у розмірі 16438, 45 грн., відповідно до розрахунку, наданого позивачкою. Третя особа - [PERSON] - у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з"явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідачів, за наявних у справі матеріалів. Представник відповідачів на початку судового розгляду позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення. У подальшому представник відповідачів у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника відповідача, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення позивачки, третьої особи, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12.06.2011 року між позивачкою [PERSON], яка діяла в інтересах своєї дочки [PERSON], та відповідачкою [PERSON] - адвокатом - був укладений Договір про надання юридичних послуг (а.с. 5-6 т.1). Відповідно до п. 1.1 Договору Виконавець зобов"язується надати Замовнику послуги, передбачені пунктом 2.5 Договору, зокрема: п. 2.5.1, 2.5.2, 2.5.5. Так, пунктом 2.5.1 Договору передбачено, що Виконавець займається підготовкою та розробкою процесуальних документів (позови, заяви, скарги, листи, запити, договори, письмова експертиза договорів, клопотання про помилування, заява в Європейський суд з прав людини, звернення в Конституційний суд України). Згідно із п.2.5.2 Договору передбачено обов"язок Виконавця щодо надання усних та письмових консультацій з питань, які виникають в ході здійснення діяльності Замовника. Пунктом 2.5.5 Договору визначено, що здійснення усього комплексу адвокатських послуг при захисті інтересів підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого на стадії досудового слідства та надання правової допомоги свідків. Як встановлено при розгляді справи, позивачка [PERSON] передала відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 8000, 00 грн., на підтвердження чого останній видав квитанцію від 12.06.2011 року про сплату коштів (а.с.7 т.1). Відповідно до п. 7.1 Договору він діє з моменту його підписання сторонами та внесення плати відповідно до п. 4.1 Договору і діє до повного виконання зобов"язань, передбачених п. 1.1 Договору. У своїх позовних вимогах [PERSON] вказує про те, що відповідачі не виконали свої зобов"язання за Договором, фактично не надавши їй та її дочці [PERSON] правову допомогу, у зв"язку з чим вона просить стягнути з відповідачів сплачені нею за Договором грошові кошти. З письмових матеріалів справи вбачається, що відносно [PERSON] було порушено кримінальну справу за ч. 5 ст. 190 КК України. 11.06.2011 року до Печерського районного суду м. Києва було подано подання слідчого про зміну обвинуваченій [PERSON] запобіжного заходу з підписки про невиїзд на взяття під варту (а.с.206-209 т.1). Саме у зв"язку із розглядом подання позивачка і звернулася до відповідачів для укладення Договору про надання правової допомоги її дочці під час обрання запобіжного заходу. 13.06.2011 року [PERSON] подала письмову заяву до Печерського районного суду м. Києва про допуск до участі у судовому засіданні її захисника [PERSON] (а.с. 211 т. 1). Як вбачається з письмових матеріалів справи, захисник [PERSON] приймала участь у судовому засіданні під час розгляду вищевказаного подання про зміну запобіжного заходу [PERSON], що підтверджується копіями журналу судового засідання та постанови Печерського районного суду м. Києва від 13.06.2011 року (а.с.116-121 т.2). У подальшому адвокатом [PERSON] в інтересах обвинуваченої [PERSON] було подано до Апеляційного суду м. Києва апеляційну скаргу на постанову Печерського районного суду м. Києва від 13.06.2011 року (а.с.125-126 т.2). 14.06.2011 року [PERSON] подала слідчому СВ Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві заяву про відмову від послуг адвоката [PERSON] та про повернення частини грошових коштів (а.с.203 т.1). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов"язків є договори та інші правочини. Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобов′язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов′язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов′язку. Зобов"язання виникають з підстав, встановлених ст.. 11 цього Кодексу. Так, позивачка, сплативши суму грошових коштів за Договором у розмірі 8000, 00 грн., взяті на себе обов"язки по оплаті юридичних послуг виконала, однак з боку адвоката [PERSON] зобов"язання у повному обсязі за Угодою виконані не були. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов′язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611, 615 ЦК України у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. У разі порушення зобов"язання однією стороною друга сторона має право частково або у повному обсязі відмовитися від зобов"язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов"язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов"язання. Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідачка [PERSON] за Договором від 12.06.2011 року взяла на себе зобов"язання щодо здійснення усього комплексу адвокатських послуг при захисті інтересів підозрюваного, обвинуваченого, потерпілого на стадії досудового слідства та надання правової допомоги свідку, але даний комплекс послуг у повному обсязі не надала, обмежившись лише участю у судовому засіданні 13.06.2011 року та підготовкою апеляційної скарги. Часткове виконання відповідачкою зобов"язання у даному випадку не може вважатися виконаним, оскільки у подальшому [PERSON] відмовилася від захисника [PERSON], а згідно із ст. 529 ЦК України кредитор має право не приймати від боржника виконання його обов"язку частинами, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов"язання чи звичаїв ділового обороту. Також слід зазначити, що відповідачкою [PERSON] не було надано позивачці чи її дочці [PERSON] Звіт про виконання договору, у тому числі щодо фінансових витрат, а також не надано акт здачі-прийому робіт за Договором, чим порушила умови укладеного між сторонами Договору. Судом не приймаються до уваги заперечення представника відповідачів щодо виконання своїх зобов"язань за Договором, оскільки представником не було надано будь-яких належних доказів у розумінні ст. 58 ЦПК України на підтвердження виконання відповідачами умов Договору. Відповідно до ст. 8 Правил адвокатської етики у межах дотримання принципу законності адвокат зобов"язаний у своїй професійній діяльності виходити з переваги інтересів клієнтів перед своїми власними інтересами, інтересами колег, партнерів, співробітників, законних представників клієнтів або їх опікунів, піклувальників та інших осіб, а також перед будь-якими іншими міркуваннями. Адвокат має, за можливості, сприяти позасудовому врегулюванню спорів між клієнтом та іншими особами, а в разі неможливості цього, застосувати всі законні засоби ефективного вирішення спору на користь клієнта. Як встановлено при розгляді справи, адвокатом [PERSON] не було дотримано вказані вище правила, оскільки не було вчинено жодних належних дій для виконання умов Договору. Отримавши грошові кошти у розмірі 8000, 00 грн., адвокат не застосувала законних засобів ефективного вирішення спору на користь клієнта. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він надавав правову допомогу позивачці [PERSON] та її дочці [PERSON] у період з листопада 2009 року по лютий 2012 року, але у цей період він жодного разу не зустрічався при здійснення своїх функцій з адвокатами [PERSON] та [PERSON] Зважаючи на викладене вище, вимоги діючого законодавства, суд вважає, що відповідачкою [PERSON] не було виконано у повному обсязі умови Договору від 12.06.2011 року, а тому суд вважає, що внесена позивачкою сума у розмірі 8000, 00 грн. підлягає поверненню. Що стосується суми, що підлягає стягненню з відповідачки [PERSON] на користь позивачки, то слід зазначити наступне. Згідно із ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов"язковим для приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов"язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюті, є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим, згідно із ч. 2 ст. 533 ЦК України сторони можуть визначити в грошовому зобов"язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов"язанням, визначаться в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Відтак саме у національній валюті України підлягає стягненню сума, сплачена відповідно до Договору. Зазначена правова позиція висловлена і Верховним Судом України у постанові № 6-79цс14 від 02.07.2014 року. Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" у разі пред"явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення. Але при цьому слід зазначити, що позивачка у своїх позовних вимогах стверджує про те, що нею було сплачено відповідачам грошові кошти у розмірі 1000, 00 доларів США, що на момент сплати було еквівалентно 8000, 00 грн. Але дані твердження не знайшли підтвердження у судовому засіданні, оскільки були спростовані наданими суду письмовими доказами, а тому судом вони до уваги не приймаються. Відповідно до наданої суду квитанції позивачка сплатила відповідачу суму у розмірі 8000, 00 грн. і тому суд вважає, що саме ця сума грошових коштів і підлягає стягненню з відповідачки [PERSON] на користь позивачки. Що стосується позовних вимог [PERSON] про стягнення 3 % річних та інфляційних збитків, то судом встановлено наступне. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов′язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов′язання, на вимогу кредитора зобов′язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням того, що судом задовольняються позовні вимоги про стягнення основної суми боргу у розмірі 8000, 00 грн., то і позовні вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних збитків також підлягають задоволенню. Так, сума 3 % річних, що повинна бути стягнута з відповідачки [PERSON] на користь позивачки, становить за період з 13.06.2011 року по 07.05.2015 року включно 936, 29 грн., а сума інфляційних збитків за період з 13.06.2011 року по 07.05.2015 року включно 5608, 00 грн., які і підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачки. Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то судом встановлено наступне. Згідно із вимогами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім"ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Як встановлено судом, внаслідок дій відповідачки [PERSON] зазнала душевних страждань, оскільки не мала можливості самостійно вирішувати свої справи через вік та хворобу, не мала можливості іншим шляхом допомогти своїй дочці, яка опинилася у складній життєвій ситуації, глибокі страждання з приводу сплати коштів адвокату, яка не виконала свої зобов"язання і не вчинила жодних належних дій для вирішення її питання по суті, а також не повернула добровільно кошти. Суд вважає, що розмір моральної шкоди, який просить стягнути позивачка у розмірі 3000, 00 грн., повністю відповідає тим стражданням, які вона зазнала, а тому підлягає стягненню у повному обсязі на користь позивачки з відповідачки [PERSON] Що стосується твердження позивачки про необхідність стягнення грошових коштів з обох відповідачів - [PERSON] та [PERSON], то слід зазначити, що при розгляді справи не знайшов свого підтвердження факт передачі коштів безпосередньо [PERSON], а також факт того, що він приймав на себе будь-які зобов"язання щодо надання правової допомоги позивачці, оскільки договір був укладений від імені [PERSON] і частково умови договору виконувала саме [PERSON] А тому дані твердження позивачки судом до уваги не приймаються і розмір шкоди, який суд вважає можливим стягнути, повинен бути стягнутий саме з відповідачки [PERSON] Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551, 20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial