Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

В травні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом згідно якого просить суд визнати [PERSON], 1990 р.н., батьком [PERSON], [INFO], про що внести зміни до актового запису про народження № 6 від 13.11.2007 року, складеного виконавчим комітетом Великоп"ятигірської сільської ради, зазначивши в графі " батько" - " громадянин України [PERSON]" ; визнати [PERSON], 1990 р.н., батьком [PERSON], [INFO], про що внести зміни до актового запису про народження № 1 від 15.01.2009 року, складеного виконавчим комітетом Великоп"ятигірської сільської ради, зазначивши в графі " батько" - " громадянин України [PERSON]"; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти , на утримання [PERSON], 2007 р.н., [PERSON], 2009 р.н., в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів платника аліментів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожну дитину , щомісячно, починаючи з 24.04.2018 року і до повноліття [PERSON] включно. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що з 2004 року вони разом з відповідачем проживали разом без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання у них народилося двоє дітей : [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO] Враховуючи, що спільної заяви на час народження дітей між ними з відповідачем зроблено не було, тому відповідно до ст. 135 СК України в графі " батько дитини" зазначено " [PERSON]". Відповідач , будучи біологічним батьком дітей, постійно обіцяв , що подасть заяву про внесення відповідних відомостей щодо його батьківства, про те так відповідну заяву і не подав. Як зазначає позивачка , з 2010 року вони з відповідачем фактично припинили шлюбні відносини. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому вона була вимушена звертатися до суду з даним позовом. Позивачка у підготовче судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився також , надіслав до суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Третя особа - Бердичівський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Житомирській області судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду справи, причину неявки суду не повідомили. Процесуальне право учасників справи про розгляд справи за їх відсутності унормовано в ч. 3 ст. 211 ЦПК України, водночас, якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], який народився [INFO] року, батьком зазначено - [PERSON], мати - [PERSON], місцем реєстрації народження є виконавчий комітет Великоп"ятигірської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, актовий запис за № 6; згідно свідоцтва про народження [PERSON], яка народилася [INFO] року, батьком зазначено - [PERSON], мати - [PERSON], місцем реєстрації народження є виконавчий комітет Великоп"ятигірської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, актовий запис за № 6 (а.с. 10-11). Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Судом встановлено, що відповідач визнає батьківство повністю та вважає [PERSON] та [PERSON] своїми дітьми. Відповідно до роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", за нормою статей 213, 215 ЦПК України, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове свідоцтво про народження. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач визнає себе батьком неповнолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON], суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог в цій частині, так як вони пред'явлені в інтересах дітей та є обґрунтованими, законними та підтверджуються матеріалами справи. Як передбачено ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів ( ст. 182 СК України). Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище сторін, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку , що позовні вимоги в частині стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку ( доходу) , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України на відповідача покладаються судові витрати, які стягуються на користь держави відповідно до вимог Закону України " Про судовий збір", а також з відповідача підлягають стягненню судові витрати понесені позивачкою при зверненні до суду з даним позовом.

Outcome: approved