Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-16 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на неповнолітню дитину та коштів на її утримання. В заяві вказує, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 29 листопада 2018 року. З 22 червня 2019 року шлюбні відносини фактично припинені, сторони разом не проживають. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , який перебуває на утриманні позивачки. Позивачка не працює, так як здійснює догляд за малолітньою дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач не бажає в добровільному порядку надавати їм матеріальну допомогу. Позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини із всіх видів доходів батька щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття сина, а також кошти на її утримання в розмірі 1/4 частини з всіх видів його доходів щомісяця до досягнення дитиною 3-х років. Ухвалою судді від 12.09.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Заходи забезпечення позову та доказів в справі не приймались. Представники сторін до суду не з`явились, однак надали заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Представник позивачки - адвокат Лічман І.І. - на задоволенні позову наполягала. Представник відповідача - адвокат Пономаренко О.О. - позов визнав частково, просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 2000 грн. щомісяця, до повноліття, а також кошти на утримання дружини в розмірі 500 грн. щомісяця до досягнення дитиною трьох років, оскільки [PERSON] не працює, має нерегулярний, мінливий дохід; є батьком неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в утриманні якої бере участь, добровільно сплачуючи аліменти. На даний час добровільно надає матеріальну допомогу і на утримання сина сторін. Крім того, просить стягувати аліменти з дати ухвалення рішення. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заявлений позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких міркувань. Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , який перебуває на утриманні позивачки (а. с. 5). Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Як випливає зі змісту 3 ст. 180 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). В силу ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З наведених положень сімейного законодавства в їх системному аналізі випливає, що вибір способу участі в утриманні дитини (шляхом стягнення аліментів в частці від заробітку або в твердій грошовій сумі) є прерогативою того з батьків, з яким проживає дитина. У зв`язку з викладеним суд не приймає до уваги твердження представника відповідача про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, оскільки, як зазначено, право вибору того чи іншого способу участі в утриманні дитини, які передбачені законом, належить виключно позивачеві, і суд не вправі посягати на цей вибір. Визначаючи вказаний спосіб участі батька в утриманні дитини, обраний стягувачем аліментів, суд керується положеннями ст. 182 СК України і враховує обставини, які належить враховувати при визначенні розміру аліментів, та доходить висновку про відсутність обставин, які могли б зумовити стягнення аліментів в меншому розмірі, оскільки положеннями ч. 5 ст. 183 СК України встановлено право особи звернутися за отриманням судового рішення про стягнення певної частки від заробітку (доходу) в безспірному порядку (на підставі судового наказу), тому вважає, що присудження аліментів у розмірі 1/4 частини доходу відповідача на утримання дитини буде домірним як майновому і сімейному стану відповідача, так і потребі неповнолітнього сина в утриманні. На означені умовиводи суду не впливають доводи представника позивача про участь його довірителя в утриманні іншої дитини, оскільки, як зазначено аліменти у вказаному розмірі можуть бути присуджені навіть у безспірному порядку, вимоги ж про зменшення цього розміру можуть бути спрямовані в русло питань, пов"язаних із зміною розміру аліментів в порядку ст. 192 СК України. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років (частина 2 ст. 84 СК України). Вирішуючи вимоги про стягнення грошових коштів на утримання дружини, суд виходить з того, що настання цього права в силу наведеного положення сімейного законодавства пов"язане з проживанням разом з дружиною дитини (1) та недосягненням дитиною трирічного віку (2). Оскільки проти наявності сукупності двух означених передумов не заперечують сторони, суд виходить з того, що вказане право підлягає захисту. Вирішуючи питання про спосіб і розмір стягнення грошових коштів, суд враховує ту обставину, що виплата утримання матері дитини в порядку частини 2 ст. 84 СК України відноситься до аліментних зобов"язань через періодичність його стягнення протягом досить тривалого строку, тому вважає, що спосіб стягнення цього утримання також має залежати від вибору стягувача. У зв"язку з викладеним суд вважає за необхідне присудити аліменти дружині в частці від заробітку платника аліментів. Вирішуючи питання про розмір цієї частки, суд враховує наявність у платника аліментів іншої дитини, докази участі в утриманні якої надані відповідачем, і вважає, що алімети в розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку відповідача являтимуть собою домірний потребі в такому утриманні розмір. Так як стягнення аліментів є триваючим способом захисту права, вирішуючи питання про час, з якого належить їх присуджувати, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Вказана норма спрямована на захист права стягувача аліментів, які є запорукою забезпечення утримання дитини. І хоча на відміну від наведеного положення закону стаття 84 СК України такого припису не містить, суд між тим враховує аліментну природу обов"язку чоловіка сплачувати кошти на утримання дружини і вважає, що на початок перебігу цього обов"язку належить розповсюджувати правила статті 191 СК України. Таким чином, у відповідності зі ст. 183 СК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина, до його повноліття в розмірі 1/4 частини із всіх доходів батька щомісяця, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та кошти на утримання дружини в розмірі 1/8 частини із всіх видів його доходів щомісяця до досягнення дитиною трьох років. Суд також вважає за необхідне стягнути з відповідача витрати по оплаті судового збору в сумі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial