Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-19 00:00:00

У лютому 2014 року Служба у справах дітей Подільської районної в місті Києві державної адміністрації в інтересах малолітнього [PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON], зацікавлені особи - [PERSON], прокуратура Подільського району м. Києва про відібрання дитини без позбавлення батьківських справ, стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до наказу служби у справах дітей Подільської РДА в м. Києві від 26.01.2015 року № 9-Б малолітнього [PERSON] тимчасово влаштовано до [PERSON], як дитину, яка залишилась без батьківського піклування. Відповідачка перебувала в Уманській виправній колонії № 129 Черкаської області, а на даний час не має належних умов проживання для малолітнього. Посилаючись на викладені обставини та в зв'язку з тим, що відповідачка на даний час не може створити належні умови для проживання дитини, постала необхідність з метою захисту інтересів малолітнього, вирішити питання про відібрання [PERSON] від матері, у зв'язку чим позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив відібрати дитину від матері та передати під опікування Органу опіки та піклування Подільської РДА в м. Києві, стягнути з [PERSON] на користь державного закладу або фізичної особи, якій буде переданий малолітній на його утримання аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходів) та накласти заборону на відчуження майна і житла дитини. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник прокуратури Подільського району м. Києва у судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала та просила їх задоволенні. Пояснила, що дійсно вона перебувала в Уманській виправній колонії № 129 Черкаської області, коли повернулася хотіла забрати у сестри сина, однак на даний час вона не має належних умов проживання для малолітнього, оскільки в квартирі, де вона зареєстрована проживає [PERSON], яка хворіє на туберкульоз. Зацікавлена особа [PERSON] просила позов задовольнити та зазначила, що малолітній [PERSON] на даний час проживає разом з нею за адресою - [ADDRESS]. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 14). Як пояснила у судовому засіданні представник позивача, у зв'язку з перебуванням матері в Уманській виправній колонії № 129 Черкаської області, малолітнього було влаштовано під опіку [PERSON] Відповідачка після звільнення з колонії звернулася за сприянням у працевлаштуванні до Подільського районного центру зайнятості та була поставлена на облік (а.с. 8-9). 23 липня 2014 року № 415 Подільською РДА в м. Києві було винесено розпорядження "Про втрату статусу, припинення опіки та повернення на виховання малолітнього [PERSON]." (а.с. 12). Однак, як зазначила у судовому засіданні сама відповідачка, син на даний час так і проживає у сестри [PERSON], оскільки у неї за місцем реєстрації - [ADDRESS] не створені умови для проживання дитини. З листа Київського міського протитуберкульозного диспансеру № 1 вбачається, що [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] перебуває у них на диспансерному обліку та отримує лікування амбулаторно ( а.с. 5-6). 26 січня 2015 року Подільською районною в м. Києві державною адміністрацією було видано розпорядження № 9-Б про влаштування малолітнього [PERSON] до [PERSON], як дитину, яка залишилась без батьківського піклування. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частини 7,8 ст. 7 СК при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 1 п. 2 ст. 164 СК України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона, зокрема, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав" від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що відповідачка неналежним чином виконувала свої батьківські обов'язки стосовно малолітнього [PERSON] та на даний час не може створити належні умови для проживання дитини. В абзаці другому п. 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, тому суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси). Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадку, зокрема, коли вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Суд вважає необхідним відібрати у відповідачки малолітнього [PERSON] та передати його на опікування Органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києва державної адміністрації. У ч. 4 ст. 170 СК України визначено, що при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров"я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову а відтак, вимога позивача підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 02 лютого 2015 року. Згідно зі ст. 176 СК України батьки зобов'язані передати у користування дитини майно, яке має забезпечити її виховання та розвиток. Права батьків та дітей на користування житлом, яке є власністю когось із них, встановлюється законом. Статтею 150 ЖК України встановлено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання та проживання членів їх сімей. Згідно ч. 2 ст. 3 СК України дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 71 ЖК УРСР жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім'ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, - протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім'ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Згідно ч. 4 ст. 17 Закону України "Про охорону дитинства" суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов в частині накладення заборони на відчуження квартири [ADDRESS] також підлягає задоволенню. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки в дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved