Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

05 грудня 2013 року позивач звернувся з даним позовом, підтримуючи який в судовому засіданні його представник пояснив, що 30 травня 2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11161696001. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] отримав кредит у сумі 21000,00 шв. фр., який зобов'язувався повернути у повному обсязі в строк до 20 травня 2014 року або достроково зі сплатою 9,99 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним договором про надання споживчого кредиту іпотекодавець [PERSON] передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру: загальною площею: 44,40 кв.м., житловою площею: 30,10 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу [PERSON] 10.10.2000 року за р, № Д-131. Обтяження нерухомого майна іпотекою було зареєстровано банком у порядку, передбаченому законом у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек. На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 27 жовтня 2009 року АКІБ "УкрСиббанк" змінило назву на ПАТ "УкрСиббанк", яке є правонаступником усіх прав та зобов'язань АКІБ "УкрСиббанк". 08 грудня 2011 року своє право вимоги, що виникло з кредитного договору ПАТ "УкрСиббанк" останнім передано ПАТ "Дельта Банк". На підставі ст. 514 ЦК України та вказаного договору до ПАТ "Дельта Банк" перейшло право вимоги, що виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Через неналежне виконання умов договору про надання споживчого кредиту у позичальника станом на 14 червня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 18 865,83 шв. фр., що згідно курсу НБУ складає 163 371,02 грн., а саме: - 14 878,95 шв. фр., що згідно курсу НБУ складає 128 846,12 грн. - заборгованість за кредитом; - 3 986,88 шв. фр., що згідно курсу НБУ складає 34 524,89 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 0,00 грн. - заборгованість за комісією за користування кредитом. Відповідно до вимог законодавства було направлено відповідачам письмову вимогу про усунення порушень та виконання зобов'язання, попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, вимогу про виселення усіх мешканців, надання доступу до майна для проведення оцінки та огляду покупцем, зняття з реєстраційного обліку та з вимогою передати ключі, правовстановлюючі документи та технічний паспорт. Однак дані вимоги відповідачами не виконано, а тому просить суд в рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 18865,83 шв.фр., що згідно курсу НБУ складає 163371,02 грн. за договором про надання споживчого кредиту № 11161696001 від 30 травня 2007 року, укладеним між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON], звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру: загальною площею: 44,40 кв.м., житловою площею: 30,10 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом передачі іпотекодержателю вказаного предмету іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем ПАТ "Дельта Банк" на підставі Договору іпотеки № б/н від 30 травня 2007 року, укладеного між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON]; припинити право власності іпотекодавця [PERSON] в тому числі право володіння, користування та розпорядження квартирою: загальна площа: 44,40 кв.м., житлова площа: 30,10 кв.м., що знаходиться за адресою: Івано-Франківська область, м. Коломия, вул. Театральна, буд. 22, кв. 6; припинити право користування житловим приміщенням усіх мешканців, які проживають та зареєстровані за даною адресою; виселити з квартири іпотекодавця [PERSON] та усіх інших мешканців, які проживають і зареєстровані за вказаною адресою; стягнути з [PERSON] на користь ПАТ "Дельта Банк" витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 633,71 грн.. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, хоча були належним чином повідомленні про час та місце розгляду справи, в тому числі і через засоби масової інформації, і від них не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд розглядає справу в заочному провадженні на підставі наявних у ній доказів. З'ясувавши обставини, на які представник позивача посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк їх виконання. Судом встановлено, що 30 травня 2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11161696001. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] отримав кредит у сумі 21000,00 шв. фр., який зобов'язувався повернути у повному обсязі в строк до 20 травня 2014 року або достроково зі сплатою 9,99 % річних за користування кредитом. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним договором про надання споживчого кредиту іпотекодавець [PERSON] передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру: загальною площею: 44,40 кв.м., житловою площею: 30,10 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу [PERSON] 10.10.2000 року за р, № Д-131. Обтяження нерухомого майна іпотекою було зареєстровано банком у порядку, передбаченому законом у Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек. На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 27 жовтня 2009 року АКІБ "УкрСиббанк" змінило назву на ПАТ "УкрСиббанк", яке є правонаступником усіх прав та зобов'язань АКІБ "УкрСиббанк". 08 грудня 2011 року своє право вимоги, що виникло з кредитного договору ПАТ "УкрСиббанк" останнім передано ПАТ "Дельта Банк" На підставі ст. 514 ЦК України та вказаного договору до ПАТ "Дельта Банк" перейшло право вимоги, що виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Відповідно до сі. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент перепаду цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 33 ЗУ "Про іпотеку" зверненим стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 7 ЗУ "Про іпотеку" передбачено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або частково. Відповідно ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст. 36 Закону України "Про іпотеку" сторони іпотечного договору можуть вирішиш питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про зверненим стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. В зазначений договором спосіб-задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи зверненим стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону; Відповідно до ст. 37 ЗУ "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Через неналежне виконання умов договору про надання споживчого кредиту у позичальника станом на 14 червня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 18 865,83 шв. фр., що згідно курсу НБУ складає 163 371,02 грн., а саме: - 14 878,95 шв. фр., що згідно курсу НБУ складає 128 846,12 грн. - заборгованість за кредитом; - 3 986,88 шв. фр., що згідно курсу НБУ складає 34 524,89 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 0,00 грн. - заборгованість за комісією за користування кредитом. В рахунок виконання основного зобов'язання позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття (передачі) предмету іпотеки у власність згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі у порядку, передбаченому ст. ст. 36, 37 ЗУ "Про іпотеку". Враховуючи невизнання та порушення прав іпотекодержателя, існують всі підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі предмету іпотеки у власність іпотекодержателю. З метою усунення перешкод у здійсненні права власності позивачем, з метою надання документу до реєстраційної служби, який підтверджує припинення прав колишнього власника на предмет іпотеки та у зв'язку із зверненням стягнення право власності іпотекодавця слід визнати припиненим на підставі ст. 346 ЦК України. Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника. Через припинення права власності існують всі підстави для визнання припиненим також прав іпотекодержателя щодо володіння, користування та розпорядження предметом іпотеки з підстав, передбачених ст.ст. 317, 346,386 ЦК України. У зв'язку із втратою усіх прав колишнім власником, зайняття ним приміщення вважається самоправним, а тому існують всі підстави для його виселення. Згідно ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Статтею 157 ЖК України передбачено, що членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Так, у зв'язку із тим, що власник втратив право користування та право володіння квартирою, усі мешканні та члени сім'ї власника втратили також таке право, передбачене ст. 156 ЖК України, що є підставою для їх виселення, як осіб, що самовільно зайняли жиле приміщення на підставі ст. 116 ЖК України та на підставі ст. 391 ЦК України з метою усунення обмежень та перешкод у здійсненні права власності позивачем. Житлове приміщення, яке є предметом іпотеки призначено для задоволення вимог іпотекодержателя та для передачі його у власність позивача. В той же час, мешканці приміщення використовують його не за призначенням, добровільно приміщення не передають, постійно поживають у ньому, чинять перешкоди у доступі, що також є підставою для виселення усіх мешканців на підставі ст. 116 ЖК України. Відповідно до ст. 116 ЖК України, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним використовують житлове приміщення не за призначенням виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Згідно ст. 814 ЦК України у разі зміни власника житла, переданого у найм, до нового власника переходять права наймодавця. Крім того, відповідно до ст. 39 ЗУ "Про іпотеку" одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні з підстав, встановлених статтею 132-2 ЖК України, не тягне припинення виселення громадянина з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки, у порядку, встановленому частиною третьою цієї статті. На підставі викладеного, існують також усі підстави для виселення усіх мешканців в т.ч. і колишнього власника на підставі ст. 39, 40 ЗУ "Про іпотеку", ст.109 ЖК України у зв'язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до вимог законодавства, позивач направив письмову вимогу про усунення порушень та виконання зобов'язання, попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, вимогу про виселення усіх мешканців, надання доступу до майна для проведення оцінки та огляду покупцем, зняття з реєстраційного обліку та з вимогою передати ключі, правовстановлюючі документи та технічний паспорт. Вимоги позивача не виконано, що є підставою для задоволення позову у повному обсязі. Наведене стверджується: копією договору про надання споживчого кредиту № 11161696000 від 30.05.2007р. /а.с.12-17/, копією графіку погашення кредиту /а.с.18-19/, копіями додаткових угод № 1 та № 2 від 10.02.2009р. /а.с.20-21/,копією договору іпотеки /а.с.22-26/, копіями паспортів /а.с.27-30/, копією довідки від 14.06.2013р. /а.с.31/, копією повідомлення НБУ від 14.06.2013р. /а.с.32-33/, копією виписки по кредитному договору /а.с.34-43/, копією витягу з Державного реєстру іпотека /а.с.44/, копією витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна /а.с.45/, копією довідки приватного нотаріуса від 30.05.2007р. № 668963-48 /а.с.46/, копією договору купівлі-продажу квартири /а.с.47-48/, копіями вимог /а.с.49-50, 53-54/, копіями списків рекомендованих відправлень /а.с.51-52, 55-57/, копією акту прийому-передачі документації за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011р. /а.с.58/, копією свідоцтва про державну реєстрацію /а.с.59/, копією довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України /а.с.60/, копією договорів купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011р. /а.с.61-64/, копією договору доручення від 14.03.2012р. /а.с.65-68/, копіями довіреностей /а.с.69, 71/, копією наказу № 1/11-к від 01.04.2011р. /а.с.70/. На підставі ст.,ст. 11, 319, 321, 346, 386, 391, 509, 525, 526, 549, 554, 623, 624, 625 ЦК України, ст.,ст. 109, 116 ЖК України, ст.,ст. 4, 5, 7, 11, 12, 33, 36, 37, 39, 40 Закону України "Про іпотеку" та

Outcome: approved