Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

Позивач звернувся до відповідача з вищезазначеним позовом, і просить суд стягнути з нього матеріальні збитки від злочину в розмірі 129305 грн.. Мотивуючи тим, що 19.04.2007 року [PERSON] звернувся до Бердичівського відділення ЗАТ " ПриватБанк" із заявою про надання іпотечного кредиту в сумі 21000 дол.США. Для отримання кредиту він надав підроблені документи податкової звітності, та звіт суб"єкта малого підприємництва - фізичної особи платника єдиного податку за 1 квартал 2007 року виданого на його ім"я. 27.04.2007 року на підставі підроблених документів, ввівши в оману уповноважену особу відділення банку і не маючи намір погашати кредит, відповідач уклав з банком кредитний договір № ZHH0G100000008, відповідно до умов якого йому було надано кредит у сумі 21000 доларів США у готівковій формі, що дорівнює еквіваленту 106050 грн., для придбання квартири [ADDRESS], та у розмірі 4605 дол.США у готівковій формі, що дорівнює еквіваленту 23255 грн. для сплати страхових внесків. В подальшому кошти на погашення кредиту не направлялися. Представник позивача у судовому засіданні на з"явився, подав суду заяву про збільшення позовних вимог, і просить суд стягнути з [PERSON] на користь банку матеріальну шкоду завдану злочином в розмірі 29362.49 доларів США, що еквівалентно 234694.38 грн., за курсом 7.993 грн. за 1 долар США, відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 25.12.2013 року), а саме: - заборгованість за кредитом 21215.79 доларів США. - заборгованість за відсотками 8146.70 доларів США, і просить справу розглядати в його відсутності. У відкритому судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав, і пояснив, що ніяких коштів він не отримував, і ніяких договорів з банком не укладав. З"ясувавши обставини справи, на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог частково, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що вироком Бердичівського міськрайонного суду [PERSON] засуджений за те, що 19 квітня 2007 року в денний час [PERSON], будучи особою, яка раніше вчинила злочини, передбаченні ст. 185 КК України, за попередньою змовою з невстановленою слідством особою, з метою заволодіння чужим майном шляхом обману, а саме отримання грошей у кредит за підробленими документами, та неповернення кредиту, звернувся до Бердичівського відділення Публічного акціонерного товариства комерційний банк " ПРИВАТБАНК" із заявою про надання йому іпотечного кредиту у сумі 21000 доларів США. Для отримання кредиту [PERSON], достовірно знаючи, що в 2006 -2007 роках він не звітувався про розмір отриманих доходів до Бердичівської ОДПІ, де взятий на облік, разом з невстановленою слідством особою, надав уповноваженій особі відділення банку підроблені документи, податкової звітності, а саме: звіт суб"єкта малого підприємництва-фізичної особи-платника єдиного податку за ІУ квартал 2006 року, звіт суб"єкта малого підприємництва - фізичної особи-платника єдиного податку за 1 квартал 2007 року, видані на його ім"я, тобто використав завідома підроблені документи. 27.04.2007 року на підставі підроблених документів, ввівши в оману уповноважену особу відділення банку і не маючи наміру погашати кредит, відповідач уклав з банком кредитний договір № ZHH0G100000008, відповідно до умов якого йому було надано кредит у сумі 21000 доларів США у готівковій формі, що дорівнює еквіваленту 106050 грн., для придбання квартири [ADDRESS], та у розмірі 4605 дол.США у готівковій формі, що дорівнює еквіваленту 23255 грн. для сплати страхових внесків. Отримавши кредитні кошти, він разом з невстановленою слідством особою, розрахувався з продавцем нерухомого майна у сумі 9000 доларів США, а рештою коштів у сумі 12000 доларів США розпорядився на власний розсуд і, порушуючи умови кредитного договору, до даного часу не сплачують кредит. Таким чином, [PERSON] повторно разом з невстановленою слідством особою, шляхом обману заволоділи грішми банку в особливо великих розмірах у сумі 25605 доларів США, що еквівалентно 129305 грн., що підтверджується вироком суду і ухвалою апеляційного суду(а.с.4-11, 12-16). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, абоабо постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають з права на відшкодування збитків, завданих злочином. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звя"зок та є вина зазначеної особи". Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного право, має право на їх відшкодування. Збитками серед іншого є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Судом встановлено факт спричинення позивачу збитків в розмірі 25605 доларів США, що еквівалентно 129305 грн. майнової шкоди в наслідок дій відповідача, а тому дана дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вимоги позивача про збільшення позовних вимог задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не надано жодних доказів на підтвердження спричинення даної майнової шкоди( щодо збільшення суми збитку), та доказів про доходи, які позивач міг реально отримати за звичайних обставин, якби його право не було порушено. Крім того вимога позивача про стягнення з відповідача процентів за користування грошовими коштами до задоволення не підлягає, оскільки додаткова відповідальність покладається на порушення грошового зобов"язання, а в даному випадку йде мова про відшкодування збитків, заданих злочином. Суд вважає, що шкоду, завдану злочином, складають лише кошти, реально отримані, а не нараховані банком відсотки, пеня, штраф, які пов"язанні лише з виконанням чи невиконанням договірних зобов"язань. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial