Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

05.11.2019 Акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" подало до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 23.10.2017 в сумі 13131,82 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 23.10.2017 відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами банку", які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, що відображається у розрахунку заборгованості за договором, а тому свої зобов`язання не виконав і з нього необхідно стягнути 6303,96 грн. - заборгованість за тілом кредита, 5324,94 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 401,40 - заборгованість за нарахованими відсотками, 0,00 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 0,00 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, а також 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 601,51 грн. - штраф (процентна складова), а також стягнути судові витрати. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2020 для розгляду справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І. Ухвалою суду від 21.08.2020 справу прийнято до провадження, визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та визначено відповідачеві строк для подання відзиву. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Беручи до уваги, те що при відкритті провадження у справі визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), враховуючи те, що від сторін у справі не надійшло клопотання про інший порядок розгляду, зокрема з викликом сторін в судове засідання, тому розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами та з дотриманням, визначеного ст. 275 ЦПК України строку, а саме - суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У визначений судом строк відповідач відзиву чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надав. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Відповідно до укладеного договору б/н від 23.10.2017 відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконує. У зв`язку із чим, згідно наданого позивачем розрахунку, виникла заборгованість по кредитному договору в сумі 13131,82 грн., яка складається 6303,96 грн. - заборгованість за тілом кредита, 5324,94 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 401,40 - заборгованість за нарахованими відсотками, 0,00 грн. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання, 0,00 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, а також 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 601,51 грн. - штраф (процентна складова). Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положеннями ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що відповідач звертався до позивача за отриманням кредитних коштів, що доводиться його заявою від 23.10.2017. Як встановлено судом з розрахунку заборгованості за кредитом відповідача, сума коштів, які використано позичальником в межах кредитного ліміту станом на 15.07.2019 складає 6303,96 грн. - заборгованість за тілом кредита, а також як вбачається з даного розрахунку відповідач частково проводив повернення коштів за наданим кредитом. Згідно з інформацією, викладеною у вказаній заяві відповідач підтвердив, що він погоджується із тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. За відсутності будь-яких інших доказів у справі щодо розміру заборгованості відповідача перед позивачем, його погашення відповідачем, суд встановлює такий розмір заборгованості виходячи з розрахунку позивача та вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем 6303,96 грн. - заборгованість за тілом кредита. Окрім цього, у суду відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту, оскільки самим банком взагалі не розкрито таке поняття як «заборгованість за простроченим тілом кредиту». Його правова природа та підстави нарахування не передбачені договором, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості визначити відмінності між термінами і поняттями «тіло кредиту» та «прострочене тіло кредиту», що з урахуванням принципу юридичної визначеності, виключає підстави для покладення на споживача банківських послуг обов`язку по його поверненню. Відтак, оскільки відповідач не підписав жодного документу, яким би визначалися порядок щодо відповідальності за прострочення платежів, тому вимоги про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту не підлягає до задоволення. На думку суду, у спосіб стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, позивач намагається стягнути проценти за користування кредитними коштами, погашення яких частково відбувалось за рахунок наданого відповідачу кредиту, що підтверджується названим вище розрахунком, яку позивач долучив до письмових доказів. Вирішуючи питання в іншій частині позовних вимог, суд виходив з наступного. Відсотки за кредитом, пеня та штраф є договірними умовами згідно положень ЦК України. Однак, в Анкеті-заяві від 23.10.2017, яка підписана відповідачем, такі не обумовлені. Як на підставу для стягнення таких коштів з відповідача, позивач посилається на "Умови та правила надання банківських послуг", а також "Тарифи Банку", які викладені на банківському сайті. Проте, вказане не може бути визнане складовою частиною договору кредиту, а отже і підставою для стягнення коштів. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи Анкету-заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядку нарахування. Так, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 03.07.2019 у справі №342/180/17 висловила правову позицію, де вказала, що надані позивачем Правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, який безпосередньо підписаний останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. За таких обставин, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості по процентам, а також штрафах за користування кредитом з 23.10.2017 по 15.07.2019. Також, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 922,08 грн.

Outcome: partial