Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], третя особа - Кам"янська РДА в особі служби у справах дітей про визнання батьківства, стягнення аліментів на неповнолітню дитину та на утримання непрацездатної дружини . Свої позовні вимоги мотивував тим , що вона з липня 2016 року перебувала в цивільному шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] та в період спільного проживання проживали у квартирі останнього у м.Кам"янка Черкаської області та періодично у селі Косарі Кам"янського району Черкаської області у її діда та бабусі, де вона проживає і на даний час. За час спільного проживання у них народилася дитина-донька [PERSON], [INFO]. Батьком дитини, як стверджує позивач, є відповідач по справі. Запис про батька дитини у книзі реєстрації народжень, був проведений відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України , так як їхній шлюб не зареєстрований, та спільної заяви про визнання батьківства до ДРАЦСу відповідачем подано не було .Дитина записана прізвищем відповідачки "Крупська", ім"я та по батькові записані за вказівкою матері за згодою відповідача по справі на його ім"я ( по батькові ) , тобто "Кароліна Романівна".На даний час сторони проживають окремо один від одного.Відповідач працевлаштований, має постійний заробіток, однак ухиляється від виконання батьківських обов"язків.Матеріальної допомоги як на утримання дитини та і на утримання позивача не надає. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити . Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував щодо визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання дитини. Представник за дорученням Кам"янської РДА, в судове засідання не з"явилась . Суд, заслухавши присутніх сторін по справі, дослідивши надані докази, вважає , що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до п.9 Розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності 15.12.2017 року цією редакцією Кодексу. Згідно ст. 7 Конвенції ООН " Про права дитини" від 20.11.1989 року -дитина , наскільки це можливо повинна знати своїх батьків і мати право на їх піклування за нею . Всі діти на території України , незалежно від раси , кольору шкіри , статі , мови , релігії , політичних або інших переконань , національного , етнічного або соціального походження , майнового стану , стану здоров"я та народження дітей і їх батьків ( чи осіб які їх замінюють ) або будь-яких інших обставин , мають рівні права і свободи ( ч.1 ст.3 ЗУ " Про охорону дитинства "). Згідно з ст.128 Сімейного кодексу України , за відсутності заяви , право на подання якої встановлено ст.ст.126 цього Кодексу , батьківство дитини може бути визнане за рішенням суду . Позов про визнання батьківства може бути пред"явлений матір"ю, опікуном, піклувальником дитини, особою яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом , якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України . Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості , що засвідчують походження дитини від певної особи , зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України ( постанова №3 пленуму ВСУ від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства , материнства та стягнення аліментів ". Так в судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є матір"ю [PERSON], народженої [INFO] року.Дана обставина підтверджена свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] від 26.01.2017 року, актовий запис № 19, виданим Кам"янським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області(а.с.5). В належно оформленій та поданій до суду позовній заяві, позивач вказує, що батьком дитини є відповідач по справі [PERSON] Борисович.Даний факт відповідач не оспорює та його визнає. Ймовірність батьківства також підтверджена письмовими документами які знаходяться у матеріалах справи, а саме випискою із медичної картки вагітної та породілі № 59 від 20.07.2016 року, заведеної Кам"янською центральною районною лікарнею Черкаської області, в якій в графі про чоловіка зазначено відповідача по справі [PERSON],1989 року народження(а.с.10), свідоцтвом про народження [PERSON], де у графі батько дитини записаний [PERSON], тобто ім"я і по батькові її біологічного батька(відповідача). Крім того, ухвалою суду від 05.03.2018 року по справі було призначено судово-біологічну молекулярно-генетичну експертизу на визначення кровного споріднення [PERSON], та малолітньої [PERSON] (а.с. 54). Відповідно до висновку експерта № 96 Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи встановлено, що [PERSON] , [INFO] може бути біологічним батьком дитини [PERSON],[INFO] , народженої [PERSON],[INFO]. Вірогідність за результатами даної експертизи складає не менше 99,99 %. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позивачка надала достатнього доводів батьківства відповідача [PERSON] щодо малолітньої [PERSON]. Таким чином, оскільки з пояснень сторін по справі вбачається визнання позову в частині батьківства, обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання у суду немає, а тому суд вважає за можливе визнати, що відповідач по справі є біологічним батьком малолітньої [PERSON], народженої позивачем по справі 24 січня 2017 року. Також в судовому засіданні встановлено, що на даний час сторони проживають окремо.Відповідач, маючи постійний заробіток, працюючи менеджером у ПП "[PERSON]" матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.Дитина проживає разом з позивачем по справі, та знаходиться на її утриманні, про що свідчить довідка№ 1497 від 04.12.2017 року, видана виконкомом Косарської сільської ради Кам"янського району Черкаської області(а.с.6). Зазначені правовідносини врегульовані ст.ст.180-184 Сімейного Кодексу України, із змісту яких слідує, що батьки зобов"язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги до досягнення дітьми повноліття.За рішенням суду кошти на утримання дітей(аліменти) присуджуються у частці від доходу батька(матері), або у твердій грошовій сумі. Крім того позивач зазначає, що у даний час вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьохрічного віку, та через це не має можливості працювати. Соціальні виплати у вигляді допомоги "при народженні першої дитини", "на одну дитину одиноким матерям" та "малозапезпеченим сім"ям", які отримувала позивач, з серпня місяця 2017 року не отримує, дане підтверджене довідками відділу соціального захисту населення Кам"янської РДА(а.с.7-9). Оскільки матеріальної підтримки з боку її діда та баби не достатньо, з якими вона проживає, просить також стягнути аліменти на її утримання. Згідно ч.2 ст.91 СК України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. В силу частин другої та четвертої статті 84 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка -батька дитини до досягнення дитиною трьох років.Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Оскільки, як було вже вище зазначено, дитина проживає разом з матір"ю(позивачем по справі), потребує, як встановлено в судовому засіданні матеріально допомоги, а тому суд вваажє, що і у цій частині позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Таким чином з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання дитини у розмірі ? чатини усіх видів його заробітку(доходу) щомісячно і до досягненям дитиною повноліття та на утримання жінки у розмірі 1/6 чатини усіх видів його заробітку(доходу) до досягнення дитиною трьох років. При визначенні розміру аліментів, які необхідно стягувати з відповідача на користь позивача на утримання дитини та на її утримання, суд враховує матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище матері та платника аліментів. Зокрема, що відповідач може надавати матеріальну допомогу так як працює менеджером у "ПП [PERSON]", стан здоров"я у нього задовільний. Інших дітей у відповідача немає, доказів про те, що у нього є непрацездатні батьки він суду не надав.Також те, що загальний розмір стягуваних аліментів не буде перевищувати половину заробітку доходу відповідача. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно розподілити судові витрати. Оскільки відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України " Про судовий збір" за подання позовів про стягнення аліментів позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача має бути стягнуто судовий збір на користь держави. Що стосується судового збору сплаченого позивачем при подачі позову до суду в частині визнання батьківства, то згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved