Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 7.09.2017 р. відкрито провадження по цивільній справі та призначено її до попереднього розгляду. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 13.12.2017 р. закрито підготовче засідання і справа призначена до судового розгляду. Агрофірма "Проскурів" посилається на те, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 23.08.2006р. у справі №2-4824/2006 за позовом [PERSON] до відкритого акціонерного товариства Проскурів» було визнано дійсним договір купівлі-продажу двокімнатної квартири [ADDRESS], укладеного 17 лютого 2006 року між ВАТ «Проскурів» та [PERSON] На підставі означеного рішення суду та договору купівлі-продажу від 17.02.2006 р. було зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] У зв'язку із смертю [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину ВМХ .N'9562149 від 06.09.2010 р., виданого приватним нотаріусом Лавришиною А.О., було здійснено реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON], дана інформація підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №94761042 від 18.08.2017 р., яка відповідно до вимог ч. 5 cт. 28 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є офіційною та використовується відповідно до законодавства. У квітні 2017 р. агрофірма «Проскурів», якій стало відомо про факт оформлення права власності на означену квартиру за [PERSON], та майнові інтереси якої були порушені під час реєстрації права власності на квартиру, звернулася до апеляційного суду Хмельницької області із скаргою на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 23.08.2006 р., яким було визнано дійсним договір купівлі-продажу двокімнатної квартири [ADDRESS], укладеного 17 лютого 2006 року між ВАТ Проскурів» та [PERSON] Позивач посилається на те, що передумовою подання апеляційної скарги було те, що визнаючи договір купівлі-продажу квартири, судом не було враховано, що будівництво багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS], здійснювала агрофірма «Проскурів», яка і була на той час власником і балансоутримувачем даного будинку. Відповідно до ЦК України 1963 року, який діяв на момент здачі в експлуатацію будинку за адресою [ADDRESS] не передбачав виникнення права власності на річ з моменту її реєстрації, тому право власності виникало, відповідно до чинного законодавства станом на 1990 р., з моменту його створення, здачі в експлуатацію. Так, відповідно до акту державної приймальної комісії від 28 грудня 1990 р. замовником будівництва був колгосп "Комунар", на даний момент агрофірма "Проскурів" як правонаступник колгоспу "Комунар", є власником означеного будинку включно з квартирою №7 відповідно до справи з БТІ по будинку [ADDRESS]. Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 25 липня 2017 р. у справі №2-4824/06 було підтверджено факт порушення майнових прав агрофірми «Проскурів» у зв'язку із реєстрацією права власності за [PERSON], а згодом, на підставі свідоцтва про право на спадщину, за [PERSON], на квартиру [ADDRESS], та задоволено апеляційну скаргу агрофірми «Проскурів» - рішення Хмельницького міськрайонного суду від 23.08.2006 р. скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволені позову про визнання дійсним договору купівлі-продажу відмовлено. Позивач посилається також на те, що судом апеляційної інстанції було зроблено висновок, що оспорюваний договір є неукладеним і відсутні законні підстави для визнання його дійсним. Таким чином, після рішення суду, на підставі якого було здійснено реєстрацію права власності було скасовано, договір купівлі-продажу від 17.02.2006 р. визнано неукладеним, а майнові права агрофірми «Проскурів», здійсненням реєстрації права власності на відповідачем, визнано порушеними. Однією із передумов звернення агрофірми «Проскурів» до апеляційного суду є те, що відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. При цьому закон не вимагає прийняття окремого рішення суду про скасування державної реєстрації. Таким чином, вимоги про скасування рішення суду, на підставі якого було здійснено реєстрацію права власності, є достатнім способом захисту порушеного права. Під час судового захисту порушеного майнового права в апеляційному суді Хмельницької області [PERSON] жодного разу не з'явилась на судове засідання, своєї правової позиції не висловлювала, хоча і була належним чином повідомлена про предмет спору, час та місце розгляду справи. Представник агрофірми «Проскурів» посилається на те, що у день винесення рішення апеляційного суду Хмельницької області, яким було скасовано рішення Хмельницького міськрайонного суду, 25.07.2017 р. [PERSON] відчужила квартиру [ADDRESS] [PERSON], що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №94761042 від 18.08.2017 р., яка відповідно до вимог ч. 5 cт. 28 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є офіційною та використовується відповідно до законодавства. Позивачу стало відомо, що 25 липня 2017 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Некриловим К.Ю. Відповідно до п. З договору купівлі-продажу, продаж квартири за домовленістю сторін вчиняється за 77370 грн. Аналіз договору купівлі-продажу від 25.07.2017 р., наявний судовий спір, факт приховування від нотаріуса обставин справи, відчуження квартири за явно заниженою ціною, дає усі підстави стверджувати про укладення фіктивного правочину. Позивач посилається на те, що [PERSON], відчужуючи належне їй на праві власності нерухоме майно, була обізнана про судовий розгляд справи щодо скасування рішення суду, на підставі якого відбулася реєстрація права власності на квартиру, а отже, могла передбачити негативні наслідки для себе у випадку скасування права власності на квартиру. Окрім того, вище згадана квартира тривалий час була на реалізації на інтернет-ресурсі DOM.RIA за ціною, що є еквівалентною 40000 доларів CШA, і фактична її реалізація за ціною 77370,00 грн. лише підтверджує не бажання настання правових наслідків, які є характерними для договору купівлі-продажу, а намагання уникнути виконання рішення суду. Додатково фіктивність договору підтверджує і той факт, що згідно даних того ж інтернет-ресурсу DOM.RIA, після відчуження квартири 25.07.2017 р., існуюче оголошення було поновлено тим же ріелтором і пропозиція відчуження квартири існує до цього часу за ціною в 40000 дол. США. При цьому, окрім вище згаданих ознак фіктивності правочину, факт неможливості передачі квартири покупцю підтверджується і тією обставиною, що договір було укладено 25.07.2017 р. та зареєстровано цього ж дня об 16:55 у м. Києві, а передача квартири у м. Хмельницькому мала бути здійсненна, відповідно до вимог п. 8 договору, до 25 липня 2016 року. Просить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, за адресою [ADDRESS], від 25.07.2017 р. посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Некриловим К.Ю. У судовому засіданні представник позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, просила позовні вимоги задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнав, вказавши, що підстави для задоволення позову відсутні, просив відмовити у задоволенні позову через його безпідставність. Представник відповідача зазначив, що при укладенні договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 25.07.2017 р. [PERSON] та [PERSON] були дотримані вимоги, передбачені Цивільним кодексом України, [PERSON], як власник означеної квартири розпорядилась майном, яке належало їй на праві власності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи - приватний нотаріус у судове засідання не прибув, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 23.08.2006 р. у справі №2-4824/2006 за позовом [PERSON] до відкритого акціонерного товариства Проскурів» було визнано дійсним договір купівлі-продажу двокімнатної квартири [ADDRESS], укладеного 17 лютого 2006 року між ВАТ «Проскурів» та [PERSON] На підставі означеного рішення суду та договору купівлі-продажу від 17.02.2006 р. було зареєстроване право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] У зв'язку із смертю [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину ВМХ N'9562149 від 06.09.2010 р., виданого приватним нотаріусом Лавришиною А.О., було здійснено реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON], дана інформація підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №94761042 від 18.08.2017 р., яка відповідно до вимог ч. 5 cт. 28 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є офіційною та використовується відповідно до законодавства. У квітні 2017 р. агрофірма «Проскурів», якій стало відомо про факт оформлення права власності на означену квартиру за [PERSON], звернулася до апеляційного суду Хмельницької області із скаргою на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 23.08.2006 р., яким було визнано дійсним договір купівлі-продажу двокімнатної квартири [ADDRESS], укладеного 17 лютого 2006 року між ВАТ Проскурів» та [PERSON] Передумовою подання апеляційної скарги було те, що визнаючи договір купівлі-продажу квартири, судом не було враховано, що будівництво багатоквартирного житлового будинку [ADDRESS], здійснювала агрофірма «Проскурів», яка і була на той час власником і балансоутримувачем даного будинку. Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 25 липня 2017 р. у справі №2-4824/06 було задоволено апеляційну скаргу агрофірми «Проскурів» - рішення Хмельницького міськрайонного суду від 23.08.2006 р. скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволені позову про визнання дійсним договору купівлі-продажу відмовлено, зазначено, що оспорюваний договір є неукладеним і відсутні законні підстави для визнання його дійсним. Агрофірма «Проскурів» посилається на те, що вимоги про скасування рішення суду, на підставі якого було здійснено реєстрацію права власності, є достатнім способом захисту порушеного права. Судом встановлено, що 25 липня 2017 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Некриловим К.Ю., що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №94761042 від 18.08.2017р.. Суд приходить до висновку про те, що твердження позивача про те, що означений договір купівлі-продажу від 25.07.2017 р., є фіктивний через приховування [PERSON] судового спору щодо означеної квартири, та факт відчуження квартири за явно заниженою ціною не є підставами для визнання договору фіктивним. Відповідно до ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків. Відповідно до ч. 5 ст. 203 Цивільного кодексу України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 234 Цивільного кодексу України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Відповідно до правової позиції, викладеної у Постанові Верховного Суду України від 19.10.2016 р. у справі № 6-1873цс16 для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Отже, основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) іншого учасника або третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов'язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Судом встановлено, що [PERSON], відчужуючи належне їй на праві власності нерухоме майно, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину ВМХ N'9562149 від 06.09.2010 р., виданого приватним нотаріусом Лавришиною А.О., яке на день укладення означено договору не було визнано недійсним. Позивачем не надано належних та допустимих доказів, що договір від 25 липня 2017 р. купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], є фіктивним договором. Суд приходить до висновку, що підстави для задоволення позову відсутні, оскільки він був укладений у відповідності до вимог ст. 203 Цивільного кодексу України.

Outcome: dismissed