Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом в якому просить встановити факт визнання батьківства [PERSON] відносно неї- його дочки, та визнати право власності за нею, на 18/100 ідеальних частин житлового будинку № 87 по вул. Войкова в м. Бердичеві в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] посилаючись на те, що її мати - відповідачка по справі з 1963 року проживала разом з [PERSON] однією сім"єю, вели спільне господарство. Після її народження 01 березня 1965 року, і до дня смерті її батька [PERSON] вона проживала і була зареєстрована у спірній частині будинку, що належав батькові. 19.02.2004 року, [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина на 18/100 ідеальних частин спірного житлового будинку. Звернувшись в Бердичівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що в актовому записі про її народження, відомості про батька були записані зі слів матері - [PERSON], а мати записана [PERSON]. Крім того, у правовстановлюючому документі - свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок, власником як спадкодавець зазначений "Коваленко Євген Якович". В судовому засіданні позивачка та її представник, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день розгляду справи повідомлялася належним чином. До суду надала заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Вислухавши пояснення позивачки, свідка, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Встановлено, що позивачка народилася 01.03.1965 року, у батьків які не перебували у шлюбі. З 1963 року, батьки позивачки проживали однією сім"єю, вели спільне домогосподарство. При народженні позивачки, в актовому записі про її народження матір"ю записана [PERSON], а батьком [PERSON]. Відомості про батька були записані зі слів матері-відповідачки по справі. Після свого народження, позивачка постійно проживала разом з батьками, відповідачкою та [PERSON] Факт визнання [PERSON] свого батьківства підтверджується довідкою житлово-експлуатаційної організації № 2255 від 17.07.2015 року про те, що до дня смерті [PERSON], позивачка проживала і була зареєстрована [INFO], як дочка померлого. [PERSON] помер 19.02.2004 року, відповідно до свідоцтва про його смерть. Згідно роз"яснень викладених у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України " Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення " від 31 березня 1995 року № 5, суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 КпШС України. Відповідно до ст. 53 ч. 3 КпШС факт визнання батьківства може бути встановлено за наявності однієї з чотирьох обставин, перелічених у вказаній статті., якими є: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2). спільне виховання дитини; 3). спільне утримання дитини; 4). докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Вказані обставини, суд вважає доведенними в судовому засіданні доказами наданими позивачкою що містяться в справі, показами свідка [PERSON], та визнанням позову в цій частині відповідачкою по справі, яка є матір"ю позивачки. Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання права власності на 18/100 ідеальних частин будинку в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], суд бере до уваги постанову державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09.07.2015 року згідно якої, нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у правовстановлюючому документі - свідоцтві про право особистої власності на жилий будинок, власник спірної частини будинку як спадкодавець зазначений "Коваленко Євген Якович". Оскільки доказів того, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією ж особою, а також того, що власником спірної частини будинку є [PERSON] позивачем не надано, і таких доказів не добуто в судовому засіданні, суд вважає позовні вимоги в цій частині не обгрунтованними, а тому не підлягаючими задоволенню.

Outcome: dismissed